Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

У березні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , який мотивовано тим, що 08.12.2012 року між позивачем та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою І.Г. за реєстровим номером 4111. У відповідності до умов договору [PERSON] було передано, а позивачем прийнято у власність земельну ділянку № [NUMBER] , площею: 0,12 га, що належала на праві приватної власності [PERSON] та розташована на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району у СТ «Укрводексплуатація» Київської області. У 2012 році після укладення між [PERSON] та позивачем договору купівлі-продажу від 08.12.2012 року у відповідності до вимог ст. 48 ЗУ «Про нотаріат» приватним нотаріусом КМНО Петровою І.Г. на державному акті на права власності на земельну ділянку було здійснено посвідчувальний напис, а також на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 839538 від 12.03.2013 року державним реєстратором реєстраційної служби Бориспільського міського районного управління юстиції Київської області до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено інформацію про набуття позивачем права власності на вищевказану земельну ділянку. З метою створення комфортних умов для можливості відпочинку родини позивача у літній період, позивач з родиною вирішили посадити на ній рослини, дерева, квіти, побудувати будинок та облаштувати прибудинкову територію. У 2018 році родиною позивача на власній земельній ділянці побудовано паркан з цегляного фундаменту та залізних стовпчиків довжиною 48 м. вздовж усієї межі з сусідньою земельною ділянкою [ADDRESS] (кадастровий номер 3220882600:04:004:0022), що належить на праві приватної власності відповідачу. Паркан було зведено у межах раніше встановлених та погоджених сусідами межових знаків, розташування яких, координати точок, ліній і дирекційних кутів було визначено ще у 1998 році згідно технічної документації із землеустрою. Проте, у квітні 2019 року, як вказує позивач, власник сусідньої земельної ділянки [PERSON] та члени його родини почали говорити, що побудований паркан розташований на їх земельній ділянці. Вказує, що 25.01.2020 року до позивача приїхав чоловік доньки відповідача - [PERSON] з трьома друзями та почав погрожувати. 28.01.2020 року за відсутності будь-якої попередньої домовленості між сторонами, не визнаючи і повністю ігноруючи раніше встановлені та погоджені межі земельних ділянок і необхідності вирішення конфлікту у законодавчо встановленому порядку, відповідачем за допомогою спеціальної техніки було зруйновано зведений паркан та на 3 м. на фасаді існюючого паркану з`явилась значна тріщина. З огляду на те, що у результаті вказаних дій позивачу задвано моральної шкоди, 01.02.2020 року чоловік позивача звернувся за захистом порушених прав до поліції. 10.02.2020 року Бориспільським відділом ГУНП в Київській області листом за №2256 повідомлено, що звернення чоловіка позивача з приводу руйнування паркану зареєстровано до журналу єдиного обліку заяв та повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події за №2495 від 01.02.2020 року, а оскільки в даному випадку відсутні ознаки кримінального правопорушення відповідно до ст. 15 ЦПК України рекомендовано вирішувати даний спір у порядку цивільного судочинства. Для визначення розміру заподіяної шкоди позивач звернулась до ТОВ «Роланд Ін-Груп» та відповідно до зведеного кошторисного розрахунку вартості об`єкта будівництва: опорної стіни та каркасу огородження на приватній садово-городній ділянці [PERSON] , складеного 14.04.2020 року ТОВ «Роланд Ін-Груп», станом на 16.06.2020 року ринкова вартість проведення відновлювальних будівельних робіт складає 171343, 00 грн. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь матеріальну шкоду у розмірі 171343, 00 грн. та моральну шкоду у розмірі 10000, 00 грн., посилаючись на те, що у зв`язку із знесенням паркану їй неодноразово погрожували. Окрім того, позивач була змушена звертатись зі своїм чоловіком до правоохоронних органів та до суду з приводу порушення майнових прав та незаконних дій зі сторони відповідача, було витрачена значна кількість свого часу, коштів на проїзд, пошуку адвокатів, що спричинило душевне страждання, погіршило стан здоров`я, посилило хвилювання. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13.07.2020 року позовну заяву передано за підсудністю для розгляду до Святошинського районного суду м. Києва. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16.09.2020 року справу прийнято до провадження судді [PERSON] . Згідно розпорядження №601 від 03.11.2020 року призначено повторний авторозподіл справи, у зв`язку із відстороненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені процесуальним законом. Протоколом повторного атоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2020 року визначено головуючого суддю у справі Журибеда О.М. Ухвалою Святошинськго районного суду м. Києва від 09.11.2020 року справу прийнято до провадження судді Журибеда О.М. та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26.08.2021 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] . Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 07.02.2023 року у справі призначено судово будівельно-технічну експертизу, провадження зупинено. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.08.2023 року провадження у справі відновлено. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16.11.2023 року у справі призначено судово будівельно-технічну експертизу, провадження зупинено. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30.10.2024 року провадження у справі відновлено. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29.01.2025 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] вимоги позову підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені у позовні заяві. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та просить відмовити в його задоволенні, оскільки позивач не довела свої позовні вимоги, зокрема, не надала жодного доказу на підтвердження викладених у позові обставин, зокрема про те, що винними протиправними діями відповідача їй завдано майнової шкоди. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що являється позивачу чоловіком, відповідач приходиться сусідом по земельній ділянці. Вказав, що з 2019 року виникли між ними конфлікти, оскільки зі слів відповідача паркан його дружини був встановлений на території відповідача. 25.01.2020 року в паркан сторони позивача була встановлена арматура, у зв`язку з чим свідок мав намір налагодити стосунки та зателефонував відповідачу, щоб домовитись. Згодом до будинку позивача підійшли чотири особи, які почали бити по вхідних дверях та почали погрожувати, вимагати 10000 доларів США за ділянку на якій був побудований паркан. Після вказаної ситуації, зі спливом часу, приїхавши до будинку позивач та свідок побачили, що огорожа була знесена, у зв`язку з чим було викликано поліцію. Допитаний в якості свідка [PERSON] , вказав, що є сусідом сторін, та бачив словесний конфлікт між відповідачем та [PERSON] , який є зятем [PERSON] . Зазначив, що паркан зніс [PERSON] , бо [PERSON] побудував його на ділянці [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, допитавши свідків, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до принципу диспозитивності, закріпленого у статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень крім випадків, коли наявні підстави для звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.ст. 77-80 ЦПК України докази повинні бути належними, допустимими, достовірними і достатніми. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що сторони позивач [PERSON] та [PERSON] є власниками сусідніх суміжних ділянок. 08.12.2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою І.Г. за реєстровим № 4111, відповідно до якого продавець продав та передав земельну ділянку площею 0,120 га, розташовану на території СТ «Укрводексплуатація», Гнідинської сільської ради, Бориспільського району, Київської області. П. 1.1 договору, зазначено, що згідно довідки про присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці №3084-б від 27.11.2009 року, виданої Управлінням земельних ресурсів у Бориспільському районі, Головного управління земельних ресурсів у Київській області, Держземагенства України, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 3220882600:04:004:0316. У 1995 році продавець земельної ділянки [PERSON] стала Членом СТ «Укрводексплуатація» та їй було передано у користування вказану вище земельну ділянку, що підтверджується довідкою голови СТ «Укрводексплуатація» від 01.09.1997 року. 25.12.1997 року Виконавчим комітетом Гнідинської сільської ради у відповідності до вимог ст. 6 Земельного кодексу України, ст. 1 Декрету КМУ «Про приватизацію землі» було прийнято рішення, згідно якого передано у приватну власність громадянам- членам СТ «Укрводексплуатація» земельні ділянки у кулькості 35 шт., у тому числі ділянку позивача, доручено проектній землевпорядній групі при Бориспільському відділі земельних ресурсів виготовити план земельної ділянки та Державні акти на право приватної власності на землю, внести відповідні зміни у земельно-облікові документи та на планово-картографічний матеріал. На виконання вищевказаного рішення було проведено обміри земельних ділянок внатурі, здійснено прив`язку до існуючої окружної межі СТ, обчислено координати, по координатах вирахувана площа земельних ділянок, складено плани меж земельних ділянок, погоджено межі ділянок з суміжними землекористувачами та землевласниками. При розроблені технічної документації у складі комісії представника пректної землевпорядної групи Ширяєва В.М., голови Гнідинської сільської ради Оніщенко О.П., голови СТ «Укрводексплуатація» Яремчука Ж.М. та у присутності землекористувачів: земельної ділянки [NUMBER] [PERSON] , земельної ділянки [NUMBER] - [PERSON]., земельної ділянки номер [NUMBER] - [PERSON]. було складено акт встановлення зовнішніх меж земельної ділянки внатурі, у якому зазначені особи підтвердили, що суміжні землекористувачі не мають ніяких претензій при встановлені зовнішніх меж землекориствування, межі земельних ділянок було погоджено, закріплено межовими знаками та передано землекоричстувачеві на зберігання. Відповідно до акту погодження меж земельної ділянки [NUMBER], що входить до складу Технічої документації по складанню державних актів на право власності на землю громадянам - членам СТ «Укрводексплуатація», представниками сусідніх земельних ділянок погоджено наступні межі земельних ділянок: - від т. А до т.Б - 24,00 м. ( [PERSON] ); - від т. Б до т. В - 24.0 м. ( [PERSON] ); - від т. В до т. Г - 25.0 м. ( [PERSON] ); від т. Г до т. Д - 48,0 м. ( [PERSON] ); від т. Д то т. А -25.м (земельна ділянка загального користування). 28.04.1999 року на підставі рішення Гнідинської сільської ради народних депутатів від 25.12.197 р.н. вищевказану ділянку № [NUMBER] було передано у приватну власність [PERSON] , що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серія ІV-КВ №059083 від 28.04.1999 року, акт зареєстровано в книзі записів державних актів на праві приватної власності на землю №25. Позивачу на праві власності належить земельна ділянка з кадастровим номером 3220882600:04:004:0316, що знаходиться за адресою: Київська обл., Бориспільський район, с/рада Гнідинська, СТ «Укрводексплуатація», на підставі договру купівлі-продажу земельної діялнки серії та номер 4111, виданого 08.12.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою І.Г. Відповідачу [PERSON] на праві влансості на підставі договору купівлі-продажу від 09.10.2003 року серії ВАР №183904 належить земельна ділянка 0,120 га., що розташована за адресою: Бориспільський район, Гнідинська сільська рада, СТ «Укрводексплуатація», що вбачається з державного акта на право власності на земельну ділянку серії КВ №9099352. Відповідно до витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28.05.2019 року №НВ-3215446382019, вищевказаній земельній ділянці, яка належить [PERSON] та розташована за адресою: Київська обл., Бориспільський район, Гнідинська сільська рада, СТ «Укрводексплуатація» присвоєно кадастровий номер 3220882600:04:004:0022. Згідно Абрис земельної ділянки [PERSON] встановлені наступні межі земельної ділянки: - від А до Б - 48, 00 [PERSON] ; - від Б до В - 25,0 м. [PERSON].; - від В до Г 24,0 м. [PERSON] ; - від Г до Д -24,0м. [PERSON] ; від Д до А - 24,99 м. земля загального користування (проїзд). Згідно зведеного кошторисного розрахунку вартості об`єкта будівництва: будівництво опорної стіни та каркасу огородження на приватній садово- городній ділянці [PERSON] , складеного 14.04.2020 року ТО В «Роланд Ін-Груп» станом на 16.06.2020 року - ринкова вартість відновлювальних робіт складає 171343, 00 грн. Згідно листа-повідомлення Бориспільсокого віддлу поліції ГУНП в м. Києві від 10.02.2020 року №2256, вбачається, що останні в межах компетанції опрацювали звернення [PERSON] з приводу руйнування паркану, яке зареєстроване до журналу єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинення кримінального правопорушення та інші події (ЄО) за №2495 від 01.02.2020 року та вказано, що в даному випадку відсутні ознаки кримінального правопорушення передбаченого КК України і звернення не занесено до ЄРДР. Висновком від 06.02.2020 року по зверненню [PERSON] перевірку по факту повідомлення останнього закінчено. Як вбачається із вкзаного висновку, 01.02.2020 року до Бориспільського ВП ГУНП в Київській області надійшло звернення від [PERSON] з приводу виявлення факту руйнування паркану. Під час перевірки встановлено, що за адресою: Бориспільський район, Гнідинська сільська рада, СТ «Укрводексплуатація» у дружини громадянина [PERSON] мається земельна ділянка № [NUMBER] загальною площею 0,1200 га. Ділянка [PERSON] межує з земельною ділянкою громадянина [PERSON] , також загальною площею 0,1200 га. Обидва сусіда почали на власних земельних ділянках будувати будинки та встановлювати паркани. [PERSON] побудував власний паркан з цегляного фундаменту та залізних стовпчиків по всій довжині земельній ділянки, яка дорівнює 48 метрів. 02.11.2019 року та 10.12.2019 року до Бориспільського ВП з заявами про порушення меж земельних ділянок звертався громадянин [PERSON] . В своїх заявах останній вказував, що громадянин [PERSON] , встановив власний паркан, заступивши на територію його ділянки на 0,79 метрів. 01.02.2020 року [PERSON] прибувши на земельну ділянку № [NUMBER] виявив повністю зруйнований власний паркан, що і послугувало приводом для звернення до поліції. Згідно надісланих 31.05.2021 року матеріалів по зверненню [PERSON] вбачається заява, відповідно до якої [PERSON] вказав, що протягом останніх років у останнього з [PERSON] виникла конфліктна ситуація, котрий самовільно зайняв частину його земельної ділянки, де побудував паркан. Згідно висновку по зверненню [PERSON] , вказано, що 02.11.2019 року до Бориспільського ВП ГУНП в Київській області надійшло звернення від громадянина [PERSON] , про те, що сусід по земельній ділянці встановив паркан, зайнявши частину його території. Перевірку по фатку закінчено. Згідно висновку по зверненню [PERSON] , встановлено, що 10.12.2019 року до Бориспільського ВП ГУНП в Київській області надійшла скарга від громадянина [PERSON] на бездіяльність працівників Бориспільсокго ВП з приводу не внесення відомостей до ЄРДР та не притягнення до відповідальності сусіда по земельній ділянці, який встановив паркан, зайнявши частину йог території. Перевірку по факту закінчено. Заявою (письові свідчення) від 25.05.2021 року [PERSON] , повідомив, що є сусідом власників земельних ділянок [ADDRESS] ( [PERSON] ) та [ADDRESS] ( [PERSON] ) СТ «Укрводексплуатація». Вказав, що з обома сусідами перебуває у добросусідських відносинах. Вважає за необхідне засвідчити, що не бачив факту скоєння жодних протиправних дій зі сторони [PERSON] щодо земельної ділянки та майна [PERSON] ні в січні 2020 року, ні в будь-який інший період. Також повідомив, що чоловік [PERSON] в березні 2021 року звертався до нього з проханням надати свідчення у суді на їх користь та отримавши відмову, був агресивно налаштований. Згідно висновку експертів за результатми проведення комісійної судової будівельної-експртизи від 29.07.2024 року №5389-Е вартість матреіальної шкоди (вартість ремонтно-будівельних робіт), що завдана власнику земельної ділянки № [NUMBER] внаслідок пошкодження огорожі, кадастровий номер 3220882600:04:004:0316, площею 0,1200 га. розташованої за адресою: СТ «Укрводексплуатація», Гніднська сільська рада, Бориспільський район, Київська область та належить на праві власності [PERSON] , з боку власника земельної ділянки № [NUMBER] , що має загальну межу або примикає до земельної ділянки [NUMBER], становить 177914, 23 грн. з ПДВ. Також позивачем до матеріалів справи долучено фотокопії земельної ділянки позивача. Оскільки предметом позову є відшкодування майнової шкоди, в даному випадку мають застосовуватись норми, що регулюють правовідносини, які виникають з відшкодування шкоди, тобто норми Конституції України та цивільне законодавство. Відповідно до п.3 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює в межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватись моральних засад суспільства. У разі недодержання особою при здійсненні своїх зазначених прав вимог суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 79 ЗК України, право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Відповідно до ч. 5 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб. Згідно п. Г ч. 1 ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Ст. 103 ЗК України визначено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 ЦК України, згідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Статтею 1192 ЦК України визначені способи відшкодування майнової шкоди, завданої майну потерпілого. Так, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи наведені норми права, для правильного вирішення справи необхідно встановити наявність чи відсутність пошкоджень майна позивача та в разі їх наявності - особу, яка пошкодила майно, її вину та причинно-наслідковий зв`язок між умисними винними діями особи та наявними пошкодженнями. Саме такі обставини і є предметом доказування в наданій справі. При цьому наявність майнової шкоди та її розмір має доводити позивач, а відсутність вини - відповідач в разі, якщо не визнає позов. Позивач обґрунтовує вимоги про відшкодування шкоди тим, що відповідач пошкодив її паркан шляхом його зносу. Саме вартістю відновлення такого майна обґрунтований розмір завданої шкоди. З наданих позивачем документів вбачається, що її чоловік звернувся до органів Національної поліції з приводу самовільного та незаконного демонтажу паркану , що побудований на земельній ділянці кадастровий номер 3220882600:04:004:0316 відповідачем [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи Бориспільського РУП ГУНП в Київській області по зверненням [PERSON] та [PERSON] , у сторін ще з 2019 року виник конфлікт під час будівництва будинків та встановлення парканів на ділянках належних їм на праві власності. На виконаня ухвали суду від 16.11.2023 року, експертами Київського відділення ЛНДІСЕ МЮ України надано суду висновок експертів за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи №5389-Е від 29.07.2024 року, відповідно до якого вартість матеріальної шкоди (вартість ремонтно-будівельних робіт), що завдана власнику земельної ділянки № [NUMBER] внаслідок пошкодження огорожі, кадастровий номер 3220882600:04:004:0316, площею 0,1200 га розташованої за адресою: СТ «Укрводексплуатація», Гніднська сільська рада, Бориспільський район, Київська область та належить на праві власності [PERSON] , з боку власника земельної ділянки № [NUMBER] , що має загальну межу або примикає до земельної ділянки № [NUMBER] , становить 177914, 23 грн. з ПДВ. Зазначений доказ суд визнає належним, оскільки він містить інформацію саме щодо предмета доказування, та допустимим і достовірним, оскільки він відповідає вимогам ст.ст. 77, 78, 79, 95, 102 ЦПК України, а отже доводи сторони відповідача [PERSON] з приводу вказаного висновку суд оцінює критично. Окрім того, наявна інформація в зазначеному висновку відповідачем не спростована. На підставі наданого висновку від 29.07.2024 року №5389-Е суд дійшов висновку про те, що факт наявності пошкоджень майна [PERSON] , про які вона зазначила в позові, знайшов своє підтвердження під час судового розглялу. Щодо встановлення особи, винної у пошкодженні майна позивача, суд зазначає наступне. З наведених вище доказів встановлено, що наявні пошкодження паркану позивача знаходяться на межі з земельною ділянкою № [NUMBER] , яка знаходиться за адресою: Гнідинська сільська рада, СТ «Укрводексплуатація» з кадастровим номером 3220882600:004:0022, що належить на праві власності відповідачу [PERSON] . Майно [PERSON] , а саме паркан, очевидно, пошкоджено саме з території земельної ділянки [PERSON] . Як заначено вище, власність зобов`язує і саме власник зобов`язаний слідкувати за тим, щоб його власність не використовувалась з метою порушення прав та інтересів інших осіб. Відповідно до ч.2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Однак, відповідач такого не довів, а тому суд вважає, що саме він, як власник земельної ділянки, з території якого завдано шкоди майну [PERSON] , має відшкодувати завдану їй майнову шкоду в розмірі, визначеному в наведеному вище висновку експертів. Відповідно, право особи звернутися до суду з самостійно визначеними позовними вимогами узгоджується з обов`язком суду здійснити розгляд справи у межах таких вимог. Вихід за межі позову можливий у виняткових випадках, зокрема, коли повний та ефективний захист прав, свобод та інтересів неможливий у заявлений позивачем спосіб. Такий вихід за межі позовних вимог має бути пов`язаний із захистом саме тих прав, свобод та інтересів, щодо яких подана позовна заява (постанова Верховного Суду від 24 вересня 2019 року у справі № 819/1420/15). Як вбачається з висновку експертів за результатами розгляду комісійної судової будівельно-технічної експертизи від 29.07.2024 року №5389-Е матеріальна шкода завдана майну [PERSON] становить 177914, 23 грн. з ПДВ, однак позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 171343, 00 грн., а отже за таких обставин, оцінюючи в сукупності надані сторонами докази з точки зору їх належності, достовірності, допустимості і взаємозв`язку, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення збитків завданих неправомірними діями відповідача [PERSON] законні обґрунтовані і в межах завлених позовних вимог підлягають повному задоволенню на підставі наведених вище норм права. Щодо стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь який її розмір може мати суто умовний вираз. Суд, враховуючи, що протиправні дії відповідача [PERSON] , тобто пошкодження належного [PERSON] майна, шляхом знесення паркану, призвели до душевних страждань, оскільки вона була засмучена вчиненим, змушена була звертатися зі своїм чоловіком до правоохоронних органів, за правничою допомогою та до суду за захистом своїх прав; усі конфлікти, які відбулися з [PERSON] негативно впливають на її здоров`я, а тому приходить до висновку, що суму відшкодування моральної шкоди необхідно визначити у розмірі 10000, 00 грн. Вказана сума відповідає вимогам розумності і справедливості, а тому позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають також задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір.

Outcome: approved