Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

06.02.2025 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] . Позивач просить суд: - стягнути з відповідача 60 000 грн. шкоди, завданої злочином, з якої 27 832 грн. матеріальна шкода. 06.02.2025 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідач про розгляд справи вважається повідомленим належним чином на підставі п.4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Позовні вимоги пояснює тим, що 24.10.2024 вироком суду [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. [PERSON] , не маючи наміру виконувати замовлення потерпілого, заволодівши грошима [PERSON] , спричинив йому майнову шкоду на суму 27 832 грн., яка до теперішнього часу не відшкодована. Також дії відповідача спричинили йому моральні страждання, які він оцінює в 32 168 грн. Судом встановлено такі обставини справи. Вироком Приморський районний суд м. Одеси від 24.10.2024 у справі № 522/18534/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин. Судом встановлено, що 04.02.2024 [PERSON] , знаходячись за місцем свого проживання під приводом продажу дров державного лісгоспу на сайті «Facebook» створив оголошення про продаж деревини та інших товарів, яких в наявності немав. 10.02.2024 [PERSON] , отримавши у телефонній розмові з [PERSON] замовлення на 7 кубів колотих дров, мішка цукру та мішка муки, діючи з єдиним корисливим умислом, спрямованим на шахрайське заволодіння чужим майном шляхом обману, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не маючи в наявності вказаного товару, повідомив потерпілому, що вартість замовлення з урахуванням послуг з доставки становить 13 150 грн. [PERSON] , будучи введеним в оману щодо дійсних намірів [PERSON] та впевненим в доброчесності останнього, 10.02.2024 за допомогою додатку АТ КБ «Приватбанк» перерахував на картковий рахунок [PERSON] , емітований АТ «Ощадбанк», 13 150 грн. [PERSON] , продовжуючи діяти із єдиним умислом, спрямованим на шахрайське заволодіння чужим майном шляхом обману, 11.02.2024, зателефонував [PERSON] та повідомив, що для отримання останнім замовленого товару потрібно сплатити страховий платіж у розмірі 7 340 грн, які [PERSON] , будучи введеним в оману щодо дійсних намірів [PERSON] та впевненим в доброчесності останнього, за допомогою додатку АТ КБ «Приватбанк» перерахував на картковий рахунок [PERSON] , емітований АТ «Ощадбанк». Крім того, продовжуючи діяти із єдиним умислом, спрямованим на шахрайське заволодіння чужим майном шляхом обману, 11.02.2024, [PERSON] , зателефонував [PERSON] та повідомив, що грошовий переказ на суму 7 340 грн. заблоковано і що потерпілий має його повторити ще раз. [PERSON] , будучи введеним в оману щодо дійсних намірів [PERSON] та впевненим в доброчесності останнього, 11.02.2024 за допомогою додатку АТ КБ «Приватбанк» перерахував на картковий рахунок [PERSON] 7 342 грн. Таким чином [PERSON] , не маючи наміру виконувати замовлення потерпілого, заволодівши грошима останнього, при цьому спричинив потерпілому [PERSON] майнову шкоду на загальну суму 27 832 грн., яка до теперішнього часу не відшкодована. Цивільний позов в кримінальному провадженні [PERSON] не заявлявся. Висновки суду. Предметом позову заподіяння моральної та матеріальної шкоди, завданої ним вчиненням злочину. Щодо матеріальної шкоди. Згідно з ч. 1, ч. 7 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. В деліктних зобов`язаннях передбачається презумпція вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. В межах розгляду кримінального провадження позивач не звертався із відповідним цивільним позовом. Суд дійшов висновку, що позовна вимога про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином обґрунтована, а відтак підлягає задоволенню. Щодо відшкодування моральної шкоди. Внаслідок порушення цивільних прав особи згідно зі ст. 23 ЦК України вона має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою 2 цієї статті. Таким чином, відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача. Обґрунтовуючи вимоги в частині заподіяння моральної шкоди, позивач посилається на те що, у зв`язку зі скоєнням відносно нього злочину, він не отримав опалення, в результаті чого захворів, та в нього змінився усталений спосіб і ритм життя, він був змушений витрачати час на закупівлю дров. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Тягар доказування в сфері компенсації моральної шкоди покладається у разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, на позивача, який повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок та на відповідача, який доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. [PERSON] лише посилається на те, що злочином йому було спричинено моральну шкоду. При цьому будь яких доказів, які б свідчили про перенесення ним моральних страждань у зв`язку з фізичним болем та стражданнями, яких він зазнав, у зв`язку з ушкодженням здоров`я; душевних страждань, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього; душевних страждань, яких він зазнав, у зв`язку із знищенням чи пошкодженням його майна; приниження його честі та гідності, суду не надано. Все таки через свою необачність піддав себе обману, чим заподіяв собі переживань. Позивач не довів моральної шкоди, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір стягується з відповідача на користь держави.

Outcome: partial