Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

25.02.2025 представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який зареєстрований судом 12.03.2025, обґрунтовуючи тим, що 04.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІЗІ КРЕДИТ» та [PERSON] , на підставі електронної заяви відповідача про видачу кредиту, було укладено кредитний договір №381069, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу в кредит грошові кошти у сумі 10000,00 грн, шляхом перерахування на картковий рахунок відповідача, зазначений у договорі, на строк 6 періодів по 14 днів кожний, сукупна вартість кредиту (загальна сума всіх платежів позичальника з урахуванням процентів) становить 15192,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов зазначених у кредитному договорі. Кредитор повністю виконав свої зобов`язання перед позичальником, надавши відповідачу кредит на умовах договору, а відповідач не здійснювала платежі вчасно згідно графіку платежів, що призвело до неналежного виконання зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 24.02.2025 за кредитним договором утворилася заборгованість у розмірі 12660,00 грн, з яких: 9320,70 грн заборгованість за сумою кредиту, 3339,30 грн заборгованість за процентами. Тому, просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ»\~ заборгованість за кредитним договором № 381069 від 04.09.2024 у розмірі 12660,00 грн та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн. 13.03.2025 судом постановлено ухвалу, якою прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Представник позивача, за довіреністю у справі - Мазур Святослав Іванович, у судове засідання не з`явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, 07.04.2025 та 05.05.2025 подав до суду заяви, у яких просив розгляд справи проводити за відсутності представника товариства, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності та відзив на позов до суду не подала. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 07.05.2025 суд, на підставі ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалу, про проведення заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України). Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Встановлено, що 04.09.2024 [PERSON] звернулася до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІЗІ КРЕДИТ» із заявою про видачу кредиту, яку підписала електронним підписом з одноразовим ідентифікатором (а.с. 5-6, 16-18), згідно якої надала про себе всю загальну інформацію, персональні дані, адресу місця проживання та реєстрації, місце роботи, засоби зв`язку, вказала бажаний розмір кредиту 10000,00 грн, форму отримання кредиту безготівкова, мету отримання кредиту на особисті потреби, строк кредиту 6 періодів по 2 тижні, процентну ставку 2575,88 % річних, періодичність сплати раз на два тижні, яку було погоджено. 04.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІЗІ КРЕДИТ» та [PERSON] , на підставі електронної заяви про видачу кредиту та пропозиції укласти електронний кредитний договір, укладено кредитний договір №381069 (а.с. 7, 8-13), відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику в кредит грошові кошти в загальному розмірі 10000,00 грн на погоджений сторонами строк, на умовах терміновості, повернення та платності, для задоволення особистих потреб, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Відповідно до п. 1.6 Договору строк кредиту становить 6 періодів, кожен з яких визначається як 14 календарних днів. Відповідно до п. 1.8 Договору проценти за користування кредитом сплачуються позичальником у складі кожного чергового платежу, які є ануїтетними. Відповідно до п. 1.9 Договору Загальна вартість кредиту для позичальника на дату укладення цього договору становить 15192,00 грн та складається із загального розміру кредиту (10000,00 грн) та загальних витрат за кредитом (5192,00 грн). Відповідно до п. 1.13 Договору сума кредиту надається позичальнику шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальниказ використанням реквізитів особистого платіжного електронного засобу, реквізити якого зазначені в розділі «Реквізити сторін». Відповідно до п. 2.1 Договору реальна річна процентна ставка за кредитом є фіксованою та становить 2575,88 % річних. Згідно Додатку №1, який є невід?ємною частиною кредитного договору №381069від 04.09.2024(а.с. 13) ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» встановлено графік платежів та визначено ануїтетний платіж у розмірі 2532,00 грн ля сплати кожного періоду. Встановлено, що ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» виконало умови кредитного договору №381069 від 04.09.2024 та перерахувало кредитні кошти в розмірі 10000,00 грн на картковий рахунок відповідача [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» (а.с. 14). Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Передбачено ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). Ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За ч 2. ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. В ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону). Згідно положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;\~ електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Вищевказаний кредитний договір №381069 від 04.09.2024 підписаний відповідачкою електронним підписом з одноразовим ідентифікатором (8r27krc2), а тому, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19). Тому, підписання кредитного договору №381069 від 04.09.2024 (електронним підписом) свідчить про те, що [PERSON] всі умови цілком зрозуміла та своїм підписом письмово підтвердила та закріпила те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Встановлено, що вказаний кредитний договір №381069 від 04.09.2024 підписаний сторонами, є чинним, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, сторони визначили всі істотні умови договору, а тому, саме з 04.09.2024 між сторонами виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Ст. 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачка, всупереч умовам кредитного договору, не виконала своїх зобов`язань щодо повернення наданої їй суми кредиту та процентів, що підтверджується деталізацією нарахувань та обліку платежів (а.с. 15), згідно якої заборгованість за кредитним договором №381069 від 04.09.2024 станом на 24.02.2025 становить 12660,00 грн, з яких: 9320,70 грн заборгованість за сумою кредиту та 3339,30 грн заборгованість за процентами за користування кредитом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно із ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що відповідачка з умовами договору була ознайомлена, підписала кредитний договір №381069 від 04.09.2024, однак умови договору порушила. Відповідно до ч.1 ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачка відзив з відповідними доказами із запереченнями проти позову та в спростування доводів позивача до суду не подала. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам поданим позивачем у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Судові витрати позивача складаються\~ з судового збору, який він сплатив при подачі позову до суду (а.с. 56), тому, з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати в розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved