Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-01 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» (далі - ТОВ «Брайт Інвестмент») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначало, що 29.06.2018 між ТОВ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2019408570. Свої зобов`язання за договором [PERSON] не виконував, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за договором № 2019408570 у загальному розмірі 52 505 грн. 84 коп., яка складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 29 800 грн. та заборгованості по відсотках у розмірі 22 705 грн. 84 коп. 24.03.2023 між ТОВ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» було укладено договір факторингу № 24/03/23, відповідно до якого ТОВ «ОТП Банк» передало ТОВ «Брайт Інвестмент», а ТОВ «Брайт Інвестмент» прийняло належні ТОВ «ОТП Банк» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників ТОВ «Брайт Інвестмент» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в розмірі 52 505 грн. 84 коп., що складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 29 800 грн. та заборгованості по відсотках у розмірі 22 705 грн. 84 коп. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 52 505 грн. 84 коп. та судові витрати. У подальшому на адресу суду надійшла заява від представника позивача, в якій останній просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 500 грн. Відповідно до ухвали Подільського районного суду м. Києва від 12.03.2024 було відкрито провадження у цивільній справі за позовом ТОВ «Брайт Інвестмент» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому останній вказав, що [PERSON] отримав кредитну картку на підставі договору № 2019408570 від 29.06.2018, однак, наданий позивачем розрахунок заборгованості є необґрунтованим, оскільки відсоткова ставка прорахована без уточнення її розміру, кількості прострочених днів по кредиту та суми прострочення, формула розрахунку заборгованості не відповідає дійсності. Крім того, [PERSON] перебував у скрутному матеріальному становищі, що робило неможливим своєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором. Посилаючись на вищевикладене, просив відмовити у задоволені позову в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 29.06.2018 між ТОВ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2019408570 (а.с. 12-15). Відповідно до п. 1.1 договору загальний розмір кредиту - 3 849 грн. Відповідно до п. 1.2 договору протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 0,01 %. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору № 2019408570 від 29.06.2018 заява-анкета є невід`ємною частиною договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) та правил користування карткою, Інформаційного листка, Тарифів банку, які розміщені на офіційному сайті банку. Відповідно до п. 3 кредитного договору ліміт кредитної лінії - 2 500 грн. ( з можливістю збільшення відповідно до кредитного договору). Згідно з наданою позивачем розпискою (а.с. 26) [PERSON] отримано банківську картку № [NUMBER] . Відповідно до звіту-рахунку за період з 29.06.2018 по 24.03.2023 заборгованості [PERSON] по тілу кредиту кредитного договору № 2019408570 від 29.06.2018 складає 29 800 грн. На обґрунтування позовних вимог позивачем надано кредитний договір № 2019408570 від 29.06.2018, паспорт споживчого кредиту з додатком (а.с. 16-18); анкету-заяву на отримання кредиту (а.с. 19-20), копії документів, видаткову накладну, специфікацію по кредитному договору, розписку, розрахунок заборгованості та звіт-рахунок. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Ураховуючи те, що факт отримання кредитних коштів [PERSON] не спростований, вказаний кредитний договір є чинним, в установленому законом порядку недійсним не визнавався, а тому позов в частині стягнення заборгованості за кредитним договором за тілом кредиту у розмірі 29 800 грн. підлягає задоволенню. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача, 22 705 грн. 84 коп. заборгованості по нарахованим та несплаченим відсоткам. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України вказано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У порушення вищезазначених вимог ЦПК України, позивачем до суду не надано обґрунтованого розрахунку нарахованих та прострочених відсотків, не вказано облікової ставки, періоду нарахування та суми, з якої виходив позивач, здійснюючи розрахунок нарахованих та несплачених відсотків у розмірі 22 705 грн. 84 коп. Ураховуючи те, що позивачем не надано обґрунтованого розрахунку суми нарахованих та несплачених відсотків, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволення позову в частині стягнення 22 705 грн. 84 коп. заборгованості по нарахованим та несплаченим відсоткам. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 500 грн. Відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У порушення вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України представником позивача не надано детального опису робіт (надання послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги, не зазначено час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг). Ураховуючи те, що позивачем не надано суду обґрунтованого розрахунку суми витрат, понесених на правову допомогу, не зазначено час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), правових підстав для стягнення витрат на правову допомогу немає. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 3 028 грн.

Outcome: partial