Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача рятувально водолазної служби Тернопільської області про стягнення середнього заробітку за порушення строків виплати належних звільненому працівникові сум. В позові вказав, що 30 червня 2020 року трудовий договір між ним та відповідачем було розірвано, згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України (скорочення штату працівників). Однак, відповідно до законодавства, в день звільнення відповідач не виплатив йому заробітну плату, грошову компенсацію за дні не використаної щорічної основної відпустки та вихідну допомогу, що змусило [PERSON] звернутись до суду за видачею судового наказу. 10 серпня 2020 року Чортківським районним судом було видано судовий наказ про стягнення з відповідача в користь позивача 46 488,08 гривень заборгованості по заробітній платі. 24 вересня 2020 року на підставі судового наказу Тернопільським міським відділом ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було відкрито виконавче провадження № 6312439. 23.01.2025 позивач звернувся в Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції з заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та 23.01.2025, отримавши постанову про закінчення виконавчого провадження, останньому стало відомо про те, що заборгованість відповідачем сплачено. Однак, через те, що відповідачем було виплачено заборгованість по заробітній платі у вересні 2024 року, у зв`язку з невчасно виплаченою заробітною платою в грудні 2024 року відповідачем було нараховано компенсація (середній заробіток) за 129 робочих днів за період шість місяців, яка становить 23 452,20 грн, про що 10.01.2025 позивачем отримано довідку №19 про розрахунок компенсації за невчасно виплачені розрахункові звільненому працівнику, згідно статті 117 КЗпПУ, яка видана відповідачем. В подальшому, у зв`язку із проходженням військової служби, 06.04.2025 позивач звернувся із заявою в Центр безоплатної правничої допомоги щодо призначення йому адвоката у справі щодо стягнення середнього заробітку за порушення строків виплати належних звільненому працівникові сум, де 09.04.2025 Центром безоплатної правничої допомоги по вказаній заяві було видано доручення та призначено адвокатом Ковальчук О.В. За таких обставин строк позовної давності був пропущений з поважних причин. Просить поновити строк на подання позовної заяви про стягнення середнього заробітку за порушення строків виплати належних звільненому працівникові сум; стягнути з рятувально - водолазної служби Тернопільської області (код ЄДРПОУ 03363016, 46020, пр-т С. Бандери, 27, м. Тернопіль) в користь [PERSON] , жителя [ADDRESS] , ідентифікаційний код [NUMBER] , середній заробіток за порушення строків виплати, належних звільненому працівникові сум в розмірі 23 452 (двадцять три тисячі чотириста п`ятдесят дві) гривні 20 копійок за період шість місяців. Представник позивача адвокат Ковальчук О. В. в судовому засіданні позов свого довірителя підтримує, просить задоволити. Відповідач представник рятувально водолазної служби Тернопільської області в судове засідання не з`явився, подав письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності та визнання позову. Оскільки, відповідач визнає позов, тому суд ухвалює рішення у підготовчому засіданні, що відповідає вимогам ч.3 ст.200 Цивільного процесуального кодексу України. \~ \~ \~ \~Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. 30 червня 2020 року трудовий договір між [PERSON] та рятувально водолазною службою Тернопільської області було розірвано, згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України, що стверджується витягом з трудової книжки [NUMBER] . Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Однак, в день звільнення відповідач не виплатив йому заробітну плату, грошову компенсацію за дні не використаної щорічної основної відпустки та вихідну допомогу, що змусило [PERSON] звернутись до суду за видачею судового наказу. 10 серпня 2020 року Чортківським районним судом було видано судовий наказ про стягнення з відповідача в користь позивача 46 488,08 гривень заборгованості по заробітній платі. 24 вересня 2020 року на підставі судового наказу Тернопільським міфським відділом ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було відкрито виконавче провадження № 6312439. 23.01.2025 позивач звернувся в Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції з заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та 23.01.2025, отримавши постанову про закінчення виконавчого провадження, останньому стало відомо про те, що заборгованість відповідачем сплачено. Однак, через те, що відповідачем було виплачено заборгованість по заробітній платі у вересні 2024 року, у зв`язку з невчасно виплаченою заробітною платою в грудні 2024 року відповідачем було нараховано компенсація (середній заробіток) за 129 робочих днів за період шість місяців, яка становить 23 452,20 грн, про що 10.01.2025 позивачем отримано довідку №19 про розрахунок компенсації за невчасно виплачені розрахункові звільненому працівнику, згідно статті 117 КЗпПУ, яка видана відповідачем. Статтею 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки В рішенні Конституційного Суду України № 4-рп/2012 від 22.02.2012 дано офіційне тлумачення ст. 233 КЗпП України, згідно якого, для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. За положеннями ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. \~\~\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~За положеннями ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п.1 ч.2 ст.16 цього Кодексу). За положеннями ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. За змістом\~статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Згідно п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Відповідно до частин 1, 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, інші особи, які б понесли судові витрати відсутні, стягнення судового збору підлягає з відповідача в користь держави. Відповідно до\~ст.ст.\~256,\~257\~ЦК України,\~ позовна\~давність -\~це строк,\~у межах\~якого особа\~може звернутися\~до суду\~з вимогою\~про захист\~свого цивільного\~права або\~інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. \~ \~ \~ \~Позивач просить поновити строк подання позовної заяви в зв`язку з тим, що він проходить військову службу та не мав змоги вчасно звернутися в суд за захистом своїх прав. Враховуючи фактичні обставини справи, норми закону, якими регулюються спори, які випливають із трудових правовідносин, докази, які надали сторони, визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved