Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

Стислий виклад позовних вимог [PERSON] звернулась з даним позовом до суду, в якому просить стягувати з відповідача [PERSON] в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 3196 (три тисячі сто дев`яносто шість) гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття, та на утримання непрацездатної дочки інваліда дитинства [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2361 (дві тисячі триста шістдесят один) гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та довічно. Позивачка мотивує свій позов тим, що рішенням Горохівського районного суду Волинської області у справі №155/781/24 від 02 липня 2024 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. В даному шлюбі народились діти: дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Старша дочка є повнолітньою, однак непрацездатна і має статус особи з інвалідністю з дитинства групи перша А (довічно), а менша дочка неповнолітня і є школяркою. Діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Позивачка зазначає, що відповідач не приймає жодної участі та самоусунувся від виконання обов`язків батька. Також зазначає, що діти потребують одягу, взуття, харчування, при потребі, лікування. Дочці [PERSON] необхідне шкільне приладдя, також їй необхідно оплачувати дозвілля (гуртки, репетиторів тощо), що є необхідним для повноцінного розвитку. Дочка [PERSON] , як дитина з особливими потребами, крім одежі, взуття та харчування, потребує додаткових витрат. Позивачка вказує, що відповідач спроможний і також повинен брати участь у витратах на потреби спільних дітей, оскільки працює, отримує заробітну плату, соціальну допомогу та інший вид неофіційного додаткового прибутку. Інших утриманців у відповідача немає. Враховуючи, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі, остання просить позов задовольнити. Також просить стягнути з відповідача в її користь витрати на правову допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень. Стислий виклад заперечень відповідача 07 лютого 2025 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву в якому останній зазначив, що позивач протиправно об`єднав в одне провадження (у спільну суму аліментів) вимоги, які мають різну правову природу та предмет доказування, а також осіб, які мають право звертатись до суду від імені дитини. Відповідач також зазначив, що надає матеріальну допомогу дітям, однак не збирав щодо цього підтверджуючих документів. Вказав, що є інвалідом ІІІ групи довічно, має на утриманні матір інваліда ІІІ групи, свого житла немає. На даний час з кінця вересня 2024 року перебуває у відпустці за власний рахунок через економічні проблеми підприємства. Також позивач не надає інформації щодо розміру пенсії по інвалідності дочки та кінцевого терміну непрацездатності. Крім цього, відповідач вказав, що позивач має у власності будинок, присадибну земельну ділянку та земельну частку (пай) близько 3 гектарів. З огляду на наведене, вказав, що згідний сплачувати аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1600 гривень щомісячно. В позові щодо стягнення аліментів на утримання [PERSON] просив відмовити повністю, а в разі задоволення позову в цій частині згідний сплачувати 1200 гривень щомісячно лише на період непрацездатності особи. Витрати на правову допомогу визнав в сумі 500 гривень. Відповідь на відзив позивача 04 березня 2025 року на адресу суду від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив в якому остання вказала, що відповідач надав неправдиві дані про те, що через економічні проблеми підприємства він не працює з вересня 2024 року, що підтверджується листом директора ПОСП імені Шевченка від 12 лютого 2025 року. Також вказала, що будинок та земельну ділянку вона успадкувала після своїх батьків, а у серпні 2018 року вказане майно було продане. За кошти від продажу будинку відповідачу був куплений автомобіль, який він використовує по даний час. Крім того, позивачка зазначила, що відповідачем не долучено доказів щодо факту утримання та догляду за матір`ю, яка є інвалідом ІІІ групи. Відповідач, будучи інвалідом ІІІ групи, безперешкодно їздить на роботу в Польщу та Німеччину. Позивачка зазначила, що її доходів не вистачає на повноцінне забезпечення дітей всім необхідним для життя, навчання та розвитку. З огляду на наведене просить взяти до уваги пояснення та докази позивача і ухвалити рішення про задоволення позову. Додаткові пояснення позивача Також 06 травня 2025 року від позивачки [PERSON] надійшли письмові пояснення у справі відповідно до яких остання вказує, що на даний час вимушена винаймати житло, оскільки відповідач фактично позбавив її та дітей можливості проживати в будинку, де вони зареєстровані. Вказала, що відповідач повернувся з відпустки на постійне місце праці та отримує стабільний дохід. Крім того, останній отримує кошти від Пенсійного фонду України та неофіційний додатковий дохід. Позивачка вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на своїх дітей в розмірі, заявленому в позові, оскільки доказів про наявність в нього інших утриманців суду не надано. Враховуючи, що щомісячний дохід позивачки не покриває всіх необхідних витрат на дітей, остання просить взяти до уваги письмові пояснення та докази та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Рух справи в суді Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 27 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за вказаним позовом. Судове засідання призначено на 27.03.2025 р. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 27 березня 2025 року витребувано письмові докази від Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області та від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України. Позиція учасників судового розгляду Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю, пояснила, що після розірвання шлюбу відповідач з дітьми не спілкується і не надає їм будь-якої матеріальної допомоги. Показала, що на даний час власного житла не має, проживає разом з дітьми на орендованій квартирі в м. Луцьку. Зазначила, що відповідач здійснював на неї психологічний тиск і це змусило її покинути житло, де проживала з дітьми і яке належить матері відповідача, і взяти житло в оренду. Працює вихователем в дитячому садку, її щомісячний дохід складає близько десяти тисяч гривень. Однак, вказаних доходів не вистачає на повноцінне забезпечення дітей всім необхідним. Дочка [PERSON] , як людина з особливими потребами, має слабкий імунітет та часто хворіє, тому багато коштів вона витрачає на її лікування. Також дочці потрібне ортопедичне взуття, відповідні ортопедичні встилки. Вона відвідує логопеда і одне таке заняття коштує 300 гривень. Державної соціальної допомоги, яку [PERSON] отримує як особа з інвалідністю, не вистачає. Дочка [PERSON] займається щотижня з репетиторами англійської мови та біології і на оплату занять вона витрачає 2000 гривень в тиждень. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у ньому, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотання від відповідача до суду не надходили. Фактичні обставини справи, встановлені судом Як вбачається з матеріалів цивільної справи, зокрема свідоцтв про народження, сторони у справі є батьками: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 02 липня 2024 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 02 серпня 2024 року. Згідно з актом про фактичне проживання/не проживання громадян на території Луцької міської територіальної громади №111 від 07 квітня 2025 року, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які зареєстровані в [ADDRESS] , фактично проживають в [ADDRESS] . Згідно з договором найму (оренди) житла від 25 жовтня 2024 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON] , остання орендувала двокімнатну квартиру [ADDRESS] на умовах строкового платного користування. Факт проживання відповідачки разом з дітьми в орендованій квартирі також підтверджується копіями відповідних квитанцій про сплату за комунальні послуги та актом про фактичне проживання/не проживання громадян на території Луцької міської територіальної громади №111 від 07 квітня 2025 року. Отже, на час подання позову до суду діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. З письмової розписки від 14 лютого 2025 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , в серпні 2021 року придбала у [PERSON] житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] , де й проживає по даний час, що підтверджується витягом з реєстру Городищенської територіальної громади від 11 лютого 2025 року. Також [PERSON] зобов`язалася провести всі необхідні нотаріальні дії з оформлення договору купівлі-продажу будинку у 2025 році. Згідно з посвідченням серії [NUMBER] , виданим 28 вересня 2023 року УСЗН Луцької РДА, [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю з дитинства група перша «А» довічно. Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №761368 від 12 листопада 2018 року стверджується, що [PERSON] , [INFO] є інвалідом з дитинства, група інвалідності перша А, інвалідність встановлена довічно, черговому переогляду не підлягає. [PERSON] протипоказана робота з психоемоційним навантаженням, потребує постійного стороннього догляду і допомоги. Довідкою Управління соціальної та ветеранської політики Луцької районної державної адміністрації Волинської області №664/01-02 від 07 квітня 2025 року стверджується, що [PERSON] дійсно перебуває на обліку в управлінні соціальної та ветеранської політики Луцької районної державної адміністрації та одержує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства 1А групи у період з 04 жовтня 2018 року довічно. Допомога призначена в розмірі 8044,70 гривні. Згідно з довідкою про доходи від 02 грудня 2024 року [PERSON] працює у Гуманітарному відділі Городищенської сільської ради на посаді вихователя і її загальну сума доходу за період з 01 червня 2024 року по 30 листопада 2024 року за винятком утримань становить 68143,06 гривні. Копією пенсійного посвідчення серії [NUMBER] від 19 серпня 2015 року стверджується, що [PERSON] отримує пенсію по інвалідності 3 групи загального захворювання. Термін дії: довічно. Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №139318 від 27 березня 2015 року стверджується, що [PERSON] , [INFO] є інвалідом ІІІ групи загального захворювання, інвалідність встановлена довічно, черговому переогляду не підлягає. [PERSON] протипоказана важка фізична праця. Згідно з довідкою Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства імені Шевченка №405 від 15 листопада 2024 року, [PERSON] працював в даному господарстві з 13 квітня 2022 року по 20 серпня 2024 року на посаді машиніста насіннєочисних машин. Дохід за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року склав 117363,31 гривні. Згідно з довідкою Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства імені Шевченка №404 від 15 листопада 2024 року, [PERSON] працював в даному господарстві з 13 квітня 2022 року по 20 серпня 2024 року на посаді машиніста насіннєочисних машин. Дохід за період з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року склав 179492,52 гривні. Згідно з довідкою Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства імені Шевченка №406 від 15 листопада 2024 року, [PERSON] працював в даному господарстві з 13 квітня 2022 року по 20 серпня 2024 року на посаді машиніста насіннєочисних машин. Дохід за період з 01 січня 2024 року по 20 серпня 2024 року склав 66566,32 гривень. Згідно з довідкою Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства імені Шевченка №407 від 15 листопада 2024 року, [PERSON] працює в даному господарстві з 27 серпня 2024 року на посаді машиніста насіннєочисних машин. Дохід за період з 01 вересня 2024 року по 31 жовтня 2024 року склав 12326,00 гривень. Згідно з відповіддю Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства імені Шевченка №80 від 12 лютого 2025 року [PERSON] перебуває у трудових відносинах з ПОСП імені Шевченка з 27 серпня 2024 року і по даний час. [PERSON] за власною ініціативою перебуває у відпустці без збереження заробітної плати за згодою сторін на період дії воєнного стану з 27 серпня 2024 року і по даний час, у зв`язку із чим не отримує від підприємства у вказаний період заробітної плати. Підприємство не має жодних економічних проблем, а тому не відправляє людей у вимушену неоплачувану відпустку за ініціативою роботодавця Згідно з відповіддю Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства імені Шевченка №159 від 01 квітня 2025 року [PERSON] перебуває у трудових відносинах з ПОСП імені Шевченка з 27 серпня 2024 року і по даний час. [PERSON] за власною ініціативою перебував у відпустці без збереження заробітної плати за згодою сторін на період дії воєнного стану з 27 серпня 2024 року і по 19 березня 2025 року, у зв`язку із чим не отримував від підприємства у вказаний період заробітної плати. Із 20 березня 2025 року [PERSON] вийшов із відпустки та на даний час працює і йому нараховується заробітна плата. За період з 20 березня 2025 року по 31 березня 2025 року [PERSON] було нараховано 8128,00 гривень заробітної плати. Як вбачається з відповіді Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №0300-0205-7/22779 від 04 квітня 2025 року [PERSON] станом на 04 квітня 2025 року перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України у Волинській області як отримувач пенсії по інвалідності в розмірі 3323,00 гривень. Згідно з відповіддю Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №19/26422-25-Вих від 31 березня 2025 року [PERSON] , [INFO] , 17 травня 2024 року (повернення 17 серпня 2024 року) та 22 вересня 2024 року (повернення 15 грудня 2024 року) виїжджав за межі України. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) є власником легкового автомобіля Renault Laguna, 2001 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , дата реєстрації 09 жовтня 2021 року. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено судом, сторони не можуть дійти згоди щодо утримання їхніх дітей, тобто між ними існує спір з цього питання. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Тобто, вказана стаття передбачає, що батьки продовжують бути зобов`язаними утримувати своїх дітей після досягнення ними повноліття за наявності сукупності таких обставин: дочка або син є непрацездатними; непрацездатні повнолітні діти потребують матеріальної допомоги; наявність у батьків можливості надати таку допомогу. Згідно з ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Відповідно до ст. 201 СК України щодо застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Статтею 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 8 та 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Для виникнення обов`язку матері, батька утримувати повнолітніх дочку, сина необхідна сукупність таких умов: повнолітні дочка, син є непрацездатними, тобто особами з інвалідністю; потребують матеріальної допомоги: під якою розуміється неможливість самостійно забезпечити своє існування та недостатність державної допомоги, пенсії та допомоги у зв`язку з інвалідністю; матір, батько здатні утримувати повнолітніх дочку, сина, тобто їхній заробіток (доходи) дозволяють їм здійснювати таке утримання. Інвалідом визнається особа зі стійким розладом функцій організму, зумовленим захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що призводить до обмеження нормальної життєдіяльності, викликає в особи потребу в соціальній допомозі і посиленому соціальному захисті, а також виконання з боку держави відповідних заходів для забезпечення її законодавчо визначених прав (ст. 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні»). Подібне визначення інваліда міститься і у Законі України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні». При цьому не має значення, яку групу інвалідності має дитина. Батьки, за загальним правилом, мають добровільно утримувати свою непрацездатну дитину. В разі відмови батьків від надання утримання аліменти можуть бути стягнені з них рішенням суду за позовом як самої дитини, так і того з батьків, з яким проживає дитина. Статтею 7\~Закону України\~«Про державний\~бюджет України\~на 2024\~рік» визначено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 3196 гривень; для осіб, які втратили працездатність у розмірі 2361 гривня. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та дітей, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на їх утримання. При цьому, на позивача покладається обов`язок доказування в частині визначення розміру аліментів, що підлягає стягненню. На відповідача покладається обов`язок довести відсутність можливості надати таку допомогу. При ухваленні рішення суд враховує положення ст. 180, 200 СК України про обов`язок обох батьків утримувати дітей, те, що відповідач є працездатною особою, офіційно працевлаштований та отримує стабільний заробіток у вигляді заробітної плати та пенсії, а, відтак, має реальну можливість надавати матеріальну допомогу та сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини та повнолітньої непрацездатної дочки. При цьому, інших осіб відповідач на утриманні не має, будь-яких доказів щодо наявності в нього на утриманні матері [PERSON] суду не надано. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Як передбачено ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст.\~81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, виходячи із засад розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини слід задовольнити повністю та стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 3196 (три тисячі сто дев`яносто шість) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, суд вважає встановленим, що повнолітня дочка сторін є інвалідом з дитинства 1 групи «А» з 04 жовтня 2018 року, є непрацездатною. Вона проживає з матір`ю, оскільки за станом свого здоров`я потребує постійного стороннього догляду і допомоги. Відповідач добровільно не допомагає позивачці доглядати за їхньою спільною непрацездатною дочкою, яка потребує матеріальної допомоги у зв`язку з інвалідністю. Державної допомоги не достатньо для задоволення особливих потреб повнолітньої непрацездатної доньки. Тому, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує розмір соціальної допомоги особам з інвалідністю та, виходячи із засад розумності, справедливості та добросовісності, вважає за необхідне позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної дочки задовольнити частково та стягувати з відповідача [PERSON] в користь [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1800 (одна тисяча вісімсот) гривень щомісячно, оскільки саме такий розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення її потреб. Доказів того, що відповідач не має змоги сплачувати аліменти, суду не надано. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. З даною позовною заявою позивачка звернулась 12 грудня 2024 року, отже саме з зазначеної дати аліменти мають стягуватися з відповідача на її користь. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Згідно з ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Судові витрати у справі Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). На підтвердження витрат на правову допомогу стороною позивача надано Договір про надання правничої допомоги, укладений 29 жовтня 2024 року між [PERSON] та адвокатом Пилипчук І.Л., орієнтовний попередній розрахунок суми витрат за професійну правничу допомогу, акт прийому-передачі отриманих послуг від 06 грудня 2024 року та квитанцію до прибуткового касового ордера №14/24 від 06 грудня 2024 року. Вартість правничої допомоги, згідно з наданими письмовими доказами становить 5000,00 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А відповідно\~до ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~ на\~відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові \~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позивачка звільнена від сплати судового збору, з відповідача відповідно до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 1211 гривні 20 копійок. Оскільки суд позовні вимоги задовольнив частково, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати на правову допомогу пропорційно до задоволених вимог в розмірі 4495 (чотири тисячі чотириста дев`яносто п`ять) гривень 23 копійки.

Outcome: partial