Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

20.10.2020 року представник позивача Одеської міської ради звернувся до суду з вищевказаним позовом про скасування права власності, визнання договорів недійсними та приведення земельної ділянки до попереднього стану шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва, у якому просив суд: - скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 02.10.2019 року № 48979791, прийняте державним реєстратором Морозовою Ольгою Станіславівною, яким зареєстровано право власності за [PERSON] на господарську будівлю загальною площею 87 кв.м за адресою: [ADDRESS] , що є підставою для проведення державної реєстрації припинення права власності [PERSON] на нежитлову будівлю загальною площею 87 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1928189651101); - скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.10.2019 року № 49103198, прийняте державним реєстратором Мельник Тетяною Іванівною, яким змінено господарську будівлю на нежитлову будівлю (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1928189651101) та доповнено підстави для державної реєстрації права власності технічним паспортом та висновком № 216719, виготовленим 08.10.2019 року ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД»; - визнати недійсним Договір купівлі-продажу від 06.11.2019 року, серія та номер 619, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дишлевою Тетяною Володимирівною, яким [PERSON] продав [PERSON] 1/2 частину нежитлової будівлі загальною площею 87 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.11.2019 року № 49560219, прийняте державним реєстратором Дишлевою Тетяною Володимирівною, яким зареєстровано право власності за [PERSON] на 1/2 частину нежитлової будівлі загальною площею 87 кв.м за адресою: [ADDRESS] , що є підставою для проведення державної реєстрації припинення права власності [PERSON] на 1/2 частину нежитлової будівлі загальною площею 87 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1928189651101); - визнати недійсним Договір купівлі-продажу від 06.11.2019 року, серія та номер 618, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дишлевою Тетяною Володимирівною, яким [PERSON] продав [PERSON] 1/2 частину нежитлової будівлі загальною площею 87 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.11.2019 року № 49560167, прийняте державним реєстратором Дишлевою Тетяною Володимирівною, яким зареєстровано право власності за [PERSON] на 1/2 частину нежитлової будівлі загальною площею 87 кв.м за адресою: [ADDRESS] , що є підставою для проведення державної реєстрації припинення права власності [PERSON] на 1/2 частину нежитлової будівлі загальною площею 87 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1928189651101); - зобов`язати [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ), [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ), [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] шляхом знесення об`єктів будівництва; - просили стягнути судові витрати із відповідачів на користь позивачів. Разом з позовом позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просив: - накласти арешт на об`єкт нерухомого майна загальною площею 87 кв.м за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1928189651101. Ухвалою суду від 21.10.2020 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено; накладено арешт на об`єкт нерухомого майна загальною площею 87 кв.м за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1928189651101. Ухвалою суду від 27.10.2020 року відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 25.11.2020 року клопотання позивача про витребування доказів задоволено, та витребувано в Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради належним чином завірені копії реєстраційної справи №1928189651101, що зберігаються в електронній формі, на об`єкт нерухомого майна: нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний № 1928189651101). 01.12.2020 до суду надійшов відзив представника відповідачів [PERSON] , [PERSON] , у якому вони просили у задоволенні позову відмовити. 07.12.2020 року на виконання ухвали суду від 25.11.2020 року Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради надало до суду завірені копії реєстраційної справи №1928189651101, що зберігаються в електронній формі, на об`єкт нерухомого майна: нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний № 1928189651101). 20.01.2021 року до суд представник [PERSON] , [PERSON] подала клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи. Ухвалою суду від 20.01.2021 року у задоволенні клопотання представника відповідачів [PERSON] , [PERSON] про призначення судової будівельно-технічної експертизи відмовлено. Ухвалою суду від 20.01.2021 року закрито підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті. Ухвалою суду від 09.02.2021 року апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу суду від 20.01.2021 року про відмову у призначенні судової будівельно-технічної експертизи повернуто заявнику. 24.03.2021 року представник [PERSON] подала клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи. Ухвалою суду від 24.03.2021 року клопотання представника [PERSON] та [PERSON] задоволено, призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 26.07.2022 року матеріали цивільної справи повернулися до суду із Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз без виконання ухвали суду від 24.03.2021 року, оскільки рахунок на проведення будівельно-технічної експертизи не сплачено. Ухвалою суду від 29.08.2022 року відновлено провадження по справі та призначено розгляд справи по суті. 20.09.2022 року представник [PERSON] та [PERSON] подала до суду клопотання у якому просила про зупинення провадження у справі. Ухвалою суду від 29.09.2022 року зупинено провадження у справі до припинення перебування відповідача - [PERSON] у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формуваннях, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. 29.05.2023 року представник позивача подала до суду клопотання про поновлення провадження у справі. Ухвалою суду від 29.05.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про поновлення провадження у справі. 29.05.2023 року від представника позивача надійшло клопотання вжиття заходів забезпечення позову. Ухвалою суду від 30.05.2023 року відновлено провадження у справі з метою розгляду клопотання про забезпечення позову. Ухвалою суду від 31.05.2023 року заяву представника позивача про забезпечення позову задоволено частково. Вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) чи будь-яким іншим особам здійснювати будь-які дії з будівництва, реконструкції, поділу та виділу об?єктів нерухомого майна: за адресою: [ADDRESS] . В іншій частині заяви - відмовлено. Ухвалою суду від 31.05.2023 року зупинено провадження у справі до припинення перебування відповідача - [PERSON] у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формуваннях, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Постановою Одеського апеляційного суду від 22.08.2023 року ухвалу даного суду від 31 травня 2023 року змінено, скасувавши в частині вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони [PERSON] , [PERSON] чи будь-яким іншим особам здійснювати будь-які дії з будівництва, реконструкції, поділу та виділу об?єктів нерухомого майна: за адресою: [ADDRESS] . Постановлено нову ухвалу, якою в задоволенні заяви Одеської міської ради про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони [PERSON] , [PERSON] чи будь-яким іншим особам здійснювати будь-які дії з будівництва, реконструкції, поділу та виділу об?єктів нерухомого майна: за адресою: [ADDRESS] - відмовлено. В іншій частині ухвалу даного суду від 31 травня 2023 року залишено без змін. 03.03.2025 року представник позивача подала до суду заяву, в якій просила поновити провадження у справі. Ухвалою суду від 03.03.2025 року відновлено провадження у справі та призначено розгляд справи по суті. 03.04.2025 року представник [PERSON] , [PERSON] подала до суду клопотання про доручення доказів. На задоволення клопотання представника відповідачів [PERSON] , [PERSON] , 03.04.2025 року до справи було долучено копію висновку від 14.08.2023 року № 14-08/23 судового експерта [PERSON] та копії судових рішень, які стосуються предмету позову. 03.04.2025 року представник позивача подала до суду клопотання про забезпечення позову. Ухвалою суду від 03.04.2025 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову. У судове засідання представник позивача Одеської міської ради з`явилася, позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] в судове засідання з`явилася, проти задоволення позову заперечувала, просила у задоволенні позову відмовити. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Суд, оцінивши доводи позову, встановивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги позову, з`ясувавши характер та взаємовідносини сторін, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовано ці правовідносини, вважає, що у задоволені позову належить відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини другої статті 16 цього Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 ЦПК України. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля. Захист права власності гарантовано Першим протоколом до Конвенції, відповідно до статті 1 якого передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення частини першої цієї статті дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом", а частина друга цієї статті визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом уведення в дію "законів". Більше того, верховенство права як один з фундаментальних принципів демократичного суспільства є наскрізним принципом усіх статей Конвенції (див. рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах: від 20 травня 2010 року "Україна-Тюмень" проти України" (заява № 22603/02); від 25 червня 1996 "Амюр проти Франції" (Amuur v. France); "Колишній Король Греції та інші проти Греції" (Former King of Greece and Others v. Greece), № 25701/94, § 79, ECHR 2000-XII; "Малама проти Греції" (Malama v. Greece), № 43622/98, § 43, ECHR 2001-II). Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У статті 321 ЦК України закріплено конституційний принцип непорушності права власності. За частинами першою та другою цієї статті ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За вимогами частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном (стаття 317 ЦК України). Згідно з вимогами статті 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: dismissed