Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. 16 грудня 2024 року представник акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (далі АТ «ПУМБ») - Киричук Г. М. через підсистему «Електронний суд» звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 134834,27 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 10 серпня 2021 року між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 2001943794601, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 50309 грн (далі - Договір, Кредитний договір). 14 листопада 2021 року між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 1010293734, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 40000 грн. З посиланням на ст. 526, 530, 629 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зазначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами та зобов`язання повинно виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк. Вказує, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за Договорами, кредити у встановлені строки не повернув, внаслідок чого заборгованість відповідача перед АТ «ПУМБ» станом на 01 липня 2024 року становить: по Кредитному договору № 2001943794601 від 10 серпня 2021 року - 80403,95 грн, з яких: 50308,19 грн - заборгованість за кредитом; 30095,76 грн - заборгованість за відсотками; по Кредитному договору № 1010293734 від 14 листопада 2021 року 54430,32 грн, з яких: 34688,94 грн - заборгованість за кредитом; 7,48 грн - заборгованість за процентами, 19733,90 грн заборгованість за комісією. Зазначає, що позивачем на адресу місця проживання відповідача було направлено вимогу щодо погашення заборгованості за Кредитними договорами, проте у наданий строк відповідач заборгованість не сплатив. За наведених обставин, просить стягнути з [PERSON] заборгованість в сумі 134834,27 грн та витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн. 10 березня 2025 року представником позивача Пузіним Д. М. через підсистему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву в якому з посиланням на ст. 207, 218, 549, 551, 626, 627, 633, 634, 1048, 1049, 1050 ЦК Україна, ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», постанову Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2/383/2010 та правовий висновк, який міститься у постанові Великої палати Верховного Суду у справі № 496/3134/19 зазначає, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості за вказану плату умовами договору не передбачено. Зазначає, що пункти кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором є нікчемними, а відтак частина заборгованості, яка є предметом спору та нарахована на підставі умов договору, які є нікчемними, а саме прострочена плата за обслуговування кредиту не підлягає стягненню з відповідача. За наведених обставин просить в задоволенні позову відмовити в повому обсязі. 10\~квітня 2025\~року представник позивача Кущ Я. В. через підсистему «Електронний суд» надіслала суду відповідь на відзив, в якій не погоджується з викладеними у відзиві на позовну заяву доводами відповідача. Зазначає, що підписанням заяви - 1 (заява на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 2001943794601 від 10 серпня 2021 року) та заяви - 2 (заява на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 1010293734 від 14 листопада 2021 року) відповідач підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування (далі ДКБО). Відповідач погодився із запропонованими умовами кредитування та фактично отримав кредитні кошти на умовах заяви-1 та заяви-2. Вказує, що відповідач не довів, що його в момент підписання заяв не ознайомлено із ДКБО, оскільки у кожному відділенні є ДКБО і співробітники банку при оформленні кредиту надають інформацію для ознайомлення про ДКБО у паперовому вигляді та повідомляють, що всі редакції ДКБО знаходяться на сайті банку, як це визначено у Законі України «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг». Вказує, що протягом дії Кредитного договору за заявою-1 відповідач не надавав заперечень банку, що не погоджується з розміром збільшеного кредитного ліміту, навпаки, активно користувався карткою після збільшення розміру кредитного ліміту, що підтверджується випискою з особового рахунку. Окрім того, звертає увагу, що ні на момент укладення Кредитного договору, ні протягом строку його дії, відповідач не звертався до банку про надання роз`яснень незрозумілих йому умов Договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакцій Договору, тим самим надав згоду на умови кредитування. Разом з цим, представник позивача вказує, що відповідач, поряд із заявами, до моменту підписання заяв, підписав також паспорти споживчого кредиту. У паспортах споживчого кредиту зазначено детальну інформацію про кредитодавця, суму кредиту, строк кредитування; мету отримання кредиту; спосіб та строк надання кредиту; розмір реальної річної процентної ставки та інші умови. Вказує, що факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується наданими у якості доказів матеріалами - заявами, паспортами споживчого кредиту, розрахунками заборгованості, виписками з особового рахунку відповідача. наголосила, відповідач не доводить про невідповідність розрахунків банку та своїх власних контр-розрахунків не надає. Звертає увагу суду, що документальних доказів про погашення заборгованості відповідач не надає. Щодо нарахованої комісії зазначила, що умова про комісію була узгоджена між банком і відповідачем, що підтверджується згодою відповідача і підписавши Кредитний договір (заяву-2), паспорт споживчого кредиту, відповідач погодився на такі умови кредитування. Вказала, що Законом України «Про споживче кредитування»\~передбачено право кредитодавця на встановлення комісії. Ураховуючи вищенаведене, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Заяви, та клопотання учасників справи. Представник позивача в судове не з`явилася, у прохальній частині позовної заяви просила розглянути справу за відсутності представника банку. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилися. 13 травня 2025 року представник відповідача через підсистему «Електронний суд» надіслав клопотання в якому просив в задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та розгляд справи проводити у його та відповідача відсутності. Рух справи в суді. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 26 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 22 січня 2025 року у зв`язку з відсутністю відомостей про вручення відповідачу повідомлення про дату, час та місце судового засідання розгляд справи відкладено. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 19 лютого 2025 року продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів та підготовче засідання відкладено . Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 17 березня 2025 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 14 квітня 2025 року за клопотанням представника відповідача судове засідання відкладено. Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, доходить такого висновку. Фактичні обставини справи. Щодо укладення Кредитного договору № 2001943794601 від 10 серпня 2021 року. Судом встановлено, що 10 серпня 2021 року між АТ «ПУМБ» та [PERSON] був укладений Кредитний договір шляхом підписання відповідачем заяви № 2001943794601 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, підписанням якої відповідач підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення ДКБО фізичних осіб, розміщену на сайті АТ «ПУМБ» (pumb.ua) в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх), погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладенням договору страхування, підписанням заяви підтримує свою згоду на укладення договору страхування на зазначених нижче умовах. У заяві про приєднання до ДКБО фізичних осіб зазначено, що відповідач просив банк відкрити на його ім`я поточний рахунок у гривнях, надати кредитну картку та встановити на його поточний рахунок у гривнях, відкритий за цією заявою, кредитний ліміт у сумі 30000 грн; розмір стандартної процентної ставки складає 47,88 %; реальна річна процентна ставка складає 47,88%; розрахунковою та платіжною датою є 30 число кожного місяця; строк дії кредитного ліміту 12 місяців з дня надання кредитного ліміту. Зі спливом вказаного строку, дія кредитного ліміту продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін або підстав для його скорочення у порядку, визначеному ДКБО. Розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлюється відповідно до умов ДКБО в залежності від типу кредитної картки. 10 серпня 2021 року [PERSON] також був підписаний паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено, що позичальнику відкрито кредитну лінію шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії в межах встановлного ліміту на картковому рахунку. Сума/ліміт споживчого кредиту 30000 грн зі строком користування споживчим кредитом 12 місяців. Зі спливом вказаного строку продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін. Цільове призначення - загальні споживчі цілі, в тому числі за договором страхування. Розмір стандартної процентної ставки за користування споживчим кредитом 47,88 % річних. Сума кредитного ліміту за Договором № 2001943794601 змінювалася, а саме: 10 серпня 2021 року встановлено кредитний ліміт 30000 грн; 25 листопада 2021 року збільшено кредитний ліміт до 38000 грн; 15 лютого 2022 року збільшено кредитний ліміт до 50000 грн; 27 лютого 2022 року зменшено кредитний ліміт до 48304 грн; 03 березня 2022 року збільшено кредитний ліміт до 50000 грн; 15 червня 2023 року збільшено кредитний ліміт до 50309 грн, що підтверджується довідкою про збільшення кредитного ліміту, наданою АТ «ПУМБ». Відповідно пп. 4.3.6.4 п. 4.3 ч. 4 розділу ІІ ДКБО, який є публічною частиною договору, до якого приєднався позивач, підписавши заяву на приєднання до ДКБО, яка є індивідуальною частиною договору, сторони дійшли згоди, що банк (відповідач) має право змінити (зменшити, збільшити) розмір наданого кредитного ліміту або закрити кредитний ліміт взагалі за умови інформування клієнта (позивача) шляхом направлення SMS-повідомлення на номер мобільного телефону. В SMS-повідомленні про зміну розміру кредитного ліміту банк повідомляє клієнту новий розмір кредитного ліміту. У разі незгоди клієнта із зміненим розміром кредитного ліміту, за винятком випадку, передбаченого п. 4.2.19 розділу ІІ цього договору, клієнт протягом 30 (тридцяти) календарних днів повинен звернутися до банку та особисто подати відповідну письмову заяву. У випадку, якщо клієнт протягом вказаного строку не заявив про свою незгоду зі зміною кредитного ліміту та/або здійснив першу платіжну операцію після отримання вказаного SMS-повідомлення банку, згода клієнта зі зміною умов договору вважається підтвердженою. З виписки/особового рахунка з 10 серпня 2021 року по 01 липня 2024 року вбачається, що відповідач [PERSON] отримував кредитні кошти та активно користувався ними. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за Кредитним договором № 2001943794601 від 10 серпня 2021 року становить 80403,95 грн, з яких: заборгованість за кредитом 50308,19 грн, заборгованість за процентами 30095,76 грн. З метою досудового врегулювання спору, позивачем на адресу відповідача було направлено письмову вимогу (повідомлення) № КНО-44.2.2/382 від 02 липня 2024 року з вимогою сплатити заборгованість за Кредитним договором № 2001943794601 в сумі 80403,95 грн. Щодо укладення Кредитного договору № 1010293734 від 14 листопада 2021 року. Встановлено,\~ що\~ 14\~ листопада\~ 2021\~ року\~ між\~ АТ\~ «ПУМБ»\~ та\~ [PERSON] \~був укладений\~Кредитний договір\~шляхом підписання\~відповідачем заяви\~№ 1010293734 на приєднання до ДКБО, підписанням якої відповідач підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення ДКБО фізичних осіб, розміщену на сайті АТ «ПУМБ» (pumb.ua) в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх), погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку). У заяві про приєднання до ДКБО фізичних осіб зазначено, що відповідач просив банк надати йому споживчий кредит в розмірі 40000 грн, строком на 24 місяці, розмір процентної ставки складає 0,01 %; комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 2,99%, кошти перерахувати на банківський рахунок [NUMBER] в АТ «ПУМБ», код отримувача 3093119637. Також визначено графік платежів, згідно якого реальна річна процентна ставка 77,174%, загальні витрати за споживчим кредитом 28708,05 грн та загальна вартість кредиту 68708,05 грн. Документ підписано за допомогою електронного підпису: 14 листопада 2021 року 11:42:08. Також, 14 листопада 2021 року відповідач підписав паспорт споживчого кредиту на підтвердження його інформування, як споживача, про загальні умови кредитування, зокрема, умов з оплати щомісячних платежів, процентів за користування кредитними коштами та комісії за обслуговування кредитної заборгованості тощо. Документ підписано аналогом власноручного підпису: 14 листопада 2021 року 11:41:59. Згідно копії платіжної інструкції № TR.53640661.25432.13604 від 14 листопада 2021 року [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 40000 грн за Договором № 1010293734 від 14 листопада 2021 року. З виписки/особового рахунка з 14 листопада 2021 року по 01 липня 2024 року вбачається, що відповідач [PERSON] отримував кредитні кошти та користувався ними. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за Кредитним договором № 1010293734 від 14 листопада 2021 року становить 54430,32 грн, з яких: 34688,94 грн - заборгованість за кредитом; 7,48 грн - заборгованість за процентами, 19733,90 грн заборгованість за комісією. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ( [PERSON] ) взятих на себе зобов`язань за Кредитними договорами № 2001943794601 від 10 серпня 2021 року та № 1010293734 від 14 листопада 2021 року, внаслідок чого утворилась заборгованість. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. За змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1, 2 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частинами 1-3 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст ст. 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування». Положення ч. 1, 2, 5\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~з набуттям чинності\~Закону України «Про споживче кредитування»\~залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії\~Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень\~Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до п. 4 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування»\~загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з ч. 2\~ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» передбачив право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування. Але законодавство визначає і низку пов`язаних із цим обмежень для банку. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст.\~1\~та ч. 2 ст.\~8 Закону України «Про споживче кредитування»\~Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49\~затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит(далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж\~постановою\~визнано такою, що втратила чинність,\~постанова Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит,- щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Кредитодавець має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог\~Закону України «Про споживче кредитування»\~та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування»\~розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування»\~після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з ч. 1, 2 та 5\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Частиною 1, 2 ст. 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Відповідно до 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 3). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Щодо вимоги позову в частині стягнення з відповідача боргу та відсотків за Кредитним договорами № 2001943794601 від 10 серпня 2021 року та № 1010293734 від 14 листопада 2021 року. Судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів встановлено, що акцептуючи оферту Банку, відповідач підписом у заявах визнає та погоджується на запропоновані Банком умови користування кредитними коштами - процентною ставкою, правами та обов`язками клієнта (позичальника) і банку та відповідальністю сторін за прострочення виконання або невиконання зобов`язань за Договорами. На переконання суду, умови ДКБО фізичних осіб (нова редакція діє з 15 березня 2021 року) не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», такі є чіткі, зрозумілі, не допускають двоякого трактування, доступні для усвідомлення їх наслідків пересічному громадянину України, а відтак не потребують спеціальних знань у правовій та економічній сфері. Зокрема,\~10\~серпня 2021\~року [PERSON] \~в АТ\~«ПУМБ» \~було підписано\~Заяву №\~2001943794601 на приєднання до ДКБО фізичних осіб, відповідно до умов якої відповідач просив встановити кредитний ліміт в сумі 30000 грн на його картковий рахунок, який протягом дії Кредитного договору неодноразово збільшувався і становив 50309 грн (строк кредитування - 12 місяців, процентна ставка - 47,88% річних). Відповідачем суду не подано доказів того, що останній заявляв про свою незгоду зі зміною/збільшенням кредитного ліміту. Більше того, згідно виписки по рахунку за період з 10 серпня 2021 року по 01 липня 2024 року [PERSON] активно користувався кредитними коштами в межах встановлених лімітів. 14\~ листопада\~2021\~року [PERSON] \~та АТ\~«ПУМБ» було\~підписано Заяву\~№ 1010293734 на приєднання до ДКБО фізичних осіб, відповідно до умов якої відповідач отримав споживчий кредит у розмірі 40000 грн (строк кредитування - 24 місяці, процентна ставка 0,01% річних). Факт зарахування коштів на банківський рахунок [PERSON] підтверджується платіжною інструкцією № TR.53640661.25432.13604 від 14 листопада 2021 року, а факт користування відповідачем кредитними коштами стверджується випискою по рахунку за період з 14 листопада 2021 року по 01 липня 2024 року. У поданому суду відзиві на позовну заяву представник відповідача не наводив заперечень щодо тієї обставини, що на виконання Кредитних договорів, [PERSON] фактично отримано кредитні кошти та банківську карту на якій було встановлено кредитний ліміт, що в подальшому збільшувався та що відповідач використовував кредитні кошти. Згідно розрахунку\~позивача,\~внаслідок неналежного\~виконання зобов`язань\~за Договорами\~у відповідача\~утворилась заборгованість за Кредитним договором № 2001943794601 від 10 серпня 2021 року в сумі 80403,95 грн, з яких: 50308,19 грн заборгованість за кредитом, 30095,76 грн заборгованість за відсотками; за Кредитним договором № 1010293734 від 14 листопада 2021 року в сумі 34696,42 грн, з яких: 34688,94 грн заборгованість за кредитом, 7,48 грн заборгованість за відсотками. Надаючи оцінку сумі заборгованості, наведеній позивачем у розрахунках, суд не знаходить обґрунтованих підстав для сумнівів у правильності її нарахування, стороною відповідача в ході розгляду справи такий розрахунок належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами не спростований, відтак приходить до переконання про правильність цієї суми. Враховуючи те, що відповідач отримав кредитні кошти та користувався ними, належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України відповідач не надав, а тому, на переконання суду позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором № 2001943794601 від 10 серпня 2021 року в сумі 80403,95 грн та за Кредитним договором № 1010293734 від 14 листопада 2021 року в сумі 34696,42 грн необхідно задовольнити. Щодо вимоги позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за комісією за Кредитним договором № 1010293734 від 14 листопада 2021 року. З матеріалів справи вбачається, що встановивши у п. 5 Заяви №1010293734 на приєднання до ДКБО фізичних осіб від 14 листопада 2021 року комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99 %, банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку послуг з обслуговування кредитної заборгованості, їх погодження зі споживачем при укладенні Кредитного договору. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. Враховуючи вищенаведене, а також те, що [PERSON] було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за Законом повинні надаватись безоплатно, положення п. 5 Кредитного договору від 14 листопада 2021 року, що укладений між [PERSON] та АТ «ПУМБ», щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99%, є нікчемними. Таким чином, з урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що вимога позивача у частині стягнення заборгованості за комісією в розмірі 19733,90 грн є необґрунтованою і до задоволення не підлягає. Ураховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за Кредитним договором № 2001943794601 від 10 серпня 2021 року в сумі 80403,95 грн, з яких: 50308,19 грн заборгованість за кредитом, 30095,76 грн заборгованість за відсотками; за Кредитним договором №1010293734 від 14 листопада 2021 року в сумі 34696,42 грн, з яких: 34688,94 грн - заборгованість за кредитом, 7,48 грн заборгованість за відсотками. Розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (2422,40 грн). Оскільки позовна заява з доданими до неї матеріалами представником позивача подано через систему «Електронний суд», при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн та заявлено позовні вимоги про стягнення 134834,27 грн. Судом задоволено позовні вимоги на суму 115100,37 грн, що становить 85,36 % від ціни позову, отже з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2067,42 грн.

Outcome: partial