Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 09 жовтня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 1778, та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 09 жовтня 2010 року укладений шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини з відповідачем не склалися. Недосягнення згоди у вирішенні питань сімейного життя та виконання сімейних обов`язків негативно вплинули на подружні відносини. Шлюб між ними фактично припинений, не проживають разом та не ведуть спільне господарство з початку 2022 року. За таких обставин вважає, що збереження шлюбу не можливе, оскільки буде суперечити її інтересам. Дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку відмовляється утримувати дитину. Позивач самостійно не в змозі задовольнити всі потреби та інтереси дитини у відповідності до її віку. Виходячи із взаємного обов`язку батьків утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, звертається з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою від 19 березня 2025 року суддя відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду від 10 квітня 2025 року розгляд справи відкладався у зв`язку з неотриманням відповідачем позовної заяви з додатками. Відповідач у встановлений судом строк на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву та письмових пояснень не надіслав. З огляду на зазначене, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 09 жовтня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 1778 (а.с. 7). Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Відповідно до довідки Киїнської сільської ради від 12 березня 2025 року № 14-16/277 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , з 08 квітня 2024 року по теперішній час. Разом з нею за вказаною адресою проживає без реєстрації її син [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Згідно з довідкою від 13 березня 2025 року № 49 [PERSON] є учнем 9 класу Трисвятськослобідського ліцею імені Наталії Александрової Киїнської сільської ради (денна форма навчання) (а.с. 12). ІV. Норми права, які застосував суд, та оцінка аргументів сторін. Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст. 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до положень частин 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги обставини життя подружжя, відсутність згоди позивача на примирення, суд дійшов до висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх неповнолітній дитині, що має істотне значення у даній справі. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частини 1, 3 ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2025 рік» встановлено з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3 196 гривень. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника та одержувача аліментів, відсутність у відповідача інших аліментних зобов`язань, тому

Outcome: approved