Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-01 00:00:00

У березні 2025 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 24.03.2021 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на сайті ТОВ «Мілоан», Джегерис І.В. подала заявку на отримання кредиту №4658875. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті товариства. ТОВ «Мілоан» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач підтвердив прийняття умов кредитного договору №4658875 від 24.03.2021. Таким чином, відповідач уклав договір про споживчий кредит №4658875 від 24.03.2021 з ТОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 4000 гривень. 13.09.2021 згідно умов договору відступлення прав вимоги № 07Т, ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором №4658875 від 24.03.2021 на користь ТОВ "Діджи Фінанс", і відповідно ТОВ "Діджи Фінанс" набуло права вимоги до відповідача. Згідно договору відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором (ТОВ "Діджи Фінанс") є обґрунтованою та документально підтвердженою і становить 43250 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 3078 гривень; заборгованість за відсотками - 10110,53 гривень, заборгованість за комісійними винагородами - 280 грн. У зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ "Діджи Фінанс", зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по кредитному договору №4658875 від 24.03.2021. Незважаючи на це, позичальник не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. Тому позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Просить стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 13468,53 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту -3078 гривень; заборгованість за відсотками - 10110,53 гривень, заборгованість за комісійними винагородами - 280 грн., а також стягнути понесені судові витрати. В судове\~засідання представник позивача\~не з`явився,\~хоча про\~дату,\~час та\~місце судового засідання\~повідомлений належним\~чином.\~Від нього до суду надійшла заява, в якій він просить розглянути справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення в разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, про причину своєї неявки суд не повідомила, у встановлений судом строк відзив не подала. За таких обставин у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки позивач не заперечив проти такого порядку вирішення спору. У відповідності до ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи. \~Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 24.03.2021 на сайті ТОВ «Мілоан» Джегерис І.В. подала заявку на отримання кредиту №4658875, про що свідчить її копія (а.с. 11). Також встановлено, що 24.03.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №4658875 про що свідчить його копія (а.с. 28-31) Сума (загальний розмір) кредиту становить 4000 грн. у валюті: українські гривні, кредит надається строком на 30 днів з 24.03.2021, терміном (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) є 23.04.2021 (пункти 1.2 - 1.4 договору). Відповідно до\~п.\~1.5.1-1.7\~договору\~загальні\~витрати\~позичальника\~за\~кредитом складають\~1336\~грн.\~в\~\~грошовому\~виразі та\~\~40\~%\~\~річних \~у\~\~процентному значенні.\~\~Орієнтовна загальна\~вартість\~кредиту\~5336\~грн.\~Проценти\~за\~користування \~кредитом:\~1056\~грн.,\~які\~нараховуються\~за\~ставкою\~\~0.88\~відсотків\~від\~фактичного\~залишку\~кредиту \~за\~кожен день\~\~строку \~користування\~кредитом.\~Стандартна\~\~базова\~процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Комісія за надання кредиту: 280 грн., яка нараховується за ставкою 7.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Згідно п. п.2.3.1.2. договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. Відповідно до п.п. 4.2. договору у разі прострочення Позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, Кредитодавець, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п.1.6 Договору, в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 Договору. Обов`язок Позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог Кредитодавця. Згідно копії додатку №1 до договору про споживчий кредит №4658875 від 24.03.2021, який містить графік платежів за договором про споживчий кредит, відповідно до якого: дата платежу 23.04.2021; кредит - 4000 грн.; комісія за надання кредиту - 280 грн.; проценти - 1056грн.; разом 5336 грн. (а.с. 32). Відповідно до\~копії додатку № 2 до договору про споживчий кредит №4658875, який містить паспорт споживчого кредиту №4658875, позичальнику було\~надано грошові\~кошти в\~сумі 4000 грн. \~строк кредитування 30 днів. В даному паспорті кредиту погоджено графік платежів та орієнтована загальна вартість кредиту, з урахуванням суми кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії (а.с. 32 зв.бік-33). Згідно з копією платіжного доручення № 42271648 від 07.05.2021 на картку [PERSON] перераховано грошові кошти в сумі 4000 гривень, призначення платежу: кошти згідно договору №4658875, (а.с. 35). Як встановлено зі змісту договору, кредит був наданий позичальнику (відповідачу) виключно за допомогою веб-сайту кредитодавця (позивача), за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором на реквізити платіжної картки вказаної клієнтом. 13.09.2021 між ТОВ "Діджи Фінанс" (Фактор) та ТОВ «Міолан» (Клієнт), укладено договір відступлення прав вимоги №07Т (із додатками), відповідно до якого на умовах, встановлених цим договором, Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від Боржника на виконання вимоги. Разом з Правом вимоги до Фактора переходять всі інші права та обов`язки клієнта за Кредитним договором. Згідно п. 4.1 даного договору права вимоги переходять від Клієнта до Фактора в день підписання цього договору (а.с. 18-20). Проведення фінансування за цим договором підтверджується копіями платіжних доручень (а.с. 39-46). Відповідно до копії акту приймання-передачі Реєстру Прав вимоги від 13.09.2021 за договором факторингу №07Т від 13.09.2021 ТОВ «Міолан» передало, а ТОВ "Діджи Фінанс" прийняло Реєстр Прав вимог кількістю Боржників 9315 (а.с. 24). Відповідно до витягу з додатку до договору факторингу №07Т від 19.09.2021 ТОВ "Діджи Фінанс" набуло права грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитним договором №4658875 від 24.03.2021, загальна сума заборгованості\~13468,53 гривень, з яких: сума заборгованості за тілом\~- 3078 грн., сума заборгованості за відсотками\~ 10110,53 грн., сума заборгованості за комісією 280 грн. (а.с. 14). Згідно копії\~ відомостей\~про щоденні\~нарахування та\~погашення за\~кредитним договором\~№4658875\~від 24.03.2021,\~відповідачка сплатила\~лише:\~23.04.2021:\~200\~грн.\~ тіла\~кредиту,\~ 267\~грн.\~ процентів\~по кредиту,\~200\~грн.\~ комісії\~за пролонгацію;\~30.04.2021\~-\~267\~грн.\~ процентів\~по кредиту,\~ 380\~грн.\~ тіла\~кредиту,\~380\~грн.\~ комісії\~за пролонгацію;\~21.05.2021\~-\~342\~грн.\~ комісії\~за пролонгацію,\~717\~грн.\~ процентів\~по кредиту, 342\~ грн.\~ тіла\~кредиту. Відповідачка має непогашену заборгованість перед ТОВ "Діджи Фінанс" за договором про споживчий кредит №4658875 від 24.03.2021 в розмірі 13468,53 гривень, з яких: сума заборгованості за тілом\~- 3078 грн., сума заборгованості за відсотками\~ 10110,53 грн., сума заборгованості за комісією 280 грн. (а.с. 15-16). Відповідачці [PERSON] адвокатом Міньковською А.В. в інтересах ТОВ "Діджи Фінанс" 27.09.2023 направлялася досудова вимога вих. №2855322125-АВ, якою відповідачеві було рекомендовано сплатити заборгованість за кредитним договором №4658875 від 24.03.2021 в розмірі 13468,53 грн. на рахунки ТОВ "Діджи Фінанс" та повідомлено, що адвокатом будуть проводитися заходи щодо захисту порушених прав ТОВ "Діджи Фінанс", включаючи звернення до суду, про що свідчить копія даної вимоги (а.с. 37). Однак, всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ "Діджи Фінанс", ні на рахунки первісного кредитора. Отже, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ "Діджи Фінанс" за Кредитним договором №4658875 від 24.03.2021 в розмірі 13468,53 грн. Вирішуючи спір, який виник між сторонами, про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд входить із такого. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до\~норм ст.\~12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Таким чином, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис». Статтею 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги" визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 цієї ж статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовується правове регулювання щодо відносин за договором позики. За таких обставин зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику коштів, згідно умов кредитного договору. Згідно вимог ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідношень є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність. Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки установлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦПК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У пункті 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 зроблено висновок, що: «після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22) зроблено висновок, що: «у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному\~законом\~або договором. У Рішенні Конституційного Суду України від 22 червня 2022 року у справі № 3-188/2020 (455/20) указано, що: «приписи частини другої\~статті 625 ЦК України, першого\~речення частини першої\~статті 1050 ЦК України\~та частини першої\~статті 1048 ЦК України\~регулюють різні за змістом правовідносини, які не є взаємовиключними, адже за загальним правилом (частина перша\~статті 622 цього Кодексу), якщо інше не встановлено в договорі або\~законі, застосування заходів цивільної відповідальності не звільняє боржника від виконання зобов`язань за договором у натурі». Таке обґрунтування Рішення Конституційного Суду України збігається з висновками Великої Палати Верховного Суду. Саме тому, що приписи частини другої статті\~625\~та частини першої статті\~1048 ЦК України\~регулюють різні за змістом відносини, які не є взаємовиключними, кредитор після прострочення повернення кредиту може вимагати як сплати процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання (які нараховуються за\~статтею 625 ЦК України\~як наслідок неправомірної поведінки боржника), так і сплати кредиту та процентів за наданий кредит, нарахованих до настання строку повернення кредиту (які нараховуються за\~статтею 1048 ЦК України\~як наслідок правомірної поведінки сторін). Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за договором про споживчий кредит №4658875 від 24.03.2021, оскільки не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями відповідно до умов договору. Також встановлено, що умовами кредитного договору сторони погодили порядок продовження строку кредитування, умови і строк нарахування процентів за користування кредитом. Крім того, наявні у справі докази свідчать, що позивач правомірно набув право вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит №4658875 від 24.03.2021. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, оскільки в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту щодо своєчасного повернення кредиту, сплати процентів, комісії, що призвело до виникнення у нього перед позивачем заборгованості, яка обґрунтована позивачем та доведена відповідними доказами, а відповідачем на спростування цього жодних заперечень та доказів не надано, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає, що з відповідачки слід стягнути заборгованість на користь позивача в сумі 43250 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1\~ст.\~133\~ЦПК\~України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~витрати на\~професійну\~правничу\~допомогу належать до витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч.ч. 1-4\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Судом встановлено, що між ТОВ «Діджи Фінанс» в особі директора Романенка М.Е. та адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» в особі керуючого Міньковської А.В. укладено договір №01/11 про надання правової допомоги від 12.02.2025, про що свідчить його копія (а.с. 25-27). Додатковою угодою від 19.02.2025 № 4658875 розширено розділ «1. Предмет договору» договору про надання правової допомоги від 12.02.2025 №01/11 та доповнено його новим пунктом наступного змісту: «1.2. Адвокат зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] » (а.с. 34). Зі змісту копії детального опису робіт (наданих послуг), виконаних Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» щодо стягнення кредитної заборгованості, підписаного адвокатом Анастасією Міньковською, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 17), вбачається, що цей опис складений на підставі договору про надання правової допомоги від 12.02.2025 №01/11 та додаткової угоди до нього, але вказаний опис не містить в собі підтвердження того факту, що цей обсяг робіт наданий саме на виконання додаткової угоди від 19.02.2025 № 4658875 та для здійснення представництва та захисту інтересів клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] . Зі змісту копії акту №4658875 на підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 19.02.2025 до договору про надання правової допомоги від 12.02.2025 №01/11 на загальну суму 4000,00 грн., підписаного між адвокатом Міньковською А.В. та директором ТОВ «Діджи Фінанс» Романенком М.Е., копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 10), вбачається, що вказаний акт складений на підставі договору про надання правової допомоги від 12.02.2025 №01/11, але останній також не містить в собі підтвердження того факту, що зазначений в ньому перелік робіт наданий саме на виконання додаткової угоди від 19.02.2025 № 4658875 та для здійснення представництва та захисту інтересів клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] . Як вбачається із позовної заяви ТОВ "Діджи Фінанс" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вона підписана керівником ТОВ "Діджи Фінанс" Романенком М.Е. 26.09.2024 саме від останнього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності (а.с. 64). Участі в судових засіданнях адвокат Міньковська А.В. не брала. Оскільки судом\~не\~встановлено,\~що в зв`язку з розглядом цієї справи адвокатом Міньковською А.В. позивачу надавалася професійна правнича допомогу та що заявлені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. пов`язані з розглядом саме цієї справи, та є дійсними, суд вважає, що ці витрати не підтверджено належними доказами, а тому вони не підлягають стягненню на користь позивача.\~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ст.\~141\~ЦПК\~України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2422,40\~грн. (а.с. 1). \~ \~ \~ \~На підставі\~ викладеного,\~

Outcome: approved