Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

у серпні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом та просить зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього за судовим наказом N?2-н/750/2274/24, виданого Деснянським районним судом м. Чернігова 04.07.2024 року, про стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки : [PERSON] , [INFO] з і 1/4 частини усіх видів доходу (заробітку) до 1/6 частини усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.06.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього за судовим наказом N?2-н/750/2403/24, виданого Деснянським районним судом м. Чернігова 18.07.2024 року про стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки : [PERSON] , [INFO] з і 1/4 частини усіх видів доходу (заробітку ) до 1/6 частини усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.07.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовано тим, що з позивача відбувається утримання аліментів на користь двох дітей в загальному розмірі частин від усіх видів його доходів. Відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву та просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки зменшення аліментів на утримання доньки [PERSON] ніяк не вплине на інтереси останньої, адже вона перебуває на повному утриманні позивача, а зменшення аліментів на її утримання носить лише формальний характер, фактично поданий позов має за мету зменшити розмір аліментів лише на утримвння старшої доньки [PERSON] . Позивач у судове засідання не з`явився, від представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надійшла заява про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, подала заяву про визнання позову в повному обсязі. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.07.2024 Деснянським районним судом м. Чернігова видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки: [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.06.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. 18.07.2024 Деснянським районним судом м. Чернігова видано судовий нааз про стягнення з [PERSON] аліментів мене на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки: [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу (заробітку ), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.07.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Статтею 51\~Конституції України та статтею 180\~СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з частиною першою статті 181\~СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду. Відповідно до вимог ч. 1\~ст.192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192\~СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно із ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що на даний час з позивача відбувається утримання аліментів на користь двох дітей в загальному розмірі частин від усіх видів його доходів. Однак, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що з моменту видачі судового наказу суттєво погіршився матеріальний стан позивача, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Разом з тим, позивачем не надано суду доказів того, що він сплачує аліменти за судовими рішенням та не має заборгованості зі сплати аліментів. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, та наявні підстави, визначені ст.192 СК України, що дають можливість для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального стану, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі. Разом з тим, суд зазначає, що сама наявність судового наказу про стягнення аліментів ще на одну дитину, не може бути безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки позивачем навіть не зазначено та не надано доказів щодо реального виконання такого судового наказу. Таким чином, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог, а тому дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed