Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

04 квітня 2025 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Заява мотивована\~тим,\~що [INFO] помер\~його батько\~ [PERSON] ,\~після смерті\~якого відкрилася\~спадщина на\~належне йому\~майно,\~зокрема,\~на житловий\~будинок із\~господарськими будівлями\~та спорудами\~по [ADDRESS] .\~За життя\~ [PERSON] \~склав заповіт\~від 19\~вересня 2016\~року,\~відповідно до\~якого 1/2 частки зазначеного житлового будиноку заповів відповідачці, яка відмовилася від спадкування за заповітом. 15 лютого 2024 року позивач уклав договір із відповідачкою [PERSON] , яка є дочкою померлого [PERSON] , про поділ спадкового майна, відповідно до умов якого спадковий будинок перейшов у власність позивачу. Вказуючи, що нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на будинок на ім`я спадкодавця, позивач просив визнати за ним право власності на спадковий житловий будинок із господарськими спорудами в порядку спадкування за законом після смерті батька. У судове засідання позивач не з`явився, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений (а. с. 27), 24 квітня 2025 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов підтримує з викладених у ньому підстав, просить задовольнити та розглядати справу без його участі (а. с. 28). Відповідачка у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена, 24 квітня 2025 року подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за її відсутності (а. с. 29). Враховуючи, що в судове засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Частиною третьою статті 200 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини першої статті 206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з частиною першою статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а. с. 10) і після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшов житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Належність вищевказаного будинку (особовий рахунок № [NUMBER] ) спадкодавцеві [PERSON] підтверджується витягом з погосподарської книги села Сушибаба за 2022 рік Ковельського району Волинської області (а. с. 20). Право власності у встановленому законом порядку на зазначене нерухоме майно не зареєстроване (а. с. 49 на звороті). До складу спадкового домоволодіння входять житловий будинок «А-1» з прибудовою «а», прибудовою «а1», сходами «а2», загальною площею 53,1 кв. м, житловою площею 22,0 кв. м, з господарськими будівлями і спорудами: сарай «Б-1», сарай «б», сарай «б1», сарай «В-1», сарай «в», літня кухня «Г-1», вхід в погріб «г», погріб «г1», вбиральня «Д», колодязь «1», огорожа «2», ворота з хвірткою «3» (а. с. 16-19). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень\~статті 1261 Цивільного кодексу України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша\~статті 1268 Цивільного кодексу України). Частиною третьою\~статті 1268 Цивільного кодексу \~Ураїни передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої\~статті 1269 Цивільного кодексу України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом частини першої статті 1270 Цивільного кодексу України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною першою статті 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Відповідно до частини п`ятої статті 1275 ЦК України відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на спадкування за законом. Спадкодавець [PERSON] на день смерті ( [INFO] ) був зареєстрований і фактично проживав у селі Сушибаба Ковельського району Волинської області разом із дружиною [PERSON] (а. с. 11), яка відмовилась від прийняття спадщини (а. с. 41). За життя\~ [PERSON] \~склав заповіт,\~посвідчений 19\~вересня 2016\~року Озерянською\~сільською радою\~Турійського району\~Волинської області,\~згідно з\~яким 1/2 частки житлового будинку, який розташований по [ADDRESS] , та земельну ділянку, площею 1,6767 га, земельну ділянку, площею 07246 га, заповів своїй дочці [PERSON] , яка відмовилась прийняти спадщину за заповітом. 15 лютого 2024 року відповідачка подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті батька за законом (а. с.43 на звороті). Позивач, який є сином спадкодавця, 05 серпня 2022 року подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті батька (а. с. 32, 36). Позивач та відповідачка 15 лютого 2024 року уклали нотаріально посвідчений договір про поділ спадкового майна, відповідно до умов якого належний спадкодавцю житловий будинок із господарськими спорудами перейшов у спадщину позивачу [PERSON] (а. с. 14). Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні. З огляду на вказане, позивач та відповідачка, як діти спадкодавця, є єдиними спадкоємцями першої черги за законом, які в контексті положень статей 1269, 1270 Цивільного кодексу України у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті батька [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса від 01 грудня 2024 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують його державну реєстрацію права власності та належність спадкодавцю [PERSON] (а. с. 15). Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 101/2022 до майна померлого [PERSON] (а. с. 31-50), з яких також видно, що інших спадкоємців, які б звернулися із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , немає. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність у позивача права на спадкування за законом після смерті батька [PERSON] та правових підстав для визнання за ним права власності на спадкове нерухоме майно відповідно до умов спадкового договору. Частиною першою статті 141 Цивільного процессуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 Цивільного процессуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідачка визнала позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 605 гривень 60 копійок; стягнути з відповідачки в користь позивача 50 відсотків судового збору, - 605 гривень 60 копійок. На підставі викладеного, статей 1216, 1217, 1261, 1268, 1269, 1270, 1273, 1275 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved