Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позову вказує, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . За рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 07.02.2014 року стягуються аліменти на користь відповідачки на утримання - сина [PERSON] , [INFO] в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.01.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. З часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів у позивача відбулись зміни, як у сімейному стані, так і стан здоров`я погіршився. Позивач уклав шлюб з [PERSON] , у неї є дитина від першого шлюбу. Дитина дружини від першого шлюбу фактично знаходиться на утриманні позивача. Позивач отримав поранення, яке пов`язане з проходженням військової служби у воєнний час. Неодноразово перебував на лікуванні у медичних закладах. Вважає, що розмір аліментів підлягає зменшенню, оскільки його стан здоров`я значно погіршився. На даний час він не в змозі сплачувати аліменти у такому розмірі, тому просить зменшити з 1/4 до 1/8 частки. Ухвалою судді від 12 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні представник позивачки позов підтримала та просить задовольнити. У судове\~засідання відповідачка\~не з`явилась,\~проте надала\~заяву про\~розгляд справи\~без її\~участі.\~Позов не\~визнала.\~Просить відмовити\~у його\~задоволенні оскільки\~вона отримує\~мінімальний розмір\~аліментів. Також надала копію свідоцтва про шлюб, з якого вбачається, що її прізвище після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Заслухавши\~пояснення,\~дослідивши матеріали\~справи,\~суд дійшов\~наступного висновку.\~ Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 07 лютого 2014 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] в розмірі (однієї четвертої) частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 січня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно свідоцтва про шлюб, [PERSON] та [PERSON] 22 травня 2018 року зареєстрували шлюб. Згідно довідки виданої виконкомом Понорницької селищної ради від 19.02.2025 року гр. [PERSON] [INFO] , дійсно фактично проживає за адресою [ADDRESS] , і має наступний склад сім`ї: дружина [PERSON] , [INFO] , син дружини [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні досліджено медичні довідки, виписки із медичних карток з яких вбачається, що позивач під час проходження військової служби по захисту Батьківщини до відсічі російської агресії, 29.03.2023 отримав вогнепальне осколкове поранення та періодично проходив лікування. Відповідно до частини 1статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 ЦК України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статтей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилається на те, що у нього змінився сімейний стан, оскільки він одружився, погіршився стан здоров`я, витрати які несе позивач, впливають на його матеріальне становище. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд звертає увагу, що сам по собі факт укладення позивачем нового шлюбу і перебування на його утриманні сина дружини не є безумовними підставами для зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на утримання дитини від попереднього шлюбу. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою, що відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постановах від 03.06.2020 у справі № 760/9783/18-ц, від 16.09.2020 у справі № 565/2071/19, від 09.09.2021 у справі № 554/3355/20. Як встановлено судом, на даний час розмір стягуваних за рішенням суду аліментів не перевищує 50 % від усіх видів заробітків та доходів позивача та на дитину він має сплачувати розмір аліментів в частині не більше 1/4 частини від всіх його доходів з чого вбачається, що аліменти у визначеному судом розмірі не є надмірним тягарем для платника аліментів. Таким чином, розмір відрахувань із заробітної плати позивача у зв`язку зі стягненням з нього аліментів на виконання рішення суду стягується в межах встановлених законом. За встановлених обставин, виходячи з принципу розумності та справедливості при вирішенні справи, враховуючи рівний обов`язок обох батьків щодо утримання дитини, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed