Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Відповідачка позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності. Представник позивача [PERSON] [PERSON] на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок від 30.01.2019р.; копія державного акту серії ЯА №275445 від 06.05.2005р. на право власності на земельну ділянку земельні ділянки загальною площею 3,06 га із кадастровими номерами 5124182400:01:003:0274, 5124182400:01:004:0166, 5124182400:01:003:0082, розташовані на території Нагірненської сільської ради Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області, виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; копія заповіту [PERSON] від 05.08.2009р., оформленого на ім`я [PERSON] ; копія довідки старости Нагірненського старостинського округу Виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району від 19.04.2023р. про склад сім`ї [PERSON] на день його смерті; копія свідоцтва про народження позивача; копія свідоцтва про одруження [PERSON] із [PERSON] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] ; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.09.2024р.; відповідь завідувачки Ренійської держнотконтори від 21.04.2025р.; копія заяви [PERSON] від 02.03.2022р. про прийняття спадщини за заповітом; копія заяви [PERSON] від 02.03.2022р. про відмову від спадщини після смерті [PERSON] ; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 02.08.2022р. (свідоцтво про право на спадщину не видавалось); копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 02.08.2022р.; копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 02.08.2022р.; Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 16.04.2025р. (дата заведення спадкової справи 02.08.2022р.). Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач у справі є сином та був призначений спадкоємцем за заповітом [PERSON] , відповідачка являється вдовою нині померлого. За життя [PERSON] належало майно: -земельні ділянки загальною площею 3,06 га із кадастровими номерами 5124182400:01:003:0274, 5124182400:01:004:0166, 5124182400:01:003:0082, розташовані на території Нагірненської сільської ради Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області, виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту серії ЯА №275445 від 06.05.2005р. на право власності на земельну ділянку. На випадок смерті [PERSON] розпорядився належним йому майном, 05.08.2009р. склав заповіт на ім`я позивача, [INFO] помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про її прийняття за заповітом. Про це свідчить його заява від 02.03.2022р. про прийняття спадщини, подана нотаріусу. Проте, незважаючи на своєчасне звернення позивача за прийняттям спадщини, оформити її неможливо у зв`язку із тим, що в нього відсутні відповідні оригінали правовстановлюючих документів. Відповідачка у справі спадщину не прийняла відмовилась від її прийняття (заява [PERSON] від 02.03.2022р. про відмову від спадщини після смерті [PERSON] ), на неї не претендує, не заперечує, щоб спадщину оформив позивач. У нинішній час, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказані земельні ділянки, про що 10.09.2024р. нотаріусом було\~ винесено відповідну постанову. Необхідні нотаріусу документи позивач надати не може у зв`язку із втратою їх спадкодавцем. Окрім вищевказаного, перешкодою в оформленні прийняття спадщини є також і те, що згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючого документу - при видачі свідоцтва про право на спадщину. На копіях (фотокопіях) правовстановлюючого документу проставляється відповідна відмітка «згідно з оригіналом» із зазначенням дати та підпису нотаріуса. Отже, після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на земельні ділянки, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином,\~ позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлого батька і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою\~ не визнана, відповідачка від неї відмовилась і на неї не претендує. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за заповітом. У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивач звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою. Як зазначив позивач, після смерті батька у нього були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкові земельні ділянки. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивач також не має можливості. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину юридично, оскільки його воля, як спадкоємця за заповітом, була виражена у подачі ним заяви про прийняття спадщини, його діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання копій правовстановлюючих документів на земельні ділянки, розпорядження щодо їх цільового використовування тощо). Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки своєчасно подав заяву про прийняття спадщини, прийняв її за заповітом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на земельні ділянки з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved