Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому зазначає, що вона з відповідачем мають спільних неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З відповідачем разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. На даний час відповідач ухиляється від утримання дітей, діти повністю знаходяться на її утриманні. Тому позивач просить суд стягувати аліменти з відповідача на її користь на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі половини заробітку (доходу) відповідача, але не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 27.11.2024 і до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Переверзев І.В. не з`явились, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. В судове засідання [PERSON] не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Зі згоди\~позивача суд\~ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою суду від 31 січня 2025 р. відкрито провадження по справі та призначено судове засідання. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 27 вересня 2008 року, актовий запис 657 (а.с.7). Як вбачається з свідоцтв про народження, сторони по справі є батьками дітей [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 207 (а.с.9), [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 1128 (а.с.8), [PERSON] , [INFO] , актовий запис №1904 (а.с.10). Як вбачається з довідки N 001318488 про склад сім`ї, виданої 29.10.2024 року ТОВ «Оселя», [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.16). В матеріалах справи міститься копія заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] та ухвала Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 грудня 2024 року відповідно до якої вбачається, що у видачі судового наказу №208/14152/24 за заявою [PERSON] від 27.11.2024 року про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] на утримання малолітніх дітей відмовлено (а.с.12-15). Як передбачено\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинство», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано\~Законом №475/97-ВР\~(475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положення\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч.8\~ст.7 СК України), а також зобов`язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст.142 цього ж Кодексу) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин. В пункті 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч.5 ст.183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років 2 563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років 3 196 гривні. Щодо вимог позивача про стягнення аліментів в розмірі половини заробітку (доходу) відповідача, але не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 27.11.2024 і до досягнення дітьми повноліття, суд зазначає наступне. Згідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга\~статті 77 ЦПК України). Згідно зі\~статтею 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивачем не надано до суду належних та достатніх доказів достатності заробітку (доходу) відповідача. Згідно ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. З матеріалів справи вбачається, що з позовом про стягнення аліментів до суду [PERSON] звернулась 08.01.2025, тому відповідно до вимог ст. 191 СК України стягнення аліментів повинно розпочатись з 08.01.2025. Доводи позивача стосовно стягнення аліментів з 27.11.2024р., тобто з моменту звернення до суду з заявою про видачу судового наказу, суд не бере до уваги, оскільки аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. В даному випадку позивач вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з відмовою суду у видачі судового наказу за заявою [PERSON] від 27.11.2024 року про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] на утримання малолітніх дітей. Тому доводи в цій частині є необґрунтованими. Таким чином, аналізуючи в сукупності досліджені докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що враховуючи те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення аліментів з відповідача на користь позивача в розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 гривень в дохід держави.

Outcome: partial