Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

[PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,3917 га з кадастровим номером 0522886200:04:001:0459, яка знаходяться на території Мурованокуриловецької об`єднаної територіальної громади (раніше на території Рівненської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області). 17.08.2020 [PERSON] уклала із ТОВ «Рівнянське» договір оренди землі (без номеру) цієї земельної ділянки строком на двадцять п`ять років (у тексті - договір оренди землі від 17.08.2020, договір оренди, договір оренди землі або договір). Позивач стверджує, що ТОВ «Рівнянське» не належно виконувало договірні зобов`язання з виплати орендної плати за 2020, 2021, 2022 та 2023 роки, а саме вчасно не виплачувало орендну плату та не сплачувало земельний податок за вказані роки, що вважає систематичним невиконанням відповідачем умов договору оренди землі; окрім того, з часу укладення договору відповідач жодної діяльності на орендованій земельній ділянці не здійснював. У зв`язку із систематичною несплатою відповідачем орендної плати, що є істотним порушенням умов договору оренди землі, та невикористанням земельної ділянки за її цільовим призначенням, позивач 06.03.2025 звернулася до суду із цим позовом від 04.03.2025 про розірвання договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 0522886200:04:001:0459, який укладено з ТОВ «Рівнянське» (а. с. 1 - 3). Позов до суду подав представник позивача за довіреністю (а. с. 14) - адвокат Шоломіцький І.В. Ухвалою від 10.03.2025 (а. с. 7 - 8) відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами загального позовного провадження. Копію ухвали і судові повістки про виклик до суду в цивільній справі позивач, представник позивача і представник відповідача отримали (а. с. 10 - 12). В підготовче судове засідання позивач і представник відповідача не з`явилися, про причину неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за їх відсутності не подали. Ухвалою від 08.04.2025 (а. с. 19) закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. Позивач і представник відповідача, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи (а. с. 20 - 22), в судове засідання не з`явилися, про причину неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за їх відсутності не подали. Представник позивача, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи (зворот а. с. 20, 21), в судове засідання не з`явився. 07.05.2025 до суду надійшла його заява від 06.05.2025, у якій він просить розглядати справу за відсутності сторони позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а. с. 23, 24). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши її матеріали, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (у тексті - ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. Обов`язок доказування відповідно до ст. 12 ЦПК України покладений на сторони у справі. Крім того, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,3917 га з кадастровим номером 0522886200:04:001:0459. Дана обставина сторонами не заперечується. На підставі договору оренди землі від 17.08.2020 (копія в електронній справі) [PERSON] передала належну їй земельну ділянку в оренду ТОВ «Рівнянське», строком на 25 років. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України (у тексті - ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. В силу приписів ст. 90 Земельного кодексу України (у тексті - ЗК України) власники земельних ділянок мають право продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 792\~ЦК України\~передбачено,\~що за\~договором найму\~(оренди)\~земельної ділянки\~наймодавець зобов`язується\~передати наймачеві\~земельну ділянку\~на встановлений\~договором строк\~у володіння\~та користування\~за плату. Земельна\~ділянка може\~передаватись у\~найм разом\~з насадженнями,\~будівлями,\~спорудами,\~водоймами,\~які знаходяться\~на ній,\~або без\~них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно приписів ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути достроково розірваний на вимогу однієї із сторін за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним Кодексом України та іншими законами України. Аналогічні умови містить договір оренди землі, який є предметом цього позову. Зокрема, згідно п. 39 договору, дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. У п. 10 договору оренди землі від 17.08.2020 сторони погодили, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій або натуральній формі (з урахуванням ринкових цін на момент розрахунку) та становить 600 (шістсот) гривень. Пунктом 11 договору визначено, що обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням зміни коефіцієнтів, визначених законодавством. Пунктом 12 договору встановлено, що орендна плата вноситься один раз на рік з 01 вересня до 31 грудня кожного року оренди. Згідно положень ст. 25 Закону України «Про оренду землі» орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку. Відповідно до п. 31 договору оренди землі від 17.08.2020 орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. В свою чергу, згідно п. 34 договору, орендар зобов`язаний своєчасно вносити орендну плату за користування земельною ділянкою, що передана в оренду. Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. В силу приписів ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов, зокрема, договору. Пунктом 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Для того, щоб констатувати наявність підстав для припинення права користування земельною ділянкою згідно з п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України, суд має встановити такі обставини, як «систематичність» та «несплата», зокрема, орендної плати. Під систематичністю під час вирішення приватноправових спорів розуміються два та більше випадки несплати орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами договору. Судова практика у розумінні поняття «систематичність» у подібних правовідносинах є усталеною (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 183/262/17, від 01.04.2020 у справі № 277/1186/18-ц, від 29.07.2020 у справі № 277/526/18, від 20.08.2020 у справі № 616/292/17, від 08.05.2024 у справі № 629/2698/23; Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.11.2021 у справі № 922/367/21, від 04.07.2023 у справі № 906/649/22, від 20.02.2024 у справі № 917/586/23, від 02.04.2024 у справі № 922/1165/23). Поняття «несплата», яке вжите у пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України, потрібно розуміти саме як повну несплату орендної плати (позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 20.11.2024 у справі № 918/391/23). У позовній заяві стверджується, що відповідач не виконав перед позивачем своє зобов`язання, передбачене умовами договору оренди землі від 17.08.2020, та не виплатив їй орендну плату за користування земельною ділянкою у 2020 - 2023 роках, і не сплатив земельний податок за вказані роки в строки, визначені договором. Зазначена обставина відповідачем не спростована. Таким чином, у цій справі встановлено, що орендар - ТОВ «Рівнянське» допустило невиконання свого зобов`язання за договором оренди землі від 17.08.2020 і не виплатило орендодавцю [PERSON] орендну плату за 2020 - 2023 роки у строки, встановлені п. 12 договору, що суд вважає систематичним з боку ТОВ «Рівнянське» невиконання такої істотної умови договору як сплата орендної плати. Як зазначалось вище, згідно п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою розірвання договору оренди землі є систематична, тобто неодноразова (два та більше випадки) повна несплата орендної плати у строки, визначені договором. Ця спеціальна норма у такому випадку є самостійною та достатньою і звертатися до більш загальної норми частини другої статті 651 ЦК України немає потреби. Такий висновок міститься у п. 177 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2024 у справі № 918/391/23. За наведеного обґрунтування, суд приходить до переконання про повне задоволення позовних вимог [PERSON] . Під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати (п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду з цим позовом сплатила 1211,20 грн судового збору (а. с. 4); її вимоги задоволені повністю, тому судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають стягненню з відповідача у повному розмірі. Будь-яких доказів про понесені позивачем інші витрати, пов`язані із розглядом справи, суду не надано. На підстав викладеного,

Outcome: approved