Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

АТ «Акцент-Банк» (місце знаходження: м. Дніпро вул. Батумська, 11) звернулось до суду із позовною заявою до [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ), якою просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 23658 гривень 45 копійок за кредитним договором від 29 серпня 2022 року та судові витрати. Ухвалою від 08 квітня 2025 року провадження у справі було відкрито, справу було вирішено розглянути за правилами спрощеного позовного провадження, із проведенням судового засідання та викликом учасників справи на 07 травня 2025 року о 10 годині 15 хвилин. В судове засідання сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Представник позивача просив розглянути справу без участі представника позивача. Відповідач у встановлений їй строк правом на подачу відзиву на позов не скористалась. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористалася, і будь-які докази суду не надала; була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, але не з`явилася без повідомлення причин; представник позивача не заперечує проти розгляду справи та вирішення справи у заочному порядку. Тому суд, на підставі частини 1 статті 280 ЦПК України, здійснював розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати. Позиції учасників справи. Позиція позивача полягала в тому, що між банком та відповідачем був укладений договір про надання банківських послуг, зобов`язання за яким банком були виконані шляхом відкриття відповідачу рахунку, видачі платіжної картки, та кредитування рахунку до встановленого кредитного ліміту. А відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту, сплаті процентів за його користування у строки встановлені договором, не виконав. Тому у банка виникло право вимоги до відповідача щодо повернення кредиту, сплати процентів. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористалася. Будь-яких заперечень проти вимог банку чи його доказів не подавала. Оцінка суду щодо фактів. [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) [INFO] , звернувся до акціонерного товариства «Акцент-Банк» (код ЄДРПОУ: 14360080) шляхом підписання та подання анкети-заяви, якою по суті, просив надати кредит у розмірі 12500 гривень на споживчі цілі (а.с. 10,11-12,13-14). Підписавши анкету-заяву від 11 березня 2021 року, [PERSON] також підтвердив, що ця анкета-заява разом з умовами та правилами і тарифами, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, яку він зобов`язується виконувати (а.с.10). [PERSON] 29 серпня 2022 року уклав з АТ «Акцент-Банк» заяву про надання послуги «Швидка готівка» за яким вказаний банк взяв на себе зобов`язання надати [PERSON] грошові кошти (кредит) у розмірі 12500 грн., а [PERSON] взяв на себе зобов`язання повернути кредит протягом 36 місяців з 29.08.2022 року по 28.08.2025 року та сплачувати щомісячно платіж у розмірі 888.53 грн. У випадку порушення зобов`язань із погашення заборгованості повинен сплачувати пеню у розмірі 0.07% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки. (а.с.13-14). АТ «Акцент-Банк» перерахував [PERSON] грошові кошти у розмірі 12500 грн. на його поточний рахунок (а.с.19), але у повному обсязі та у строки, передбачені графіком, він не повернув отриманий кредит та не сплатив проценти за користування кредитними коштами. Як наслідок, 03 квітня 2025 року, АТ «Акцент-Банк» звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, у розмірі 23658 гривень 45 копійок, з яких: 12392 гривні 72 копійки - борг за кредитом; 11265 гривень 73 копійки -\~борг за процентами за користування кредитом (а.с.20-22). Зміст спірних правовідносин. Отже, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли цивільні (зобов`язальні) правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких позивач виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування через поточний рахунок), а відповідач споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у цьому зобов`язанні, отримати виданий йому кредит та сплату процентів за його користування. Оцінка суду щодо права. Положення пункту 1 та 22 частини 1 статті 92 Конституції України гарантують, що права людини і громадянина, його основні обов`язки, а також засади цивільно-правової відповідальності визначаються виключно законами України. Зокрема, положення частини першої статті 509 Цивільного кодексу України (надалі за текстом ЦК України) визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, в силу положень частини другої статті 509, пункту першого частини другої статті 11 та частини першої статті 629 ЦК України зобов`язання можуть виникати з договорів, які стають обов`язковими для виконання сторонами, що їх уклали. Виходячи з положень частини першої статей 1054, 1055 ЦК України та пунктів 22,23 частини першої статті 1, частини першої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-ХІІ від 12 травня 1991 року, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем (банком або іншою фінансової установою) та споживачем (фізичною особою) у письмовій формі, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими процентами у розмірі та порядку, що передбачений договором. При цьому, з огляду на положення статті 207 ЦК України, такий договір може бути укладений шляхом обміну сторонами одним або декількома документами, в яких зафіксовано його зміст, та які підписані обома сторонами: споживачем, як однією стороною договору, та уповноваженим на це представником кредитодавця із скріпленням печаткою кредитодавця, як другою стороною договору. А користуючись положеннями статті 628 вказаного кодексу, сторони мають право укласти договір, в якому будуть міститись елементи різних договорів (змішаний договір), тоді до відносин сторін у такому договорі, застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Так, 29 серпня 2022 року [PERSON] та акціонерне товариство «Акцент-Банк» уклали договір за яким (в частині умов договору, що стосуються кредитування рахунка) банк взяв на себе зобов`язання видати кредит у розмірі 12500 гривень. І банк, взяті на себе зобов`язання виконував (а.с.19). Виходячи з положень частин першої статей 526, 529 та 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу; кредитор має право приймати від боржника виконання його обов`язку частинами, якщо це встановлено договором; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зокрема, за договором [PERSON] , взяв на себе зобов`язання повернути кредит протягом 36 місяців з 29.08.2022 року по 28.08.2025 року та сплачувати щомісячно платіж у розмірі 888.53 грн. У випадку порушення зобов`язань із погашення заборгованості повинен сплачувати пеню у розмірі 0.07% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки. (а.с.13-14). Відповідно до положень частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання (виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання). Виходячи з документів наданих позивачем, зокрема: розрахунку заборгованості за договором (а.с.17-18) та випискою по рахунку (а.с.20-22), [PERSON] , взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував. У зв`язку з чим, у нього як позичальника, станом на 02 квітня 2025 року, у розмірі 23658 гривень 45 копійок, з яких: 12392 гривні 72 копійки - борг за кредитом; 11265 гривень 73 копійки -\~борг за процентами за користування кредитом. Тож, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань у вигляді повернення кредиту частинами щомісячно, на підставі договору від 29 серпня 2022 року, а тому і доведеним факт порушення права позивача, як кредитора у цих зобов`язаннях, на отримання від відповідача кредиту та процентів за користування ним. Тому, матеріально-правову вимогу позивача до [PERSON] , про стягнення з нього заборгованості у розмірі 23658 гривень 45 копійок, з яких: 12392 гривні 72 копійки - борг за кредитом; 11265 гривень 73 копійки -\~борг за процентами за користування кредитом, слід визнати обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на це та те, що судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2422 гривні 40 копійок, які понесені позивачем по цій справі, суд вважає документально підтвердженими (а.с.9), а позов підлягає задоволенню повністю, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в зазначеному розмірі. Отже,

Outcome: approved