Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до комунального підприємства «Харківські теплові мережі», об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Московський-2» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог прохають стягнути солідарно з відповідачів на користь позивачів завдану майнову шкоду у розмірі 113224 грн. 00 коп., завдану моральну шкоду у розмірі 50000 грн., витрати за проведення експертного дослідження Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса № 16098 від 06.08.2019 у розмірі 3768 грн. 00 коп., а всього 166992 грн. 00 коп., стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12000 грн. . В обґрунтування позову позивачі зазначають, що на праві спільної сумісної власності їм належить квартира [ADDRESS] . 21.06.2019 з 16:10 до 18:00 у зазначеній квартирі сталося залиття помешкання. Відповідно до акта про залиття та аварію на системі центрального опалення та гарячого (або холодного) водопостачання від 24.06.2019, квартира [ADDRESS] була залита гарячою водою з системи теплопостачання. Вода затопила дитячу кімнату, зал, кухню, коридор, туалет та ванну кімнату, де її глибина сягала 1012 см. Причиною залиття стало пошкодження системи опалення (радіатора) під час заповнення системи та проведення гідравлічних випробувань. Житловий будинок [ADDRESS] та його внутрішньобудинкова система централізованого опалення та гарячого водопостачання перебувають на балансі ОСББ «Московський-2». Відповідно до акта № 175/19670 від 10.04.2019, централізоване опалення за цією адресою було вимкнене, а балансоутримувач зобов`язаний був перекрити та запломбувати запірну арматуру на вводі в багатоквартирний будинок. Таким чином, ОСББ «Московський-2» не виконало свої зобов`язання щодо перекриття та пломбування запірної арматури. Відповідачі ОСББ «Московський-2» та КП «Харківські теплові мережі» винні у залитті квартири [ADDRESS] , оскільки порушили технічні вимоги та приписи. Працівниками ОСББ «Московський-2» не встановили заглушки на системі централізованого теплопостачання після завершення опалювального сезону, що спричинило потрапляння технічної рідини у внутрішньобудинкову систему опалення під тиском, який значно перевищував допустимі значення. Відповідальні особи КП «Харківські теплові мережі» також не повідомили належним чином відповідальних осіб ОСББ «Московський-2» про проведення гідравлічних випробувань. Орієнтовна вартість ремонту пошкодженого майна та проведення ремонтних робіт у квартирі становить 113 224 грн. Було знищено дорогі меблі у дитячій кімнаті та спальні, пошкоджено двері, паркетну підлогу. Крім того, позивачі зазнали моральної шкоди через порушення нормального життєвого ритму. На момент залиття квартири вони перебували за кордоном у відпустці, яку змушені були достроково перервати й повернутися додому. Вони також доклали значних зусиль для відновлення нормальних побутових умов та ремонту техніки, необхідної для щоденного використання. Все це спричинило моральні страждання та негативні емоції. Позивачі оцінюють моральну шкоду у розмірі 50 000 грн, що відповідає рівню завданих їм страждань та зусиллям, необхідним для нормалізації життя. 24.04.2024 представником відповідача об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Московський-2» Савченко В.С. було подано відзив на позовну заяву, у якому остання просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач не заперечує факт залиття квартири № 48 21.06.2019, проте вважає, що підстави для стягнення коштів відсутні, оскільки позивачі не надали належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів, які б підтверджували вину ОСББ «Московський-2» у заподіянні шкоди та встановлювали прямий причинний зв`язок між діями відповідача і завданими збитками. Керівництву ОСББ «Московський-2» не було надано припис, що вимагав проведення комплексу робіт для завершення опалювального сезону. У копії припису від 12.03.2019 та реєстрі вручення не міститься інформації про його отримання уповноваженою особою ОСББ «Московський-2», відповідно, підпису такої особи теж немає. Припис отримала [PERSON] керівник ОСББ «Московський», проте ОСББ «Московський-2» його не отримувало. Окрім того, у приписі зазначено строк виконання всіх пунктів до 15.09.2019, і жодних винятків щодо строків він не містить. Відповідач КП «Харківські теплові мережі» не надав підтвердження того, що ОСББ «Московський-2» було повідомлено про необхідність виконання робіт або про проведення гідравлічних випробувань 21.06.2019. Зокрема, не було доведено повідомлення через телефон. Таким чином, відповідач вважає, що саме КП «Харківські теплові мережі» є винною особою в затопленні квартири позивачів, оскільки: не видало припис про необхідність завершення опалювального сезону; не повідомило посадових осіб ОСББ «Московський-2» про гідравлічні випробування магістральних теплових мереж; не надало уповноваженій особі ОСББ «Московський-2» акт про перекриття та пломбування запірної арматури на вводі до багатоповерхового будинку. Окрім того, відповідач вважає висновок експерта № 16098 щодо експертного дослідження металів і сплавів від 06.08.2019 неналежним та недопустимим доказом, оскільки у висновку не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та що документ підготовлено для подання до суду. Представник відповідача також наголошує, що сума матеріальних збитків у розмірі 113 224 грн. та моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. не підтверджені належними та допустимими доказами. 08.01.2025 представник позивачів адвокат Надоля Є.В. подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій прохає окрім сум зазначених в уточненій позовній заяві, стягнути з відповідачів інфляційні втрати станом на 08.01.2025 в розмірі 79678 грн. 70 коп., три відсотки річних у розмірі 18863 грн. 43 коп. та витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи № 19733 від 09.02.2022, посилаючись на те, що з моменту події затоплення квартири минув значний проміжок часу, а спричинені власникам житла збитки не відшкодовані. 06.02.2025 представником відповідача ОСББ «Московський-2» - адвокат Савченко В.С. подано заперечення на заяву про збільшення розміру позовних вимог у яких остання прохає відмовити у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог, посилаючись на те, що під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви. Право позивачів вимагати стягнення розміру інфляційних нарахувань на підставі ст. 625 ЦК України можливе лише після розгляду даної справи, не виконання в добровільному порядку рішення суду та встановлення вини відповідача. 03.04.2025 представником відповідача ОСББ «Московський-2» - адвокат Савченко В.С. подано додаткові пояснення у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 29.02.2024 провадження у справі відкрито і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. 29.07.2024 ухвалою суду задоволено клопотання відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Московський-2» - адвокат Савченко В.С. про витребування доказів. Представник позивачів адвокат Надоля Є.В. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з урахуванням їх збільшення повністю, прохав задовольнити. Представник комунального підприємства «Харківські теплові мережі» Вініцький М.В. в судовому засіданні прохав відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що централізоване опалення за адресою: м. Харків, пр-т. Героїв Харкова було вимкнено 10.04.2019 відповідно до акта № 175/19670. 21.06.2019 КП «ХТМ» повідомило балансоутримувача ОСББ «Московський-2» про проведення гідравлічних випробувань. Порядок сповіщення було узгоджено: заведено журнал сповіщень і повідомлено представників. Раніше повідомлення здійснювали таким самим способом, оскільки закон не містить чітких вимог щодо процедури інформування. Таким чином ОСББ «Московський-2» проводило оповіщення з моменту свого створення. Після завершення опалювального сезону мешканців сповіщають про закриття рамок (труб). Випробування проводяться до межі будинку, а балансоутримувач має здійснити перекриття теплопостачання відповідно до акта № 175/19670 від 10.04.2019. Правовою підставою цього процесу є розпорядження голови Харківської міської ради. Затоплення сталося з вини балансоутримувача ОСББ «Московський-2». Було надано припис, у якому зазначені контакти представників балансоутримувача. Мешканці квартир не мають зобов`язань щодо перекриття води або опалення. Представник відповідача об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Московський-2» - адвокат Савченко В.С. заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві, зазначивши, що провини ОСББ «Московський-2» немає, вони не отримували повідомлення від КП «Харківські теплові мережі», що будуть проводитись випробування, прохала врахувати обставини викладені у додаткових письмових поясненнях поданих 03.04.2025 та заяву [PERSON] від 24.03.2025. Допитаний в судовому засіданні 18.09.2024, 06.02.2025 свідок [PERSON] показав, що на той час він обіймав посаду голови правління ОСББ «Московський-2». Повідомлення від КП «ХТМ» про ремонтні роботи 21.06.2019, він не отримував. Раніше повідомлення надходили у вигляді листів. Чи здійснювалося сповіщення телефоном сказати не може, оскільки не пам`ятає. Також не пригадує, чи підписував акт у 2019 році та чи були телефонні сповіщення. Іноді він встановлював заглушки, а іноді ні. Після завершення опалювального сезону заглушки закривали, а після зниження тиску відкривали. Один раз на рік комісія здійснювала перевірку заглушок. До його обов`язків входили контроль виконання робіт працівниками, їх найм, організація господарських робіт та виплата заробітної плати. Сантехніком працював [PERSON] , який і зараз обіймає цю посаду. У квітні 2019 року опалення було вимкнене, після чого заглушки перекрили. У травні їх могли відкривати для проведення ремонтних робіт. Сторонні особи не мають доступу до кранів. Тоді сталося затоплення двох квартир, одна з яких належить позивачам. Про це йому повідомили мешканці будинку. Після отримання повідомлення сантехнік [PERSON] перекрив крани як у цьому під`їзді, так і в сусідньому. Заглушки відкривалися на його розсуд або за проханням мешканців у разі проведення ремонтних робіт. Які саме роботи виконувалися в той час, він не пам`ятає. Номер телефона на який нібито було здійснено повідомлення про гідравлічні роботи його, він і наданий час ним користується. Допитаний в судовому засіданні 06.03.2025 експерт [PERSON] пояснив, що він особисто оглянув приміщення квартири [ADDRESS] , разом з особами, зазначеними у висновку. Було складено акт про залиття. Під час обстеження приміщень, зазначених у позовній заяві, виявлено сліди ушкоджень, спричинених залиттям водою (пошкоджені шпалери, ламінована підлога). У приміщенні спостерігався підвищений рівень вологості, проте інших ушкоджень він не зафіксував. Розмір збитків розраховується виходячи з вартості необхідних ремонтних робіт. Він підтверджує свій висновок. На даний момент вартість матеріальних збитків зросла, оскільки коефіцієнт розрахунку орієнтовно змінився приблизно у 1,5 рази в бік подорожчання. Суд, заслухавши учасників справи, допитавши свідка, експерта, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.(ч.3 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом ст.15, 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено та підтверджено дослідженими доказами, що 27.02.1993 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували у відділ реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції міста Харкові шлюб, про що у Книзі реєстрації шлюбів 27.02.1996 зроблено відповідний актовий запис за № 166 (т. 1 а.с. 54). [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 03.03.2001, яке видане на підставі рішення виконавчого комітету Московської районної ради м. Харкова від 17.04.2011 (а.с.14). З матеріалів справи вбачається та не оспорювалось сторонами, що житловий будинок [ADDRESS] та його внутрішньобудинкова система централізованого опалення та гарячого водопостачання знаходиться на балансі ОСББ «Московський-2». Договір на обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання ОСББ «Московський-2» з КП «Харківські теплові мережі» не укладав, що також підтверджується відповіддю в.о. першого заступника генерального директора КП «Харківські теплові мережі» від 02.07.2019 за № 5/Г-5117/20/18 на адвокатський запит [PERSON] (т. 1 а.с.28). Відповідно до акта про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) віл 24.06.2019 21.06.2019 в буд. [ADDRESS] трапилось залиття помешкання гарячою водою з системи теплопостачання, залито дитячу кімнату, зал, кухню, коридор, туалет, ванну кімнату на всій площі квартири 106,7 м2, глибина води 10-12 см. Причиною залиття, аварії, що трапилась на системі ЦО, ГВСри (або ХВП), є пошкодження системи опалення (радіатора) в результаті заповнення системи та проведення гідравлічних випробувань в результаті затоплено квартиру [ADDRESS] , 27 кв. (прорвало трубу опалення) підвальне приміщення (т. 1 а.с. 16-17). На замовлення позивачі було проведено експертне дослідження металів і сплавів та виробів з них. Як вбачається з висновку експерта № 16098 за результатами проведеного експертного дослідження металів і сплавів та виробів з них, складного 06.08.2019 старшим судовим експертом СФХД ЛКД Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса кандидатом технічних наук Калтаєвим Х.Ш. у місці розриву радіатора присутні дефекти металу у вигляді пор розмірами від 100 до 800 мкм в концернтрації до 5 на мм2, утворені при його виробництві. У місці розриву радіатора присутні ознаки різкого навантаження розтягування в напрямку по нормалі до уявної площини отвору, яке перевищило межу міцності матеріалу виробу (т. 1 а.с.21-22). Відповідно до висновку експерта № 19733 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 09.02.2022 по цивільній справі № 643/15400/20 на момент проведення даної експертизи виявлено ознаки залиття у квартирі [ADDRESS] , які вказані в акті про залиття, що трапилось на системі центрального опалення, гарячого водопостачання, складеному уповноваженими особами ОСББ «Московський-2» 24.06.2019, у вигляді плям та відставання шпалер від основи в приміщенні 4, деформацій паркетної підлоги в приміщеннях 4, 5, 6, 7, 8 та деформацій ламінованої підлоги на лоджії. Пошкодження, які виникли внаслідок залиття квартири [ADDRESS] , 21.06.2019 року: - ушкодження шпалер в приміщенні 4 площею 30,5 м у вигляді відставання шпалер від основ та плям; загальна площа шпалер у приміщенні дорівнює 58,18 м (без урахування площі прорізів); - ушкодження паркетної підлоги у вигляді деформації окремих клепок таким чином, що їх краї дещо витинаються над рівнем підлоги, в приміщеннях 4, 5, 6, 7, 8 загальною площею 76,5 м.; - ушкодження покриття підлоги з ламінату на лоджії площею 8,3 м, у вигляді деформацій дошок. Дослідженнями з 1 та 2 питань встановлено наявність причинно-наслідкового зв?язку між пошкодження внутрішнього оздоблення квартири [ADDRESS] та проникненням вологи у квартиру внаслідок залиття водою з системи теплопостачання 21.06.2019 року. Сума матеріальних збитків, яка нанесена залиттям квартири [ADDRESS] , яке мало місце 21.06.2019 року складає 47 408 грн. 23 коп. Вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень у зазначені квартирі [ADDRESS] , які сталися внаслідок її залиття водою з системи теплопостачання 24.06.2019, становить 47 408 грн. 23 коп. (т. 2 а.с.41-50). Позивачі вказують, що залиття належної їм квартири сталось з вини відповідачів КП «Харківські теплові мережі» та ОСББ «Московський-2». За змістом положень ч.3 ст.\~386\~ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. Уч.ч.1,2 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Згідно з приписами ст. 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої\~статті 1166 ЦК України\~особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, обчислюється, виходячи із реальної вартості втраченого майна або вартості виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі на момент розгляду справи. Факт наявності шкоди майну позивача повинен підтверджуватися належними та допустимими доказами, позивачем доведено та обґрунтовано розмір спричиненої майнової шкоди. В постанові Верховного Суду від 24.06.2021 у справі №242/4773/17 міститься наступний висновок: "цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, тому, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Позивач не зобов`язаний доводити вину відповідача у заподіянні шкоди. Особа, якій спричинено шкоду, подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір спричиненої шкоди, а також докази того, що саме відповідач її спричинив або є особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду". Статтею 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Аналогічний висновок зроблено Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постанові від 13 листопада 2019 року у рамках розгляду цивільної справи №757/31418/15-ц. У ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України закріплене загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків наявності підстав звільнення від доказування. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів) для вирішення справи, встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно із ч. 5 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З аналізу наведених норм процесуального та матеріального права можна дійти висновку, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Як встановлено в судовому засіданні та з матеріалів справи у відповідності з розпорядженням Харківського міського голови від 08.04.2019 № 15/1, опалювальний сезон 2018/2019 р.р. в житлових будинках м. Харкова, було закінчено з 10.04.2019. Централізоване опалення за адресою: [ADDRESS] , було вимкнено 3 10.04.2019, згідно акту № 175/19670, що не заперечується сторонами по справі. В зазначеному акті міститься підпис [PERSON] (т.1 а.с.92). Житловий будинок [ADDRESS] та його внутрішньобудинкова система централізованого опалення та горячого водопостачання знаходиться на балансі ОСББ"Московський-2". Договір на обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання ОСББ "Московський-2" з КП "Харківські теплові мережі" не укладав. Згідно ст. 8 п. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель багатоквартирного будинку зобов?язаний забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку й прибудинкової території відповідно до нормативних вимог. Відповідно до п. 4 розділу І «Порядку обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води», обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання та постачання гарячої води багатоквартирного будинку здійснюється виконавцем та включає комплекс робіт з технічного обслуговування та проведення поточного ремонту внутрішньо будинкових систем від зовнішньої поверхні стіни будинку до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення протягом усього періоду їх експлуатації. Представник відповідача ОСББ «Московський-2» - Савченко В.С. у відзиві та в судовому засіданні не заперечувала факт залиття квартири, проте зазначила, що припис від КП «Харківські теплові мережі» вони не отримували. Суд приймає зауваження представника відповідача ОСББ «Московський-2» Савченко В.С. про те, що належних доказів вручення припису ОСББ «Московський-2» КП «Харківські теплові мережі» матеріали справи не містять. Проте, пунктом 2.1, 2.2, 2.2.3 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених\~наказом Державного\~комітет України\~з питань\~житлово-комунального\~господарства від\~17.05.2005\~№ 76 передбачено, що система технічного огляду жилих будинків включає проведення планових та позапланових оглядів. Пунктами 3, 4, 5 Порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води (надалі - Порядок), затвердженого\~Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 15 серпня 2018 року № 219, врегульовано розмежування обов`язку щодо обслуговування внутрішньобудинкових систем водопостачання водовідведення. Відповідно до п. 4 Порядку, обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води багатоквартирного будинку (далі внутрішньобудинкові системи) здійснюється виконавцем та включає комплект робіт з технічного обслуговування та проведення поточного ремонту внутрішньобудинкових систем від зовнішньої поверхні стіни будинку до точки експлуатації. Відповідно до п. 5 Порядку, обслуговування внутрішньо будинкової системи в межах житлового (нежитлового) приміщення від точки приєднання здійснюється його власником (співвласниками). Таким чином, відповідальність за залиття квартир, що відбуваються внаслідок неналежного забезпечення внутрішньобудинкових систем розмежовується між власниками житлових (нежитлових) приміщень та власниками (балансоутримувачами) внутрішньо будинкових мереж відповідно до чинного законодавства в залежності від того, на якій ділянці внутнішньобудинкових мереж стався витік води - до, або від точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення до внутрішньобудинкових мереж. Згідно п. 6.3.60 «Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж», затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 14.02.2007 N? 71, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.03.2007 за № 197/13464, на час проведення випробувань теплової мережі пробним тиском теплові пункти і системи теплоспоживання повинні бути надійно відключені. Отже, після вимкнення централізованого опалення, яке відбулось 10.04.2019, балансоутримувач був зобов`язаний перекрити та опломбувати запірну арматуру на вводі у багатоквартирний будинок. Разом з тим, суд зауважує, що свідок [PERSON] , який у 2019 році був головою ОСББ «Московський-2», двічі був допитаний в суді та під час допиту надавав аналогічні покази, що після завершення опалювального сезону заглушки закривали, а після зниження тиску відкривали. Один раз на рік комісія здійснювала перевірку заглушок. У квітні 2019 року опалення було вимкнене, після чого заглушки перекрили. У травні їх могли відкривати для проведення ремонтних робіт. Сторонні особи не мають доступу до кранів. Водночас, представник відповідача КП «Харківські теплові мережі» Вінніцький М.В. зазначив, що про проведення працівниками КП "Харківські теплові мережі" гідравлічних робіт на магістральному трубопроводі балансоутримувач, тобто ОСББ «Московський-2» був повідомлений у зручний для нього спосіб (по телефону). В судовому засіданні 06.02.2025 судом був оглянути оригінал журналу телефонограм, який прошитий, пронумерований та скріплений печаткою на 30 аркушах та встановлено, що 21.06.2019 працівниками КП «Харківські теплові мережі» при проведенні гідравлічних випробувань на магістральному трубопроводі, ОСББ «Московський-2» балансоутримувач буд. 97 по пр-ту Героїв Харкова в м. Харкові був повідомлений по телефону за номером, який підписаний як [PERSON] (копія журналу телефонограм міститься долучена до матеріалів справи). При цьому, свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив номер телефону та зазначив, що він і на теперішній час ним користується. Що стосується наданої 03.04.2025 представником відповідача ОСББ «Московський-2» Савченко В.С. заяви [PERSON] , яка посвідчена 24.03.2025 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, зареєстрована в реєстрі за № 127, то судом вона не приймається як належний та допустимий доказ, оскільки даний доказ складений та наданий суду після допиту свідка [PERSON] в судових засіданнях 18.09.2024, 06.02.2025, який був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання. На підставі викладеного, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність доказів, вважає, у матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достовірні докази, які б надали суду можливість дійти висновку про наявність в діях КП «Харківські теплові мережі» протиправної поведінки по відношенню до майна позивачів, вини у заподіянні майнової шкоди та причинного зв`язку між протиправною поведінкою і заподіяною шкодою. Зважаючи на викладене, суд вважає, що відповідальність за спричинену позивачам шкоду повинно нести ОСББ «Московський-2», як управитель та балансоутримувач житлового будинку, де сталось залиття квартири. Факт затоплення квартири підтверджується актом від 24.06.2019, висновком експерта № 16098 за результатами проведеного експертного дослідження металів і сплавів та виробів з них, а розмір спричиненої шкоди висновком експерта № 19733 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 09.02.2022 по цивільній справі № 643/15400/20, в якому відображено, що за результатами проведення дослідження, що вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень квартири, розташованої в [ADDRESS] , внаслідок залиття становить 47408 грн. 23 коп. Належним доказом розміру матеріальної шкоди може слугувати, наприклад, висновок експертизи, кошторис складений відповідною будівельною організацією (зазначені висновки містяться в ухвалах ВССУ від 16 листопада 2016 року у справі № 644/11576/15-ц; від 31 травня 2017 року у справі № 761/10016/13-ц; від 17 серпня 2017 у справі № 667/8086/15-ц). Оскільки, розмір завданої шкоди є істотною обставиною, яка підлягає доведенню, і суд, виходячи із принципу диспозитивності, за відсутності належних доказів, не може на власний розсуд визначати розмір завданої шкоди, суд дійшов висновку, що позивачами не доведено належними, допустимими, достатніми доказами розміру завданої шкоди. При цьому, позивачі не заявляли та не надали інших доказів щодо розміру спричиненої їм майнової шкоди у заявленому розмірі. Щодо вимог про стягнення штрафних санкцій на підставі статті 625 ЦК України, то суд виходить з такого. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). У ч. 3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, грошовим необхідно вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17, провадження № 12-14гс18, зазначила, що положення статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, із факту завдання шкоди особі. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох процентів річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Згідно з ч. 1 ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Тобто відповідальність за ч. 2 ст. 625 ЦК України, настає виключно у випадку, якщо невиконання грошового зобов`язання відбулося з вини боржника у даних правовідносинах. Саме з моменту набрання законної сили рішенням суду у цій справі про стягнення на користь позивача матеріальної шкоди настане строк для виконання грошового зобов`язання та можливість застосування до нього цивільно-правової відповідальності за прострочення його виконання. Таким чином, у діях ОСББ «Московський -2» такий строк розпочнеться з моменту набрання законної сили рішенням суду, ухваленим у цій справі, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Щодо стягнення з відповідачів на користь позивача моральної шкоди суд виходить з наступного. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд приймає доводи позивачів, що внаслідок залиття належної їм квартири, у якій вони проживають, вони зазнали душевних страждань, перенесли емоційне напруження, моральні переживання, які погіршили їх звичний спосіб життя, призвели до втрати нормальних житлово-побутових умов, що вимагає від них додаткових витрат часу, обсяг прикладених ними зусиль для нормалізації життя сім`ї. Разом з тим, суд зазначає, що оскільки завдання позивачу матеріальної шкоди неправомірними діями відповідача КП «Харківські теплові мережі» не встановлено, підстави для відшкодування моральної шкоди з відповідача КП «Харківські теплові мережі» відсутні, а тому завдана моральна шкода підлягає стягненню з ОСББ «Московський-2». Аналізуючи вищенаведене, врахувавши характер та обсяг фізичних, душевних страждань, яких зазнали позивачі в результаті залиття квартири, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 50000 грн. моральної шкоди слід задовольнити та стягнути ці кошти з відповідача ОСББ «Московський-2». Щодо стягнення витрат на проведення експертного дослідження у розмірі 3768 грн. 00 коп., витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 12012 грн. 70 коп. суд зазначає таке. Згідно положень\~ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані з залученням експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до квитанції № 0.0.1424179474.1 від 31.07.2019 позивачкою [PERSON] було сплачено 3768 грн. 00 коп. за оплату експертизи № 16098 згідно рахунку № 1564 від 24.07.2019 (т. 1 а.с. 20). Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 08.07.2021 було призначено у справі № 643/15400/20 комплексну судову будівельно-технічну та товарознавчу ескпертизу. Оплату за експертизу покладено на [PERSON] та [PERSON] . З акта № 19733 попереднього розрахунку вартості виконання висновку експерта, експертного дослідження № 19733 вбачається, що грошовікошти у розмірі 12012 грн. 70 коп. було сплачено (т. 2 а.с. 55). Таким чином, позивачі здійснили оплату зазначеної експертизи, а отже понесли судові витрати в цій частині. Відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Тож сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо суд урахував відповідний висновок експерта як доказ. Такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.11.2023 у справі № 712/4126/22. З аналізу вищевикладеного, суд зазначає, що та сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за проведену експертизу, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ. Відповідно до ст.\~141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з чого, суд вважає необхідним витрати за проведення експертиз покласти на відповідача ОСББ «Московський-2». . Щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 12000 грн. 00 коп., суд зазначає наступне. Відповідно до п. 12 ч. 3 ст.\~2\~ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно п. 1 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.\~137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові від 28.09.2023 у справі №686/31892/19 Верховний Суд зазначив, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Встановлено, що професійна правнича допомога у цій справі надавалася позивачам адвокатом Надолею Є.В. на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги [PERSON] , виданому 31.08.2020 на підставі договору про надання правової допомоги №45/Н-20 від 31.08.2020 та ордеру на надання правничої (правової) допомоги Галушко В.П., виданому 31.08.2020 на підставі договору про надання правової допомоги №44/Н-20 від 31.08.2020 (т. 1 а.с. 56-57). Разом з тим, в матеріалах справи відсутні договори про надання правової допомоги №45/Н-20 від 31.08.2020, №44/Н-20 від 31.08.2020 , укладені між адвокатом Надолею Є.В. та позивачами, на підставі якого видано ордер на надання правничої допомоги, не надано акт приймання-передачі наданих послуг, опис виконаних робіт, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, тощо. Враховуючи вищевикладене, відсутність належного підтвердження надання правової допомоги є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент: Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (параграф 32 рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» («Хірвісаарі проти Фінляндії»). При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 2795 грн. 37 коп. За правилами ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (40, 78%), та стягує з відповідача ОСББ «Московський -2» на користь позивачів суму сплаченого судового збору у розмірі 1139 грн. 95 коп. На підставі викладеного, та

Outcome: partial