Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

Адвокат Камочкіна А.Ю., яка діє в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позовних вимог адвокат Камочкіна А.Ю., яка діє в інтересах [PERSON] , зазначає, що 12 травня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований у виконкомі Хлівищанської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, про що зроблений актовий запис № 01. Вказує, що від шлюбу у сторін народились діти: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Посилається на те, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26.11.2018 року по справі № 718/3121/18 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Крім цього, вказує на те, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинились ще у 2016 році. З цього часу відповідачка перестала цікавиться життям дітей - ні їх фізичним ані психологічним здоров`ям, розвитком, не бере ніякої участі у вихованні та розвитку дітей, а також будь-якої матеріальної допомоги від неї не надходить. Усі витрати на дітей несе особисто позивач. Тобто протягом дев`яти років відповідачка повністю самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Також зазначає, що відповідачка після того, як виповнився 1 рік молодшому сину [PERSON] , [INFO] , взагалі покинула його та не з`являлась. Лише у 2018 році, відповідачка з`явилась та подала позов до суду про розірвання шлюбу. При цьому питання щодо визначення місця проживання дітей з матір`ю або питання щодо участі у їх вихованні нею не піднімалось. Вказує, що діти завжди проживали разом з батьком [PERSON] . На даний час вони проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом про проживання від 08.01.2025 року, посвідченого головою ОСББ «Преображенська» [PERSON] . Діти на протязі усього часу не питають про свою рідну матір та не проявляють до неї ніяких почуттів. У зв`язку з тим, що відповідачка не з`являється, не телефонує, не цікавиться життям синів, не надає матеріальну допомогу на їх утримання, позивач повністю піклується про їх життя, виховання, стан здоров`я, психічний, емоційний та розумовий розвиток. Крім цього, посилається на те, що відповідачка жодним чином не намагається побачити дітей, проводити час разом з синами та не шукає можливості зустрітися з ними, незважаючи на те, що позивач ніколи не чинив перешкод у спілкуванні. Відповідачка навіть не дзвонить дітям у їх дні народження, ніяких привітань або подарунків від матері діти не отримують, що значно вплинуло на емоційний стан дітей, які потребують материнської уваги та любові. Таким чином, відповідачка самоусунулась від виконання батьківських обов`язків відносно своїх дітей в повному обсязі. Відповідно до характеристики, виданої вихователем ДНЗ в с.Гвардійське Чорноморської селищної ради «Ромашка» на дитину [PERSON] , [INFO] , вбачається, що [PERSON] відвідував вказаний дошкільний навчальний заклад з вересня 2015 року. Вихователі характеризують дитину як старанну, активну, позитивно реагує на дорослого, відповідає віковій нормі, на зауваження реагує позитивно, виправляється відразу. До березня 2016 року [PERSON] займалася в основному мама [PERSON] , але несподівано зникла і зараз дитиною займається батько [PERSON] , приводить і забирає [PERSON] , піклується його справами. Відповідно до довідки виданої Гвардійською гімназією Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області за вих. № 02 від 07.01.2025 року, дитина [PERSON] , [INFO] , навчається в 8 класі закладі освіти Гвардійська гімназія Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області. З виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 07.01.2025 року вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] , здоровий та спостерігається в КНП «Чорноморський ЦПМСД» з народження. З 2016 року за медичною допомогою в КНП «Чорноморський ЦПМСД» дитина звертається в супроводі батька. Відповідно до довідки виданої Гвардійською гімназією Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області за вих. № 03 від 07.01.2025 року, дитина [PERSON] , [INFO] , навчається в 4 класі закладі освіти Гвардійська гімназія Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області. З виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 07.01.2025 року вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] , здоровий та спостерігається в КНП «Чорноморський ЦПМСД» з народження. З 2016 року за медичною допомогою в КНП «Чорноморський ЦПМСД» дитина звертається в супроводі батька. Згідно медичних довідок, позивач [PERSON] цілком здоровий, на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері не перебуває та не зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення злочинів не має, веде здоровий спосіб життя, має достатній дохід для утримання дітей та житло з усім необхідним для життя та розвитку дітей. Діти не виявляють інтересу та любові до відповідачки, як матері, оскільки за весь час вони не відчували материнської любові та турботи від неї. Позивач вважає, що діти повинні зростати у сім`ї, де їх люблять, поважають та піклуються про них. На підставі вище вказаного та того, що відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток синів, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з синами в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти, просить позов задовольнити - позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з відкповідачки на користь позивача аліменти на утримання дітей. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20.01.2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17.03.2025 року, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] та його представник, адвокат Камочкіна А.Ю., в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи через оголошення, яке розміщене на офіційному веб сайті Судова влада. Заяв чи клопотань від неї не надходило. Відзиву на позов відповідачка не подала. Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується Довідкою про доставку електронного повідомлення. Через канцелярію суду подано клопотання про доручення до матеріалів справи Висновку органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської області від 18.04.2024 року №К-351 щодо питання доцільності позбавлення батьківських прав відповідача. Свідок [PERSON] суду пояснив, що являється родичем родини [PERSON] і знає їх більше 20-ти років. Пояснив, що від народження діти [PERSON] та [PERSON] жили з батьком, оскільки мати дітей [PERSON] залишила сімю коли меншому сину було 1 рік 3 місяці. Завжди дітьми опікувався і продовжує їх виховувати та утримувати батько [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою сімї [PERSON] , вона точно знає, що [PERSON] завжди жив з дітьми сам, мати давно кинула дітей. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є доброю знайомою [PERSON] більше десяти років. Вказала, що за увесь цей час знайомства з ним, вона жодного разу не бачила матері дітей. [PERSON] сам виховує синів. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до наступних висновків. Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 12 травня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 12.05.2010 року), який розірвано рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26.11.2018 року та відновлено дошлюбне прізвище позивачки « [PERSON] » (а.с.23-25). Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 06.12.2010 року, [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матірю [PERSON] , [INFO] (а. с. 26). Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 02.02.2015 року, [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матірю [PERSON] , [INFO] (а. с. 28). Витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» підтверджується що [PERSON] , [INFO] , станом на 09.01.2025 року є особою стосовно якої відомості про притягнення до кримінальної відповідальності, про наявність незнятої чи непогашеної судимості, про розшук відсутні (а.с.30). Відповідно до Довідки КНП «Обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради №00.12 від 08.01.2025 року вбачається, що [PERSON] згідно з даними архіву, реєстратури та картотеки Центру не значиться (а.с.31). Згідно Акту про проживання від 08.01.2025 року, посвідченого головою ОСББ «Преображенська» [PERSON] вбачається, що діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом збатьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.33). Відповідно до Довідки №598/01-12/13 від 27.05.2016 року Задубрівськї сільської ради вбачається, що до складу сімї [PERSON] входять: мати [PERSON] , 1955 року народження, син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] (а.с.34). Відповідно до характеристики, виданої вихователем ДНЗ в с.Гвардійське Чорноморської селищної ради «Ромашка» на дитину [PERSON] , [INFO] , вбачається, що [PERSON] відвідував вказаний дошкільний навчальний заклад з вересня 2015 року. Вихователі характеризують дитину як старанну, активну, позитивно реагує на дорослого, відповідає віковій нормі, на зауваження реагує позитивно, виправляється відразу. До 15 березня 2016 року [PERSON] займалася в основному мама [PERSON] , але несподівано зникла і зараз займається батько [PERSON] , приводить і забирає [PERSON] , піклується його справами (а.с.35). Відповідно до довідки виданої Гвардійською гімназією Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області за вих. № 02 від 07.01.2025 року вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] , навчається в 8 класі закладі освіти Гвардійська гімназія Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області (а.с.36). З виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 07.01.2025 року вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] , здоровий та спостерігається в КНП «Чорноморський ЦПМСД» з народження. З 2016 року за медичною допомогою в КНП «Чорноморський ЦПМСД» дитина звертається в супроводі батька (а.с.37). Згідно Довідки ДНЗ «Сонечко» №28 від 05.05.2016 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , дійсно відвідує дошкільний заклад «Сонечко» з 2015 року по теперішній час (а.с.38). Довідкою №95 від 22.11.2018 року Гвардійської загальноосвітньої школи І-ІІ ступеня Лиманської районної ради Одеської області підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , дійсно є учнем 2 класу даної школи (а.с.39). Відповідно до довідки виданої Гвардійською гімназією Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області за вих. № 03 від 07.01.2025 року вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] , навчається в 4 класі закладі освіти Гвардійська гімназія Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області (а.с.40). З виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 07.01.2025 року вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] , здоровий та спостерігається в КНП «Чорноморський ЦПМСД» з народження. З 2016 року за медичною допомогою в КНП «Чорноморський ЦПМСД» дитина звертається в супроводі батька (а.с.41). З довідки виданої Гвардійською гімназією Чорноморської селищної ради Одеського району Одеської області за вих. № 01 від 07.01.2025 року вбачається, що діти [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , учень 9 класу, та [PERSON] , [INFO] , учень 4 класу, дійсно навчаються у Гвардійській гімназії та що він один займається утриманням та вихованням синів (а.с.43). Відповідно до Витягів з реєстру територіальної громади вбачається, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 79 зворот, 80, 80 зворот). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №К-351 від 18.04.2025 року вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.120-122). Встановлені судом факти у своїй сукупності суд розцінює як ухилення матері [PERSON] від виховання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідачки до своїх батьківських обов`язків. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги. Вимогами ст. 27 даної Конвенції передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини. Згідно з приписами пунктів 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінки. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні, прийнятому у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09), Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, виключними підставами позбавлення батьківських прав матері або батька є: не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засудженні за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В пункті 18 постанови зазначено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків, з урахуванням її характеру, особи батька, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». У рішенні у справі «Хант проти України» п. 54 зазначено, що суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden») і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Виходячи з наведеного, враховуючи інтереси дитини, позицію відповідача, та те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дітей. Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві. Сімейний кодекс України детально регулює питання застосування такого засобу захисту дитини, її прав та інтересів від посягань з боку її власних батьків як позбавлення батьківських прав. За змістом ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Органом опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради було надано Висновок №К-351 від 18.04.2025 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . До суду відповідачка не надала жодного доказу або ж свої заперечення щодо недоцільності позбавлення її батьківських прав, тому суд враховує лише ті докази, які містяться в матеріалах справи та вважає, що позивачем повністю доведено необхідність позбавлення відповідачку батьківських прав щодо їх дітей, у зв`язку з невиконанням відповідачкою своїх батьківських обов`язків. Тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Щодо вимог про стягнення аліментів суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, яка позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дітей, та згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За положеннями ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідачка [PERSON] є жінкою працездатного віку, відомостей про незадовільний стан її здоров`я відповідачкою суду не надано. У матеріалах справи відсутня інформація, що у відповідачки є інші діти, окрім [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , також не наведено доказів на підтвердження того, що на її утриманні перебувають непрацездатні особи. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч. 2 ст. 182 СК України). Водночас високий заробіток (дохід) платника аліментів не може слугувати підставою для зменшення частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. Враховуючи обставини, викладені у ч. 1 ст. 182 СК України, виходячи з принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дітей, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на утримання дітей, має становити 1/3 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідачки щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки, на думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення з урахуванням грошового забезпечення, яке повинна надавати на утримання дітей їхня мати, є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дітей, їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до норми ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовна заява подана 14.01.2025 року, тому суд присуджує стягнення аліментів саме з цього дня. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідачки щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову, тобто 14.01.2025 року і до досягнення дітьми повноліття. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 1211,20 грн в дохід держави.

Outcome: approved