Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

У вересні 2024р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», в якому просив суд: - стягнути з відповідача на свою користь, в якості відшкодування матеріальних збитків 39438,45 грн.; суму оплати вартості послуг експерта - 6000,0 грн.; у відшкодування моральної шкоди - 5000,0 грн.; судовий збір в розмірі 1211,2 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 09 квітня 2024р. о 17:50 год., по вул. Костіна, 3 в м. Біляївка Одеської області, мала місце дорожньо - транспортна пригода (далі по тексту - ДТП), за участі автомобілів: «Tesla Model S» д.н.з. [NUMBER] , власником якого є позивач, та «Opel Vectra» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 09 травня 2024р., по справі № 496/2779/24, водія [PERSON] було визнано винним у ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. З метою відшкодування збитків за пошкоджений в ДТП автомобіль позивач звернувся до відповідача, у якого була застрахована цивільна відповідальність водія [PERSON] на момент ДТП. Відповідачем було визначено розмір страхового відшкодування - 120561,55 грн., який було сплачено позивачу. В досудовому порядку, позивач неодноразово звертався до відповідача з письмовими заявами, щодо здійснення перерахунку суми страхового відшкодування. Зазначені звернення позивача були проігноровані відповідачем. З метою визначення розміру матеріального збитку, позивач, звернувся в досудовому порядку до судового експерта Хоменка В.В.. Згідно з висновком експерта від № 1704Д/24 транспортно-товарознавчого дослідження КТЗ Tesla Model S» р.н. [NUMBER] , від 30 квітня 2024р. сума вартість матеріальних збитків нанесених власнику колісного транспортного засобу «Tesla Model S» р.н. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП від 09 квітня 2024р. становить 199573,04 грн. Враховуючи те, що в досудовому порядку відповідач відмовляється доплатити суму страхового відшкодування, з урахуванням визначених лімітів (за шкоду заподіяну майну - 160000,0 грн.), позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом, і просив суд стягнути на його користь 39438,45 грн. - частину суми страхового відшкодування, яка не була сплачена. Також, на думку позивача він має право на відшкодування моральної шкоди, завданої йому, внаслідок незаконної відмови у виплаті відповідачем (страховою компанією) всієї суми страхового відшкодування протягом тривалого часу, що призвело до тривалих душевних хвилювань, вимагало додаткових зусиль та часу для звернення до суду за захистом своїх порушених прав. Оскільки в досудовому порядку вирішити спір не можливо, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом, для захисту своїх прав. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 вересня 2024р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) учасників справи. 23 вересня 2024р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому сторона відповідача заперечила проти задоволення позову, зазначивши, що сума страхового відшкодування була розрахована у встановленому законом порядку, при зверненні до суду з вказаним позовом стороною позивача не було враховано положення ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також те, що за Полісом обов`язкового страхування № ЕР-216670523, франшиза становить 3200,0 грн., а тому сума страхового відшкодування, яка була сплачена стороні позивача була зменшена на розмір суми франшизи. Крім того, сторона відповідача заперечувала щодо стягнення моральної шкоди зазначивши, що в даному випадку виникає правова колізія і необхідно застосовувати норми спеціального закону - Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно ст. 26 якого, страховиком відшкодовується потерпілому-фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, наголошуючи, що страхове відшкодування моральної шкоди в даному випадку є похідним від виплати страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров`ю. Тому розрахунок відшкодування страхової виплати моральної шкоди повинен проводитись від реально стягнутого відшкодування, а не від встановленого ліміту. Відповідач звертав увагу суду, що вимога щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. незаконна та безпідставна. 02 лютого 2025р. позивач повідомив суд, що ним буде подана відповідь на відзив, однак станом на дату ухвалення рішення по справі, позивачем не було подано до суду відповідь на відзив. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 09 квітня 2024р. о 17:50 год., по вул. Костіна, 3 в м. Біляївка Одеської області, мала місце ДТП, за участі автомобілів: «Tesla Model S» д.н.з. [NUMBER] , власником якого є позивач та «Opel Vectra» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Вказана ДТП мала місце з вини водія [PERSON] , що встановлено постановою Біляївського районного суду Одеської області від 09 травня 2024р., по справі № 496/2779/24. На момент ДТП, цивільна відповідальність водія автомобіля «Opel Vectra» д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у відповідача за договором цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - поліс № ЕР-216670523 від 06 вересня 2023р. (страхова сума за шкоду, заподіяну майну - 160000,0 грн.; франшиза - 3200,0 грн.). Судом встановлено, що з метою відшкодування збитків позивач звернувся до відповідача з заявою про страхове відшкодування. Відповідачем було розраховано суму страхового відшкодування та було здійснено виплату зазначеної суми страхового відшкодування у розмірі 120561,55 грн. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з п.22.1. ст. 22 цього Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач наголошував, що відповідачем невірно було здійснено розрахунок суми страхового відшкодування, оскільки на думку позивача Звіт № 37505 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 07 червня 2024р. був проведений з недотриманням положень Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена Наказом МЮ України, Фондом державного майна України 24 листопада 2003р. № 142/5/2092 (у редакції наказу МЮ України, Фонду державного майна України від 24 липня 2009р.№ 1335/5/1159). З метою визначення дійсного розміру матеріального збитку, який був спричинений позивачу, внаслідок ДТП, останній звернувся в досудовому порядку до судового експерта Хоменка В.В.. Згідно з висновком експерта № 1704Д/24 транспортно-товарознавчого дослідження КТЗ «Tesla Model S» р.н. [NUMBER] , від 30 квітня 2024р. вартість матеріальних збитків нанесених власнику колісного транспортного засобу «Tesla Model S» р.н. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП від 09 квітня 2024р. становить 199573,04 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, висновками експертів. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5, 6 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Статтею 110 ЦПК України визначено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. На підставі ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом перевірено та встановлено, що висновок експерта № 1704Д/24 транспортно-товарознавчого дослідження КТЗ «Tesla Model S» р.н. [NUMBER] , від 30 квітня 2024р. складений кваліфікованим та сертифікованим судовим експертом Хоменко В.В., при цьому позивач зазначав, у позові, що дана судова експертиза виконувалась для подання до суду. Експерт обізнаний зі змістом ст. 384 КК України, про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Оскільки порядок проведення транспортно -товарознавчої експертизи, за результатами якої був складений вищевказаний висновок, відповідає чинному законодавству України про проведення судових експертиз, а сам висновок відповідає вимогам ст. 106 ЦПК України, при цьому, суд не переймає на себе обов`язку щодо доведення позовних вимог позивача, суд вважає за необхідне при вирішенні даного спору взяти до уваги зазначений висновок експерта № 1704Д/24 транспортно-товарознавчого дослідження КТЗ «Tesla Model S» р.н. [NUMBER] , від 30 квітня 2024р. Натомість, стороною відповідача, відповідно до ст.ст. 77-80 ЦПК України, не надано належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження вірності розрахунку суми страхового відшкодування. Тобто, відповідачем не спростовано жодним чином доводи позивача та подані ним докази. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення на його користь з відповідача частини суми страхового відшкодування, яка не була сплачена, підлягає частковому задоволенню, у розмірі 36238,45 грн. (160000,0 грн. - 3200,0 - 120561,55 грн.). За статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України). Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд погоджується з тим, що позивачеві було завдано моральні страждання, пов`язані із незаконними діями відповідача, які виразилась у його небажанні здійснювати виплату суми страхового відшкодування в повному обсязі. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові № 4 від 31 березня 1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру в наслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку із ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суд відхиляє доводи відповідача про те, що вимога про стягнення моральної шкоди безпідставна та незаконна, оскільки слід застосовувати положення ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно яких, страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. З цього приводу суд зазначає, що позивач, обґрунтовуючи свої вимоги про відшкодування моральної шкоди, не посилався, як на підставу своїх вимог на ушкодження здоров`я під час ДТП, як і не зазначав про завдання моральної шкоди, внаслідок пошкодження його транспортного засобу. Позивач зазначав, що моральна шкода спричинена невиплатою страхового відшкодування, в повному обсязі, у строки визначені законом. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до ч. 2 цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою 2 цієї статті. Таким чином, ч. 1 ст. 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача. Звертаючись до суду з вказаним позовом, зокрема з вимогою про відшкодування моральної шкоди, позивач мотивував небажанням відповідача здійснювати виплату страхового відшкодування в повному обсязі, порушенням зобов`язань за договором страхування і незаконною відмовою у виплаті страхового відшкодування, що, за його твердженнями, змусило звертатись до суду, і як наслідок до отримання страхового відшкодування із затримкою, що призвело до тривалих переживань і душевних страждань та вимагало додаткових зусиль і часу. Наведене узгоджується з правовим висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019р. у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19). Разом з тим, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода - це негативні наслідки (втрати) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку з посяганням на її права та інтереси. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При оцінці обґрунтованості вимог позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді. Разом з тим, з огляду на моральну зумовленість виникнення інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що діями відповідача, позивачу завдано моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, які вимагають від останнього, додаткових зусиль для організації свого життя, відчуття ним негативних емоцій, перебування у стресовій ситуації, неможливість користуватися автомобілем, у зв`язку з відсутністю суми коштів на відновлювальний ремонт, а тому суд вважає вірним, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню у відшкодування моральної шкоди - 1000,0 грн. Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,2 грн.; витрати за проведення судової експертизи у розмірі 6000,0 грн.

Outcome: partial