Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

позивач [PERSON] 17.12.2024 звернулася до Сокальського районного суду Львівської області з позовом, в якому просить стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь [PERSON] недоотриману пенсію, в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , в сумі 226454,43 грн та судовий збір в розмірі 2264,55 грн. В обґрунтування\~позовних вимог\~покликається на\~те,\~що вона\~проживала в\~шлюбі з\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~який [INFO] \~помер та\~після смерті\~якого відкрилась\~спадщина.\~Оскільки заповіту\~не було,\~спадкоємцями першої\~черги за\~законом є\~вона,\~дочка та\~два сини,\~які повнолітні\~та від\~спадщини відмовились\~в її\~користь.\~ [PERSON] \~був пенсіонером\~за вислугою\~років органів\~внутрішніх справ\~та проходив\~військову службу\~по мобілізації\~з 28.02.2022\~на посаді\~заступника командира\~роти в\~військовому званні\~майора та\~помер [INFO] \~на військовій\~службі.\~Її чоловік\~звертався до\~Львівського окружного\~адміністративного суду\~з позовом\~про перерахунок\~пенсії,\~як працівнику\~органів МВС.\~ГУ ПФУ\~у Львівській\~області згідно\~рішення суду\~від 08.04.2022\~у справі\~№380/2859/22\~проведено перерахунок\~пенсії [PERSON] ,\~а саме:\~з 01.01.2016\~в розмірі\~81%\~сум грошового\~забезпечення,\~доплата з\~01.01.2016\~по 30.11.2019\~становить 14871,27\~грн та\~з 01.12.2029\~відповідно до\~довідки від\~15.06.2021\~№1677\~з оновленого\~грошового забезпечення\~доплата становить\~з 01.12.2019\~по 31.10.2022\~в сумі\~211583,16\~грн.\~Відповідно,\~загальна сума\~перерахованої пенсії\~становить 226454,43\~грн.\~Разом з\~тим,\~даних сум\~перерахованих пенсій\~її чоловікові\~ГУ ПФУ\~у Львівській\~області не\~було виплачено.\~06.04.2023\~вона звернулась\~з письмовою\~заявою до\~ГУ ПФУ\~у Львівській\~області про\~виплату їй,\~як дружині,\~заборгованої пенсії\~її чоловіка\~ [PERSON] ,\~який помер,\~відповідно до\~ст.61\~Закону України\~«Про пенсійне\~забезпечення осіб,\~звільнених з\~військової служби,\~та деяких\~інших осіб»,\~однак їй\~було відмовлено. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 11.05.2023 державним нотаріусом Сокальської державної нотаріальної контори Львівської області Хомою В.О. після смерті [PERSON] заведено спадкову справу №70636687. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.08.2023 вона є спадкоємцем майна після смерті [PERSON] . На її заяву до Сокальської державної нотаріальної контори про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину на недоотриману пенсію після смерті чоловіка [PERSON] , отримано відповідь від 19.11.2024 №703/02-14 про те, що згідно відповіді від ГУ ПФУ у Львівській області від 25.10.2024 за №1300-5505-8/179023, на виконання судового рішення від 08.04.2022 у справі №380/2859/22 на ім`я померлого - [PERSON] була нарахована доплата до пенсії, однак відповідно до ч.1 ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», вищевказана сума пенсії, в зв`язку зі смертю [PERSON] , не включається до складу спадщини. Крім цього, Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 28.11.2024 винесено постанову про повернення виконавчих листів №380/2859/22 від 03.06.2022, які видані Львівським окружним адміністративним судом, стягувачу, тобто її чоловіку [PERSON] . Зазначає, що вона фактично залишилась без засобів для проживання, а тому просить позовні вимоги задоволити. 02.01.2025 ухвалою судді Сокальського районного суду Львівської області відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 06.02.2025 представником відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області Болюбою О.В. подано клопотання про передачу справи за територіальною підсудністю на розгляд Галицького районного суду м. Львова. 07.02.2025 представником позивача [PERSON] адвокатом Ільницьким М.М. подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи. Ухвалою Сокальського районного\~суду Львівської\~області від 27.02.2025 справу передано за підсудністю на розгляд Галицькому районному суду м. Львова. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2025, справа розподілена судді Кротовій О.Б., того ж дня передана в провадження судді. Ухвалою суду від 08.04.2025 цивільну справу прийнято до свого провадження, призначено розгляд справи у підготовчому судовому засіданні. 24.04.2025 представником відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області Кожухар І.І. подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі. Зазначає,\~що [PERSON] \~отримував пенсію,\~призначену відповідно\~до Закону\~України «Про\~пенсійне забезпечення\~осіб,\~звільнених з\~військової служби,\~та деяких\~інших осіб». Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08.04.2022 у справі №380/2859/22 позов [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання зчинити дії задоволено повністю, сума доплати на виконання вищевказаного судового рішення становить 226454,43 грн. Звертає увагу, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08.04.2022 у справі №380/2859/22 носить зобов`язальний характер про перерахунок пенсії. До суду із позовом про стягнення недоплаченої суми пенсії, тим паче в розмірі 226454,43 грн, [PERSON] не звертався, судового рішення з цього приводу не існує. Щодо виплати даних коштів зазначає, що відповідно до ст.8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виплата пенсій за цим Законом, забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду визначена у бюджеті Пенсійного фонду України на 2022 рік, який згідно із підпунктом 1 пункту 14 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України стверджується Кабінетом Міністрів України в місячний строк після набрання чинності законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Таким чином, виплата коштів, нарахованих на виконання рішення суду, буде здійснена після виділення відповідних коштів з Державного бюджету України. Станом на сьогодні в Головному управлінні проведена робота щодо виплати заборгованості, яка виникла внаслідок виконання судових рішень, які набрали законної сили по 19.11.2020. Таким чином, виплата сум, донарахованих на виконання судових рішень, буде здійснена за наявності відповідного цільового фінансування з Державного бюджету України, та не залежить від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. 30.04.2025 представником позивача [PERSON] адвокатом Ільницьким М.М. подано відповідь на відзив, в якій зазначив, що вважає необґрунтованими покликання представника відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву, просить позов задоволити. Ухвалою суду від 01.05.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Ільницький М.М. позов підтримали, з підстав наведених у поданих позові та відповіді на відзив, просили задоволити в повному обсязі. Окрім цього, позивач заявила клопотання про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 5000 грн витрат на правничу допомогу. Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області Качмарик Б.І. проти задоволення позову заперечив, з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення позивача, її представника та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. Так, судом встановлено, що 05.08.1989 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 05.08.1989 Карпівською сільською радою Сокальського району Львівської області. Після укладення шлюбу [PERSON] отримала прізвище « [PERSON] » (а.с.8). Відповідно до довідки командира військової частини [NUMBER] [PERSON] від 18.05.2022 №515, [PERSON] з 28.02.2022 проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] (а.с.9). Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08.04.2022 у\~справі №380/2859/22, яке набрало законної сили, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01 січня 2016 року до 30 листопада 2019 року перерахунок та виплату пенсії [PERSON] відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 81% сум грошового забезпечення з урахуванням виплачених сум; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести з 01 грудня 2019 року перерахунок та виплату [PERSON] пенсії з урахуванням у складі грошового забезпечення для обчислення пенсії додаткових видів грошового забезпечення, згідно довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області» від 15.06.2021 №1677, з врахуванням виплачених сум. Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №14851-14629/С-52/8-1300/22 від 14.10.2022, вказане рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області виконано, здійснено перерахунок пенсії [PERSON] з 01.01.2016 в розмірі 81% сум грошового забезпечення. Доплата з 01.01.2016 по 30.11.2019 становить 14871,27 грн, виплата якої здійснюється за окремою бюджетною програмою. Також здійснено перерахунок пенсії [PERSON] з 01.12.2019 відповідно до довідки від 15.06.2021 №1677 з оновленого грошового забезпечення. Доплата з 01.12.2019 по 31.10.2022 становить 211583,16 грн, виплата якої здійснюється за окремою бюджетною програмою (а.с.11). Згідно розрахунків Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, загальний розмір доплат в результаті проведеного перерахунку пенсії за період з 01.01.2016 по 31.10.2022 становить 226454,43 (а.с.12). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 22.02.2023 Виконавчим комітетом Белзької міської ради Львівської області (а.с.10). Після смерті [PERSON] у Сокальській державній нотаріальній конторі Львівської області відкрито спадкову справу №116/2023 (а.с.21). Відповідно до довідки Сокальської державної нотаріальної контори Львівської області №297/02-14 від 14.08.2023, спадкоємцем за законом, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] , інші спадкоємці від прийняття спадщини відмовилися (а.с.22). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 30.08.2023 державним нотаріусом Сокальської державної нотаріальної контори Львівської області Хомою В.О., спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна [PERSON] є його дружина [PERSON] , в тому числі з врахуванням (трьох четвертих) частин спадкового майна, від яких відмовилися сини померлого [PERSON] і [PERSON] , та дочка померлого [PERSON] (а.с.23). Таким чином, єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] . 06.04.2023 [PERSON] звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з заявою, в якій просила провести їй виплату заборгованих сум пенсії її чоловіка [PERSON] в розмірі 226454,43 грн, однак зі змісту відповіді Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №10435-10115/С-55/8-1300/23 від 21.04.2023, встановлено, що наведені у заяві [PERSON] від 06.04.2023 вимоги задоволені не були, роз`яснено останній, що доплату, яка здійснена на виконання судового рішення можливо отримати за умови покладення судом зобов`язань в частині виплати пенсії спадкоємцю (а.с.15). Відповідно до відповіді Сокальської державної нотаріальної конторі Львівської області від 19.11.2024 №703/02-14, на запит нотаріальної конторі отримано відповідь від Управління з питань виплат Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 25.10.2024 за №1300-5505-8/179023, в якій зазначено, що на виконання судового рішення від 08.04.2022 у справі №380/2859/22 на ім`я померлого [PERSON] була нарахована доплата пенсії, однак відповідно до ч.1 ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та відповіді з Управління з питань виплат Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, вказана сума пенсії, в зв`язку зі смертю [PERSON] не включається до складу спадщини (а.с.25). Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Кожна особа має право звернутися досуду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Окрім того, відповідно частини 1 статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права і обов`язки мають усі фізичні особи. Згідно із статтею 1219 ЦК України не входять складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) права на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України. Статтею 1227 ЦК України визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі, є Закон №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Відповідно до частини першої статті 61 Закону №2262-ХІІ, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Частинами другою та третьою статті 61 Закону №2262-ХІІ визначено, що при зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону №2262-ХІІ також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Отже, положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону № 2262-ХІІ, який визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі №243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що «тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що: -\~цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; -\~право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; -\~право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати». Згідно зі ст.ст.1218, 1227 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Суми пенсії, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. У пунктах 1 і 4 частини 1 статті 1219 ЦК України закріплено, що особисті немайнові права, а також права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом, не входять до складу спадщини, оскільки є правами та обов`язками, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця. Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що право на перерахунок пенсії є особистим правом, яке нерозривно пов`язано з особою та не входить до складу спадщини. Тобто, предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №484/3648/16-а. Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі №554/4741/19, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі №520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20). Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України). Тлумачення статті 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено та набрало законної сили за життя спадкодавця, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації, коли нівелюється законна сила судового рішення. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, враховуючи те, що [PERSON] є спадкоємцем за\~законом першої\~черги, яка у встановлений\~законом\~строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON] , рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08.04.2022 у\~справі №380/2859/22, яке ухвалене за життя спадкодавця та набрало законної сили, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплату пенсії [PERSON] , однак суми пенсії за результатами проведеного перерахунку в розмірі 226454,43, що йому належали, залишилися неодержаними у зв`язку з його смертю, суд приходить до висновку, що [PERSON] успадкувала належні спадкодавцю суми недоотриманої пенсії відповідно до положень 1227 ЦК України, а тому такі підлягають стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на її користь. Доводи представника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, що недоотримана пенсія спадкодавцю за життя не була виплачена у зв`язку із відсутністю відповідного фінансування, не впливають на законність судового рішення та на права позивача щодо стягнення недоплаченої пенсії на її користь як спадкоємця особи, яка за життя набула право на дану пенсію, однак так і не отримала. Таке право позивача передбачено цивільним законодавством і не може обмежуватись через відсутність відповідного фінансування. При цьому ЄСПЛ у справі «Кечко проти України» у рішенні від 08 листопада 2005 року, справі «Бакалов проти України» у рішенні від 30 листопада 2004 року та у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18 жовтня 2005 року зазначив, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Вирішуючи питання судових витрат, суд приходить до такого висновку. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: \~1) у разі задоволення позову - на відповідача; \~2) у разі відмови в позові - на позивача; \~3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог ч.8\~ст.141 ЦПК України\~позивачем [PERSON] долучено до матеріалів справи наступні документи: договір про надання правової допомоги №651/28 від 12.09.2023; квитанцію до прибуткового касового ордера від 12.09.2023, згідно якої адвокатом Ільницьким М.М. прийнято від [PERSON] 5000 грн згідно договору про надання правової допомоги №651/28 від 12.09.2023; опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Ільницьким М.М. та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги Смага М.М.; ордер №1357733 про надання правничої допомоги [PERSON] адвокатом Ільницьким М.М. Згідно ст.60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України). Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №10 від 17.10.2014, витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Також, діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Згідно позиції Верховного Суду, яка висвітлена у постанові КЦС ВС від 09.06.2020 у справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 у справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат, пов`язаних із розглядом справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), суд приходить до висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн є цілком співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 5000 грн витрат на правничу допомогу та суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2264,55 грн.

Outcome: approved