Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача У березні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» ( далі - ТОВ «Споживчий центр» ), інтереси якого представляє Балюх Є.О., звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 11 892,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10 червня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 10.06.2024-100002151, відповідно до якого позичальнику надано кредит у розмірі 4 000,00 грн строком на 98 днів. Дата надання кредиту - 10 червня 2024 року. Дата повернення кредиту - 15 вересня 2024 року. Відсоткова ставка - фіксована, встановлена у розмірі 1,35%, яка застосовується протягом всього строку на який надано кредит. Також сторонами погоджено розмір комісії 15% від суми кредиту, що дорівнює 600,00 грн та неустойку в розмірі 40,00 грн , що нараховується за кожен день невиконання /неналежного виконання кожного окремого зобов`язання. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі та надало позичальнику кредит у розмірі 4 000,00 грн. Однак відповідач [PERSON] свої зобов`язання не виконує, у зв`язку із чим станом на 15 вересня 2024 року у нього утворилась заборгованість у розмірі 11 892,00 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4 000,00 грн , заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 5 292,00 грн, комісія в розмірі 600,00 грн та неустойка в сумі 2 000,00 грн. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача на його користь вище зазначену заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не подав. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 12 березня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, з ініціативи суду розгляд справи вирішено проводити в судовому засіданні з викликом сторін. \~ \~ \~ \~У судове засідання представник позивача Балюх Є.О. не з`явився, просив справу розглядати за його відсутності, не заперечував щодо проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, про що зазначив у позовній заяві. Відповідач [PERSON] повторно не з`явився в судове засідання, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому процесуальним законом порядку. Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився повторно, відзиву на позовну заяву не подав, суд провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. ст.223,280 ЦПК України. У зв`язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.\~ \~ \~ \~ Фактичні обставини справи 10 червня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено в електронній формі кредитний договір № 10.06.2024-100002151. Зокрема, 10 червня 2024 року [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора Е567 підписав пропозицію ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта) та заявку, за умовами яких йому надано кредит на таких умовах: сума кредиту - 4 000,00 грн; строк, на який надається кредит 98 днів з дати його надання; дата повернення кредиту - 15 вересня 2024 року; процентна ставка - фіксована незмінна у розмірі 1,35 % за один день користування кредитом, яка застосовується протяго всього строку, на який надається кредит; денна процентна ставка - 1,13 %, як загальні витрати за споживання кредитом за кожний день користування кредитом протягом усього строку на який надається кредит; орієнтовна загальна вартість кредиту - 8 447,85 грн; комісія - 15% від суми кредиту, що дорівнює 600,00 грн; неустойка - 40,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання /неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання (а.с. 14-19). Листом ТОВ "Універсальні платіжні рішення " ТОВ" УПР" від 11 лютого 2025 року № 78-1102 підтверджується, що між ним та позивачем укладено договір на переказ коштів №ФК-П-2024/01-2 від 01 квітня 2024 року, згідно якого було успішно перераховано кошти на платіжну карту клієнта 10 червня 2024 року в сумі 4 000,00 грн, номер карти [NUMBER] , номер транзакції в системі іPay.ua - 421244950, призначення платежу: видача за договором кредиту № 10.06.2024-100002151 (а.с. 9 (звор.стор ). Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 10.06.2024-100002151 від 10 червня 2024 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає 11 892,00 грн, з яких: основний борг - 4 000,00 грн, проценти - 5 292,00 грн, комісія - 600,00 грн, неустойка - 2 000,00 грн (а.с. 9 ). \~ \~ \~ \~Застосовані норми права та висновки суду за результатами розгляду справи \~ \~ \~ \~Між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1\~ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. ч. 1, 2\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1, 2 та ч. 4\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами. Згідно \~ст.\~11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі. Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року в справі № 404/502/18. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Положення ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачають, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За матеріалами справи встановлено, що 10 червня 2024 року відповідач [PERSON] підписав заявку про приєднання до пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), поданої\~ТОВ «Споживчий центр». Положеннями вказаних документів визначено, що пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), та заявка на отримання споживчого кредиту складають кредитний договір. Відповідач підтвердив, що ознайомився з примірниками вказаних документів, що складають договір, та зобов`язався виконувати його умови. Зі змісту кредитного договору вбачається, що його підписано позичальником [PERSON] одноразовим ідентифікатором та електронним підписом, що відповідає вимогам статтей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». У вказаному кредитному договорі сторони погодили умови кредитування, в тому числі розмір кредиту, відсоткову ставку за користування кредитом, розмір комісії, а також відповідальність за порушення умов договору. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позивача виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання кредитних коштів, та повернути кредит. Отже між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Судом встановлено, що відповідачем порушено умови укладеного кредитного договору щодо погашення кредиту, відсотків за його користування та комісії, відповідно до умов кредиту. Суд погоджується з розрахунком позивача щодо заборгованості за тілом кредиту та комісії, а тому вважає позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю. \~ \~ \~ \~Щодо нарахованих відсотків за користування кредитом, то суд зазначає таке. З врахуванням мети отримання кредиту, суд застосовує до спірних правовідносин Закон України «Про споживче кредитування», де згідно п.4 ч.1 ст.1 вказаного Закону загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року не більше 1 %. З огляду на наведене, суд реалізуючи свій процесуальний обов`язок уважає за необхідне навести власний розрахунок заборгованості за відсотками за кредитним договором № 10.06.2024-100002151 від 10 червня 2024 року, укладеним між сторонами. За умовами договору сторони погодили між собою, що денна відсоткова ставка становить 1,13 %. Такий розмір відсоткової ставки узгоджується із Прикінцевими та Перехідними положеннями Закону України «Про споживче кредитування», а тому розмір заборгованості за відсотками за період з 10 червня 2024 року по 20 серпня 2024 року становить 3 254,40 грн ( 4 000,00 грн х 1,13 % / 100% х 72 дня ). Оскільки згідно закону з 21 серпня 2024 року розмір відсоткової ставки не може перевищувати 1%, тому розмір заборгованості за відсотками за період з 21 серпня 2024 року по 15 вересня 2024 року становить 1 040,00 грн (4 000,00 грн х 1% / 100% х 26 днів ). Загальний розмір заборгованості відповідача за відсотками становить 4 294,40 грн. Щодо вимоги про стягнення з відповідача неустойки, то суд зазначає таке. Положення п. 18\~ Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~визначають, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отжев суду відсутні підстави для стягнення з відповідача [PERSON] 2 000,00 грн неустойки, оскільки вона нарахована позивачем у період дії в Україні воєнного стану, що є неправомірним. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги позивача \~та стягнути з [PERSON] на користь\~ТОВ «Споживчий центр»\~заборгованість за кредитним договором № 10.06.2024-100002151 від 10 червня 2024 року\~ у розмірі 8 894,40 грн, з яких: 4 000,00 грн - заборгованість за основним боргом, 4 294,40 грн - заборгованість за відсотками та 600,00 грн - заборгованість за комісією. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач ТОВ «Споживчий\~центр»понесло судові витрати, що складаються з 2 422,40 грн сплаченого судового збору. Позовні вимоги\~позивача задоволено\~на 74,79 % ( 8 894,40 грн х 100% / 11\~892,00 грн). \~ \~ \~ \~ Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 811,71 грн судового збору ( 2 422,40 грн х 74,79 % / 100 %) . \~ \~ \~ \~

Outcome: partial