Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

ТОВ «Фінфорс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи вимоги наступним. 24 січня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1256898, а 30 серпня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінфорс» укладено договір факторингу № 43979069-01, у відповідності до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» передає (відступає) ТОВ «Фінфорс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінфорс» приймає належні ТОВ «Селфі Кредит» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до додатку до договору факторингу № 1 - реєстру боржників від 30 серпня 2024 року до договору факторингу № 43979069-01 від 30 серпня 2024 року, ТОВ «Фінфорс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 143 674,99 грн, з яких: 24 999,99 грн - тіло кредиту; 118 675 грн - нараховані проценти. Після передачі права вимоги за кредитним договором відповідач не виконала свій обов`язок перед позивачем та має непогашену заборгованість в сумі 143 674,99 грн. 06 березня 2025 року ухвалою суду було задоволено клопотання представника ТОВ «Фінфорс» про витребування доказів та витребувано у АТ «ПУМБ» зазначені в клопотанні докази (а.с. 82). Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 64). Відповідач в судове засідання не з`явилась, про місце та час розгляду справи належно повідомлена за адресою місця проживання, зареєстрованої у встановленому законом порядку (а.с. 80, 87, 88). Згідно з ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, так як сторони повідомлені вчасно та належним чином. Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться - ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов`язанні - ст. 530 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за договором про надання споживчого кредиту банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст.ст. 610,\~611 ЦК України зазначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Судом встановлено, що 24 січня 2024 року на підставі анкети клієнта - фізичної особи, що сформована за допомогою програмного забезпечення (ІКС ТОВ Селфі Кредит), між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1256898, підписано додаток до договору про надання споживчого кредиту № 1, 2, паспорт споживчого кредиту, які підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором В805 (а.с. 27-35). У відповідності з п.п. 1.2. передбачено, що сума кредиту (загальний розмір) складає: 25 000 грн. Згідно п. 1.3, 1.4 строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до цього договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою (якщо споживач є учасником програми лояльності), виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Згідно положень п.п. 1.5, 1.5.1, 1.5.2 розділу 1 «Предмет договору, строк договору, сума кредиту, процентна ставка інші істотні умови» договору тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процента ставка становить 2,5 % в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору. Знижена процентна ставка становить 1 % в день та застосовується відповідно до зазначених у пункті умов. П.п. 1.7-1.8.2 розділу 1 передбачено, що орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 90465,53% річних; за зниженою ставкою 26735,96 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 250 000 грн; за зниженою ставкою 238 750 грн (а.с. 31-35). З огляду на вказане, в даному випадку сторонами погоджено умови кредитування, зокрема суму кредиту, розмір та порядок нарахування відсотків, строк повернення кредитних коштів. Відповідно до повідомлення АТ «ПУМБ» від 10 березня 2025 року, виписки по особовому рахунку [PERSON] з 24 січня 204 року по 28 січня 2024 року, звіту по транзакціях з використанням/без використання БПК, банк свої зобов`язання виконав, перерахував на рахунок відповідачки 25 000 грн (а.с. 89-92). 30 серпня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінфорс» укладено договір факторингу № 43979069-01, у відповідності до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» передає (відступає) ТОВ «Фінфорс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінфорс» приймає належні ТОВ «Селфі Кредит» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 43979069-01 від 30 серпня 2024 року, витягу з реєстру боржників від 30 серпня 2024 року до договору факторингу № 43979069-01 від 30 серпня 2024 року, розрахунку заборгованості станом на 30 серпня 2024 року ТОВ «Фінфорс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 143 674,99 грн, з яких: 24 999,99 грн - тіло кредиту; 118 675 грн - нараховані проценти (а.с. 42-53). Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Ст. 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Пред`являючи позов до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором від 24 січня 2024 року № 1256898, новий кредитор посилався на те, що позичальник після заміни кредитора у зобов`язанні борг не погасив, має невиконані зобов`язання з погашення тіла кредиту, а також нарахованих відсотків. Суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором, оскільки матеріалами справи встановлено неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань відповідно до умов укладеного кредитного договору. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені кредитним договором, не виконав, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133, ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Ч.ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. На підтвердження понесених витрат на надання правової (правничої) допомоги позивачем подано договір про надання професійної правової допомоги від 11 березня 2024 року, додаткову угоду про внесення змін до договору про надання професійної правової допомоги від 08 листопада 2024 року, додаток до договору 89 від 16 січня 2025 року, акт про підтвердження факту надання правової (правничої) допомоги від 24 січня 2025 року, платіжну інструкцію від 17 січня 2025 року № 4762 (а.с. 60-63). Згідно зазначених\~позивачем у\~позовній заяві\~судових витрат,\~витрати на\~професійну правничу\~(правову)\~допомогу складають\~15\~000\~грн, які повністю підтверджені наданими належними доказами. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що витрати на професійну правничу (правову) допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 15 000 грн.

Outcome: approved