Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник, адвокат Поковба В.Ю. звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову, позивачка посилається на те, що 05 лютого 1998 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який було зареєстровано виконкомом Широколузької сільської ради Тячівського району Закарпатської області України за актовим записом №6. Від даного шлюбу з відповідачем по справі мають одну неповнолітню дитину, доньку [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказує, що сімейне життя у них не склалося, з причин непорозуміння одне одного, кожна з них веде свій спосіб життя. Відповідач вже три роки як виїхав за кордон і більше не повернувся. На даний час місце знаходження відповідача їй не відомо та зв`язок з ним не підтримує. Позивачка зауважує, що подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити її та відповідача інтересам. У зв`язку з наведеним просить суд шлюб розірвати та строк на примирення не надавати. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 14.03.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Позивачка та її представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове не з`явилися. У заяві від 27.03.2025 року представник позивачки просить розгляд справи проводити без його та позивачки участі. Відповідач будучи, відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, які надсилалися як за адресою місця реєстрації так і за адресою фактичного місця проживання, за штрих кодовими ідентифікаторами №0610240463418, №0610242633671, №0610240466859, №0610242634791, №0610245132150, №0610245128749, в судове засідання не з`явився. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 05 лютого 1998 року між сторонами укладено шлюб, який було зареєстровано виконкомом Широколузької сільської ради Тячівського району Закарпатської області України за актовим записом №6, що стверджується оригіналом свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] (а.с.9). Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину, доньку [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Широколузької сільської ради Тячівського району Закарпатської області України 24.06.2010 (а.с.10). Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено,\~що подружнє\~життя між\~сторонами не\~склалося. Про це свідчать ті обставини, що сторони не проживають однією сім`єюбільше трьох років. Шлюбні відносини у подружжя відсутні близько трьох років. Оскільки позивачка\~наполягає на\~розірванні шлюбу\~з відповідачем, який не виявив бажання з`явитися в судове засідання, враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, які свідчать про тривалу відсутність між сторонами сімейних відносин, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити їх інтересам, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо утримання та порядку виховання дитини, поділу спільного майна сторін, не заявлено. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає до стягнення сплачений останньою судовий збір у сумі 1211,20 (одну тисячу двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Outcome: approved