Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

14.04.2025 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 18.02.2014 перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, втрату почуття кохання, нетерпимість у відносинах, відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння. Сторони разом не проживають з серпня 2014 року, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , батьківство позивач не визнає та має намір оспорювати. Вважає, що подальше перебування у шлюбі є неможливим, а збереження шлюбу суперечитиме його інтересам, тому просить суд розірвати шлюб. Ухвалою суду від 22.04.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі (а.с.14). В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, у заяві зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, строк на примирення не потрібен (а.с.23). Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 18.02.2014 сторони зареєстрували шлюб у Южноукраїнському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що складено актовий запис №30 (а.с.12). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.7-9). Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що з серпня 2014 року сторони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, подружнє життя сторін не склалося, примирення неможливе. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Оскільки позивач та його представник не просили стягувати судові витрати з відповідача у разі задоволення позову, враховуючи принцип диспозитивності, встановлений статтею 13 ЦПК України, суд не здійснює розподіл судових витрат, понесених позивачем під час розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved