Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

04.03.2025 до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 7313806 від 27.11.2023 в сумі 32452,20 грн. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 27.11.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи «Авентус Україна» укладено електронний договір № 7313806 про надання споживчого кредиту. Відповідач добровільно за допомогою мережі інтернет перейшов на офіційний сайт товариства, пройшов процедуру ідентифікації та верифікації й надав свої персональні ідентифікаційні дані, в тому числі і банківську картку, на яку в подальшому отримав грошові кошти у сумі 14000 грн., пройшов декілька етапів підтвердження наміру вступити в договірні відносини з товариством та уклав кредитний договір без зовнішнього впливу та примусу. Ініціатором щодо укладення кредитного договору був відповідач, маючи необмежену кількість часу для ознайомлення з умовами та порядком співпраці з фінансовою установою, самостійно обрав дату укладання договору, а шляхом отримання від товариства кредитних коштів та внесення грошових коштів в рахунок погашення заборгованості повністю погодився з умовами кредитного договору. Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем не був би укладений. Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Виконання первинним кредитором обов`язку щодо надання відповідачеві грошових коштів у розмірі 14000 грн. В свою чергу, позичальник зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені кредитним договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно цього договору. 23.10.2024 ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали договір факторингу №23.10/24-Ф, згідно умов якого право вимоги перейшло до останнього. Таким чином, відповідно до витягу з реєстру боржників за договором факторингу №23.10/24-Ф від 23.10.2024 від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 32452,20 грн. Даний факт підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №23.10/24-Ф від 23.10.2024 та платіжною інструкцією №166 від 30 жовтня 2024 року, які свідчать про виконання фактором своїх обов`язків за вищевказаним договором факторингу. 20.01.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали договір факторингу №20/01/2025-01 згідно умов якого, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до витягу з реєстру боржників за договором факторингу № 20/01/2025-01 від 20.01.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 32452,20 грн. Даний факт підтверджується актом прийому-передачі прав вимоги за договором факторингу №20/01/2025-01 від 20.01.2025 та платіжними інструкціями №213 від 20.01.2025 та №253 від 10.02.2025, які свідчать про виконання фактором своїх обов`язків за вищевказаним Договором факторингу. Сторони підписали акт прийому-передачі прав вимог за цим договором після повної (100%) сплати фактором на користь клієнта ціни продажу, відповідно до умов, передбачених Розділом 3 цього Договору. Отже, підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі прав вимоги підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору (п. 1.4.). Відповідно до реєстру боржників від 20 січня 2025 року до договору факторингу №20/01/2025-01 від 20 січня 2025 року, до позивача перейшло право грошової вимоги з відповідача в сумі 32452,20 грн., з яких 13000,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 19452,20 грн заборгованість за процентами від суми позики. [PERSON] не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом. Станом на день звернення із даним позовом до суду заборгованість за кредитним договором № 7313806 від 27.11.2023 не погашена. Посилаючись на неналежне виконання [PERSON] кредитних зобов`язань, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 32452,20 грн., а також стягнути понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 12.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позові просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення, виходячи з наступних обставин. Судом встановлено, що 27.11.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 7313806 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до умов кредитного договору кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 14000,00 грн. строком на 360 днів зі сплатою процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку, на який видавався кредит. Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. 23.10.2024 ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали договір факторингу №23.10/24-Ф згідно умов якого право вимоги перейшло до останнього. Відповідно до п.1.1. фактор передав грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу), а клієнт відступив факторові право грошової вимоги. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. Витяг долучено до матеріалів справи. Згідно із п. 1.2. перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №3, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Таким чином, відповідно до витягу з реєстру боржників за договором факторингу №23.10/24-Ф від 23.10.2024 від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 32452,20 грн. Даний факт підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №23.10/24-Ф від 23.10.2024 та платіжною інструкцією №166 від 30 жовтня 2024 року, які свідчать про виконання фактором своїх обов`язків за вищевказаним договором факторингу. 20.01.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу №20/01/2025-01 згідно умов якого, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до п.п.1.1 фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно з п.1.2. перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком №1, що є невід`ємною частиною договору. Пунктом 1.3. договору встановлено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі прав вимоги згідно з додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до витягу з реєстру боржників за договором факторингу №20/01/2025-01 від 20.01.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 32452,20 грн. Даний факт підтверджується актом прийому-передачі прав вимоги за договором факторингу №20/01/2025-01 від 20.01.2025 та платіжними інструкціями №213 від 20.01.2025 та №253 від 10.02.2025, які свідчать про виконання фактором своїх обов`язків за вищевказаним договором факторингу. Сторони підписали акт прийому-передачі прав вимог за цим договором після повної (100%) сплати фактором на користь клієнта ціни продажу, відповідно до умов, передбачених розділом 3 цього договору. Отже, відповідно до п. 1.4 договору, підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі прав вимоги підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» за кредитним договором № 7313806 від 27.11.2023 в розмірі 32452,20 грн. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст.ст. 5, 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту. Відповідно до ч.12 ст.11Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідач добровільно за допомогою мережі інтернет перейшов на офіційний сайт товариства, зазначив свої персональні дані, пройшов декілька етапів підтвердження наміру вступити в договірні відносини з товариством та уклав кредитний договір без зовнішнього впливу та примусу. Вищевикладене підтверджує те, що волевиявлення відповідача було вільним і відповідало його внутрішній волі відповідно до ст.203 ЦК України. Договір був вчинений в електронній формі, яка згідно зі ст.207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.ст.626,628 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1статті 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним (що відповідає належному виконанню відповідно до ст.516 ЦК України). Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 06 лютого 2019 року у справі №361/2105/16-ц. Отже, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» має право вимоги до [PERSON] . Оскільки відповідачем не виконано умов за кредитним договором № 7313806 від 27.11.2023, тобто не погашено заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 32452,20 грн., суд дійшов висновку, що відповідач порушив умови укладеного договору, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн. Згідно з ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із:\~1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг);\~2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг);\~3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт;\~4)\~ціною позову\~та (або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому\~числі впливом\~вирішення справи\~на репутацію\~сторони або\~публічним інтересом\~до справи. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також, чи була їх сума обґрунтованою. (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Позивачем суду надано договір про надання правничої допомоги №10/02/25-02 від 10 лютого 2025 року, додаткову угоду №3 від 10 лютого 2025 року до договору про надання правничої допомоги №10/02/25-02, акт прийому-передачі наданих послуг від 10 лютого 2025 року, відповідно до яких встановлено, що адвокатське бюро «Тараненко та партнери» отримало від ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» гонорар у розмірі 7000 грн. за надані правові та юридичні. Вищенаведені документи судом можуть бути оцінені як належні та достатні у розумінні положень ст.ст. 77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) позивачем витрат на професійну правничу допомогу. Одночасно з цим, вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує те, що публічний інтерес до справи відсутній; справа належить до категорії незначної складності; правові позиції у цій категорії справ усталені; враховуючи критерій оцінки співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд дійшов висновку про зменшення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу до 2 000 грн. За таких обставин суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у сумі 2000 грн, тим самим частково задовольнивши дану вимогу На підставі викладеного і

Outcome: approved