Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, у якому прохала стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , яка продовжує навчання у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову та до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] двадцятитрирічного віку . Заявлені вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 14.08.2004 по 10.04.2009р., шлюб розірвано рішенням суду в 2009 році. Від даного шлюбу у них єж донька [PERSON] , яка на даний час є повнолітньою та продовжує навчання к Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», на денній формі навчання та не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Коштів на проживання, переїзди у місто, де навчається дитина, харчування не вистачає. Позивач зазначає, що відповідач є фізично здоровим та працездатним , має можливість надавати матеріальну допомогу , матеріальної допомоги не надає, тому просить стягнути з нього аліменти у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову та до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] двадцятитрирічного віку яку вважає достатньою. Ухвалою суду від 20.03.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі позовні вимоги підтримувала та просила суд їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, місце та час розгляду справи, до суду не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Третя особа подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Згідно ч. 1\~ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно\~ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст.\~223,\~280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Відповідно до ч.2\~ст.247ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції 09.10.2006 року, а/з 895. Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 10.04.2009 року, шлюб між чоловіком [PERSON] та дружиною [PERSON] , розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №112 від 10.04.2009 року. Згідно довідки №7672 від 21.01.2025 виданої у тому, що [PERSON] є студенткою 1 курсу, групи ЗР-41 факультету біомедичної інженерії КПІ ім. Ігоря Сікорського, денної форми навчання за державним замовленням. Терміна навчання з 01.09.2024 по 30.06.2028 року. Згідно з ч.2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У\~статті 180 СК України\~встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1ст.199\~СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Таким чином, [PERSON] зобов`язаний утримувати повнолітню доньку, яка навчається за денною формою навчання, через що потребує матеріальної допомоги на період навчання, котру мати в достатньому розмірі надати не може. Відповідно до ч. 1\~ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених в\~ст. 182 цього Кодексу. Частиною 1\~статті 182 СК України\~передбачено, що суд, визначаючи розмір аліментів, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При цьому,СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи дочці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Повнолітня позивач навчається на денній формі навчання, судом не встановлено наявності у неї своїх доходів, і більш того достатніх доходів для свого утримання. Тобто встановлено потреби у матеріальній підтримці батьків. Частиною 3статті 181\~Сімейного Кодексу визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до вимогст.191\~ч.1\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.2ст.199 СК України, право на утримання припиняється лише у разі припинення навчання. Оскільки [PERSON] , з 01 вересня 2024 року навчається на 1 курсу, групи ЗР-41 факультету біомедичної інженерії КПІ ім. Ігоря Сікорського, термін навчання до 30.06.2028 року, тобто до досягнення 23 річного віку, а тому не має можливості працювати та потребує матеріальної допомоги, та враховуючи, що її батько [PERSON] зобов`язаний утримувати доньку до досягнення нею двадцяти трьох років за умови, що остання продовжує навчання, та може надавати матеріальну допомогу, оскільки є працездатним, суд приходить до висновку про стягнення аліментів з відповідача. Щодо вимоги позивача [PERSON] про стягнення із відповідача на її користь аліментів, розмір яких не може бути меншим ніж 50 % відповідного прожиткового мінімуму, суд зазначає наступне. Статтею 200 СК України передбачено визначення розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина двома способами: у частці від доходу платника аліментів та у твердій грошовій сумі. Частиною ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Тобто, Сімейним кодексом України передбачено мінімальний гарантований розмір аліментів тільки для дітей відповідного віку. Системний аналіз положень статтей 182, 200, 201 СК України свідчить, що законом не передбачено визначення розміру аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина в частці від доходу з встановленням обмеження щодо їх мінімального гарантованого розміру, оскільки положення ч. 2 ст. 182 СК України стосуються лише аліментів на дітей, тобто фізичних осіб, які не досягли повноліття. Оскільки [PERSON] вже повнолітня, то на неї не розповсюджуються норми ст. 182 СК України щодо мінімального гарантованого розміру стягуваних аліментів, а тому у задоволенні позовної вимоги про стягнення аліментів у розмірі не менше 50 % відповідного прожиткового мінімуму слід відмовити за безпідставністю. На підставі викладеного, враховуючи обставини, передбачені ст.ст.182,200 СК України, в тому числі стан здоров`я та матеріальне становище сторін по справі, їх сімейний стан, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку та навчанні, суд приходить до висновку про визначення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, а тому позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини підлягають частковому задоволенню. Стаття 201\~СК України передбачає, що до правовідносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статті 191 цього Кодексу, в якій зазначено, що аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. З огляду на зазначене аліменти на повнолітню дитину слід стягнути починаючи 11.02.2025 року, тобто з дня звернення позивача до суду. Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2ст.\~430\~ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню. Також з відповідача відповідно до ст.\~141\~ЦПК України на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи судом в розмірі 1211 грн.20 коп.

Outcome: partial