Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 18.01.2022 [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та просить визнати протиправним та скасувати наказ № 309-к/14 Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Ізмаїльська філія від 09.12.2021 «Про відсторонення від роботи [PERSON] » та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09.12.2021 до часу фактичного виконання рішення суду. Свої вимоги мотивує тим, що наказом по підприємству від 18.12.2020 № 291-ос її було переведено тимчасово на посаду бухгалтера сектору з розрахунків з працівниками централізованої бухгалтерії з окладом 9650 грн на місяць з 21.12.2020 по 19.11.2023. 11.11.2021 нею було отримано попередження про ознайомлення із наказом від 18.11.2021 № 112/14-АГ «Про порядок допуску до робочих місць працівників Ізмаїльської філії ДП «АМПУ», у п. 4 якого вказано, що працівники, які відмовляються чи ухиляються від отримання профілактичного щеплення, на період дії карантину, встановленого Кабінетом міністрів України з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Co-2, підлягатимуть відстороненню від роботи із настанням відповідних наслідків. 19.11.2021 їй було надано аркуш ознайомлення працівників централізованої бухгалтерії з вищевказаним наказом. 06.12.2021 нею до начальника філії була подана заява, в якій вона просила не відстороняти її від роботи з підстав, вказаних у наказі від 18.11.2021 № 112/14-АГ, з обґрунтуванням своїх вимог згідно із діючим законодавством. 09.12.2021 підприємством був виданий наказ № 309-к/14 «Про відсторонення від роботи», в якому вказано, що у зв`язку з ухиленням від отримання обов`язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Co-2, на період дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Co-2, з 09.12.2021 з 08:00 год. відсторонити від роботи тимчасово виконуючу обов`язки бухгалтера сектору з розрахунків з працівниками централізованої бухгалтерії [PERSON] без збереження заробітної плати. Вважає вищевказаний наказ про відсторонення незаконним, таким, що порушує її трудові права, прямо суперечить нормам національного законодавства, міжнародного права, в тому числі права на працю, принцип рівності прав та заборону дискримінації. У статті 12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено, що працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, відстороняються від виконання зазначених видів робіт у разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом. Тобто відмова цих працівників від обов`язкових профілактичних щеплень має відбуватись саме у такому порядку. Порядок відмови від здійснення обов`язкових профілактичних щеплень визначений у ч. 6 ст. 12 цього закону, де зазначено, якщо особа та (або) її законні представники відмовляються від обов`язкових щеплень, лікар має право взяти у них відповідне письмове підтвердження, а в разі відмови дати таке підтвердження засвідчити це актом у присутності свідків. Іншого порядку відмови від обов`язкових профілактичних щеплень ані цей, ані будь-який інший закон не містить. Не містить цей закон і іншої підстави для встановлення юридичного факту відмови особи від обов`язкових профілактичних щеплень, аніж відібране лікарем письмове підтвердження особи від вакцинації або акт, складений лікарем у присутності свідків, про відмову скласти особою таке письмове підтвердження. Також зазначає, що вищевказана стаття передбачає таке: профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. В той же час, щеплення проти COVID-19 не віднесено до переліку обов`язкових та не включені до календаря щеплень. Крім того, вимога відповідача до позивачки надати відомості, що стосуються наявності профілактичного щеплення від COVID-19 або довідки про абсолютні протипоказання відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, є грубим порушенням права позивачки на конфіденційність та повагу до її приватного життя. Крім того, вищевказаним наказом про відсторонення, яке може тривати невизначений термін, що по суті є аналогічним звільненню, позивачку незаконно позбавили можливості працювати та отримувати заробітну плату, у зв`язку із чим просить стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу на підставі ст. 235 КЗпП України. 25.11.2024 позивачка позовні вимоги уточнила та просила стягнути з відповідача на її на користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 09.12.2021 до 01.03.2022 у розмірі 33853,44 грн. Заявою від 17.04.2025 позивачка просила позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування наказу № 309-к/14 «Про відсторонення від роботи» залишити без розгляду у зв`язку із добровільним виконанням частини позовних вимог роботодавцем та поновленням позивачки на роботі. Процесуальні дії суду Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.01.2022 відкрито спрощене провадження у справі. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.08.2022 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.10.2022 провадження у справі зупинено. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області провадження у справі поновлено. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.05.2025 позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу залишено без розгляду. Аргументи учасників справи Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених в уточненій позовній заяві від 25.11.2024. Раніше у судовому засіданні пояснила, що була не згодна із примусовою вакцинацією, оскільки якості вакцини не довіряла. Працювала у кабінеті разом із іншими працівниками, крім того, мала контакт з працівниками на момент нарахування авансу та зарплати в силу виконання своїх посадових обов`язків. Особисто збирала інформацію про хворих на COVID-19, оскільки через інші засоби збирати такі дані було неможливо. Крім того, за необхідності особисто надавала начальнику документи для підписання. Зауважила, що у подальшому її було допущено до роботи попри те, що щеплення вона не робила. Представник позивачки раніше пояснила, що позивачку було допущено до виконання посадових обов`язків 01.03.2022, тому просила залишити вимоги про визнання протиправним та скасування наказу № 309-к/14 без розгляду. У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві від 14.03.2022 та письмовому клопотанні від 02.08.2024. Згідно відзиву від 14.03.2022, роботодавцем в повному обсязі враховано норми чинного законодавства України, належним чином їх застосовано, при цьому вжито заходів для дотримання прав та інтересів позивачки як працівника філії з огляду на необхідність захисту суспільних інтересів, в т.ч. трудового колективу в цілому. В ситуації, що склалась, роботодавцем було зафіксовано факт ухилення позивачки від отримання профілактичного щеплення, а не її відмову. Процедура фіксації ухилення працівника від отримання профілактичного щеплення прямо не регламентована, що дозволяє роботодавцю фіксувати цю обставину в довільній формі із дотриманням норм чинного законодавства та прав працівників. Відсторонення позивачки від профілактичного щеплення підтверджено актом про ухилення працівника від отримання обов`язкового профілактичного щеплення від 09.12.2021 та наказом від 09.12.2021 № 309-к/14 «Про відсторонення від роботи», з яким її було ознайомлено під особистий підпис. Процедура визначення обов`язковості щеплення проти COVID-19, передбачена ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», була дотримана. Вказаною нормою також визначено наслідки ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень, а саме: у разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Зазначена норма не суперечить ст. 46 КЗпП України, частина 1 якої містить можливість відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом у випадках, передбачених законодавством. Тобто підстави для відсторонення працівників можуть встановлюватися не тільки законом, а й підзаконним актами. Постанова КМУ від 09.12.2020, на підставі положень якої позивачку було відсторонено, та відповідний наказ МОЗ, яким ця постанова затверджена, у встановленому законом порядку незаконними не визнавалися. Таким чином, роботодавцем належним чином та із розумною обачністю дотримано вимоги національного законодавства, які не суперечать Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та обумовлюють втручання у приватне життя позивачки у даному випадку як необхідний у демократичному суспільстві захід в інтересах національної та громадської безпеки для захисту здоров`я інших осіб. У спірних правовідносинах роботодавцем будь-яка інформація, документи чи відомості, що захищені лікарською таємницею в силу приписів чинного законодавства України, не вимагались. Згода на обробку персональних даних в рамках трудових відносин від позивачки роботодавцю надано. Відсторонення працівника від роботи слід розуміти як один із передбачених законодавством випадків призупинення трудових відносин, яке полягає в тимчасовому увільненні працівника від обов`язку виконувати роботу за укладеним трудовим договором і тимчасовому увільненні роботодавця від обов`язку забезпечувати працівника роботою або створювати умови для її виконання. Тимчасове увільнення працівника від виконання його трудових обов`язків в порядку відсторонення від роботи на умовах та з підстав, встановлених законодавством, по своїй суті не є дисциплінарним стягненням, а є особливим запобіжним заходом, який застосовується у виняткових випадках і має на меті запобігання тим чи іншим негативним наслідкам. При цьому на період відсторонення від роботи за працівниками, в т.ч. за позивачкою в ситуації, що склалась, зберігається робоче місце, посада тощо. Також слід зауважити, що саме по собі відсторонення від роботи, що розглядається, не є безстроковим. Вказане свідчить про помилкове ототожнення позивачкою її відсторонення від роботи зі звільненням. Згідно із письмовим клопотанням від 02.08.2024, по справі №130/3548/21 за позовом до АТ «Українська залізниця» прийнято постанову Великою Палатою Верховного Суду від 14 грудня 2022 року, у якій містяться висновки, що для отримання профілактичного щеплення, в тому числі проти COVID-19, необхідна згода працівника, який отримав повну й об`єктивну інформацію про щеплення, наслідки відмови від нього тощо. Роботодавець має довести до відома працівника наслідки для виконання трудових обов`язків відмови чи ухилення працівника від обов`язкового профілактичного щеплення, а лікар - надати об`єктивну інформацію про щеплення, наслідки відмови від нього для здоров`я та можливі поствакцинальні ускладнення. Відмова поінформованого працівника від проведення обов`язкового профілактичного щеплення чи факт ухилення від останнього мають бути належно підтвердженими. Відсторонення від роботи (виконання робіт) певних категорій працівників, які відмовляються або ухиляються від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, було передбачене законом. Приписи законів України з приводу такого відсторонення є чіткими, зрозумілими та за дотримання визначеної в них процедури дозволяють працівникові розуміти наслідки його відмови або ухилення від такого щеплення за відсутності медичних протипоказань, виявленої за наслідками медичного огляду, проведеного до моменту відсторонення, а роботодавцеві дозволяють визначити порядок його дій щодо такого працівника. Чинним законодавством не передбачено обов`язку роботодавця щодо збереження за працівником заробітної плати на період його відсторонення від роботи у зв`язку з відмовою або ухиленням від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19. Вжиття державою певних обмежувальних заходів, пов`язаних, зокрема, із втручанням у право на повагу до приватного життя для захисту здоров`я населення від хвороби, яка може становити серйозну небезпеку, а саме для запобігання подальшому її поширенню, попередження важких ускладнень у хворих на COVID-19, мінімізації серед них кількості летальних випадків відповідно до пункту 2 статті 8 Конвенції є легітимною метою. Встановивши обов`язковість щеплення проти COVID-19 для окремих категорій працівників як умову продовження виконання ними трудових обов`язків, держава намагалася досягнути цієї мети. В той же час Велика Палата Верховного Суду зазначила, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) втручання вважатиметься «необхідним у демократичному суспільстві» для досягнення легітимної мети, якщо воно відповідає «нагальній суспільній необхідності» та є пропорційним цій меті, тобто дозволяє її досягнути найменш обтяжливими для людини засобами. З огляду на це в кожній конкретній ситуації треба з`ясовувати, наскільки захід втручання у відповідне право був виправданим. Велика Палата Верховного Суду вважає, що відсторонення особи від роботи, що може мати наслідком позбавлення її в такий спосіб заробітку без індивідуальної оцінки поведінки цієї особи, лише на тій підставі, що вона працює на певному підприємстві, у закладі, установі, іншій організації, може бути виправданим. Однак слід перевіряти, чи була можливість досягнути поставленої легітимної мети шляхом застосування менш суворих, ніж відсторонення працівника від роботи, заходів після проведення індивідуальної оцінки виконуваних ним трудових обов`язків, зокрема, оцінки об`єктивної необхідності під час їхнього виконання особисто контактувати з іншими людьми, можливості організації дистанційної чи надомної роботи тощо. Додатково зазначив,\~що трудові обов`язки позивачки, передбачені посадовою інструкцією ПІ 14.02-18, поміж іншого, передбачали наступне: здійснювати прийом первинних документів для нарахування та виплати заробітної плати (на паперових носіях та в електронному вигляді), контролювати правильність їх складання (п. 3.3); приймати і контролювати правильність оформлення листків про тимчасову непрацездатність, здійснювати нарахування виплат по тимчасовій непрацездатності (п. 3.4); готувати відомості на перерахування заробітної плати як в електронному вигляді, та і на паперових носіях (п. 3.5); забезпечувати оформлення та надання довідок іншим користувачам, що стосуються розрахунків із заробітної плати (п. 3.8); вести табельний облік підрозділу центральної бухгалтерії визначених наказом начальника філії,

Outcome: dismissed