Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~у грудні 2024 року Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» звернулося до Машівського районного суду Полтавської області з зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь понесені витрати в розмірі 69\~995,40 грн та судові витрати в розмірі 2\~422,40 грн (а.с.3-5, 64,68,70). Позов мотивований тим, що 14.06.2024 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Богдан» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] , та автомобіля марки «АС», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 31.07.2024, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху України. З огляду на вищевикладене, власник пошкодженого автомобіля «АС», д.н.з. [NUMBER] , КНП «Машівська лікарня», звернулося до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АТ/2920156 від 14.09.2023 та на підставі акту №036/037/028137/24/1 потерпілому позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 69\~995,40 грн. З метою досудового врегулювання спору позивачем надіслано відповідачу претензію про відшкодування збитків в порядку регрессу, проте ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було, а відтак позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів (а.с.1-3). Ухвалою від 20.12.2024 Машівський районний суд Полтавської області відкрив провадження у справі за цим позовом правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 32). У відзиві на позов (а.с.62-66) представниця відповідача [PERSON] у просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що заявлена до відшкодування сума матеріальної шкоди є заявленою до [PERSON] як до неналежного відповідача, оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася за участю відповідача, який керував автомобілем «Богдан», днз [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Твердження позивача про те, що у нього виникло право регресної вимоги до відповідача щодо відшкодування суми виплаченого ним страхового відшкодування потерпілій стороні є помилковим та суперечить вимогам чинного законодавства. Відповідач не є власником зазначеного транспортного засобу та не володіє ним на жодній із визначених законодавством правових підстав. Зокрема, право власності на автомобіль зареєстровано на особу, яка не є учасником дорожньо-транспортної пригоди, довіреність чи інші документи на право керування транспортним засобом відповідачу не видавались. Отже, відповідач не несе зобов`язання по відшкодуванню шкоди позивачу. В обґрунтування заявленої вимоги позивач вказує на те, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, відповідач керував транспортним засобом без права керування транспортним засобом відповідної категорії. Дана обставина не заперечується відповідачем, оскільки на момент зазначеної події був неповнолітнім та дійсно не мав права керувати автомобілем. Проте, вина відповідача у даній дорожньо-транспортній пригоді є не доведеною, оскільки до адміністративної та кримінальної відповідальності він не притягувався та в установленому законом порядку винним не визнавався. Вину [PERSON] не було доведено в установленому законом порядку та він не несе зобов`язання відшкодування позивачу понесених збитків в порядку регресу. Отже, позивачем було здійснено страхову виплату у відповідності до вимог законодавства та даний обов`язок не може бути перекладеним на водія транспортного засобу, вину якого не доведено в установленому законом порядку. У відповіді на відзив (а.с.75-76) представник позивача наполягає на задоволенні позову та зазначає, що чинне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням принципів змагальності й диспозитивності, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини в завданні шкоди постраждалому, відсутність вироку у кримінальній справі або постанови у справі про адміністративне правопорушення не означає відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діями водія та настанням дорожньо-транспортної пригоди та не спростовує наявності вини для цивільно-правової відповідальності. Відсутність в матеріалах справи судового рішення, яким відповідача було б притягнуто до відповідальності за скоєння дорожньо-транспортної пригоди, не може бути достатньою підставою для відмови у позові, оскільки таке рішення не є єдиним доказом наявності вини заподіювача шкоди. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи позивач повідомлений належним чином та завчасно, шляхом направлення судової повістки на електронну адресу представника (а.с. 35-38, 48,49, 57,58, 73,74). Представник позивача [PERSON] у клопотанні від 27.12.2024, 04.02.2025, 04.03.2025, 04.04.2025, 17.04.2025 просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 41, 51,60,70). У судовому засіданні представниця відповідача проти задоволення позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві на позов, покликаючись на те, що позивач заявив позов до неналежного відповідача, оскільки [PERSON] не є володільцем транспортного засобу та обов`язок відшкодувати шкоду покладається на вину особу у вчиненні ДТП, натомість кримінальне провадження закрито, протокол про адміністративне правопорушення за фактом ДТП відносно відповідача не складений, а тому [PERSON] не був притягнутий ні до крмиінальної, ні до адміністративної відповідальності. Суд, з`ясувавши правову позицію позивача, заслухавши представницю відповідача, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Судом установлено? що 14.06.2024 на вул.Незалежності, в селищі Машівка Полтавської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Богдан», днз [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля «АС», днз [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , власником данного автомбіля є КНП «Машівська лікарня» (а.с.7-8). Постановою ВП №3 ПРУП в Полтавській області від 31.07.2024 кримінальне провадження за №12024170450000387 закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (а.с.9). Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 31.07.2024, досудовим розслідуванням встановлено, що 14.06.2024 о 18.28 год. неповнолітній [PERSON] , [INFO] , не маючи посвідчення водія та права керування транспортним засобом, перебуваючи за кермом автомобіля марки (модель) Богдан-211040, реєстраційний номер [NUMBER] , яким користується його батько та який він взяв без його дозволу, рухаючись по вул.Незалежності селища Машівка Полтавського району Полтавської області, виїхав на смугу зустрічного руху, допустив зіткнення із автомобілем марки (модель) АС U-396265 (вантажний спеціалізований), реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , [INFO] , який рухався у зустрічному напрямку. За змістом постанови, згідно висновку судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/117-24/11265-ІТ від 03.07.2024 вбачається, що в даній дорожній обстановці водій автомобіля марки Богдан-211040, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] мав технічну можливість запобігти даній пригоді шляхом виконання ним вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру. В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля марки Богдан-211040, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] вбачаються невідповідності з вимогами п.10.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язу з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Також у вказаній постанові слідчий виснував, що неповнолітній [PERSON] , порушивши правила дорожнього руху та отримав тілесні ушкодження з власної необережності. Вини інших осіб у даній події не встановлено. Отже, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення відповідачем [PERSON] Правил дорожнього руху України. 19.08.2024 головний лікар КНП «Машівська лікарня» [PERSON] звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою про відшкодування шкоди, завданої транспортному засобу «АС», днз [NUMBER] , та виплатити страхове відшкодування (а.с.10-11). Як убачається з інформації про перевірку чинності полісу внутрішнього страхування, поліс №АТ2920156 транспортного засобу «Богдан» 211040, днз [NUMBER] , страхової компанії ПрАТ «УПСК» є діючим станом на 14.06.2024 (а.с.6). Згідно з наказом КНП «Машівська лікарня» Машівської селищної ради Полтавської області №150/в від 01.02.2023 «Про закріплення автотранспортного засобу за водіями», автомобіль марки «АС», модель U-396295, реєстраційний номер [NUMBER] , 2015 року випуску, закріплений за водіями: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.13). [PERSON] прийнятий на посаду водія КНП «Машівська лікарня» на підставі наказу №16-к від 30.01.2023 (а.с.13 на зв.). 02.07.2024 учасником дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] та представником стаховика [PERSON] складено акт огляду транспортного засобу «АС» U-396295, реєстраційний номер [NUMBER] , в якому зазначено назви деталей та опис пошкоджень (а.с.14). На а.с.15-17 є ремонтна калькуляція №2920156_N, в якій зазначено вид та вартість ремонтних робіт транспортного засобу «АС» U-396295, реєстраційний номер [NUMBER] . 23.08.2024 Департаментом врегулювання збитків було розглянуто документи, що надійшли з Полтавського обласного управління ПрАТ «УПСК» за договором страхування АТ-2920156 від 14.09.2023 за подією, яка мала місце 14.06.2024 о 18 год 31 хв за адресою: селище Машівка, вул. Незалежності, за участю транспортного засобу «Богдан» 211040, реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіля потерпілого КНП «Машівська лікарня» Машівської селищної ради «АС» U-396295, реєстраційний номер [NUMBER] . На підставі наданих документів дана пригода є страховим випадком та розрахована сума відшкодування складає 69\~995,40 грн (а.с.18). Як убачається з платіжної інструкції №162227356 від 23.08.2024, УПСК ПРАТ було перераховано КНП «Машівська лікарня» страхове відшкодування згідно акту №036/037/028137/24/1 за автомобіль, державний номер [NUMBER] (а.с.19). 13.09.2024 позивачем була направлена [PERSON] вимога про відшкодування збитків в порядку регресу в розмірі 69\~995,40 грн (а.с.20). Відповідно до ч.1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.ст.\~76-81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 1187\~ЦК України джерелом підвищеної небезпеки, зокрема, є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкода була завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. При завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України). Під непереборною силою варто розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого варто розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид). Право регресу - право особи, що відшкодувала шкоду, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого завдано шкоди. Відповідно до ч. 1 ст.\~1191\~ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого страхового відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. В той же час, чинне законодавство не передбачає такої підстави для звільнення від відповідальності власника джерела підвищеної небезпеки, як вина потерпілого, для відшкодування саме цих виплат (по втраті годувальника та на поховання). Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (Постанова Верховного суду України від 16 листопада 2016 у справі № 761/6313/14-ц, Постанова Верховного суду України від 14 грудня 2016 року у справі № 206/837/15-ц). При регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. За загальним правилом на боржника за регресною вимогою покладається обов`язок відшкодувати кредитору виплачене ним третій особі відшкодування в повному обсязі. Згідно із п. 22.1 статті 22\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньої-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 38.1.1 «б» статті 38\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» страховик після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії. Відповідно до постанови Верховного Суду у справі 184/1461/20-ц особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для відповідальності, а саме: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною. Відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Законодавство України передбачає коло обставин, наявність яких може звільнити заподіювача шкоди від обов`язку відшкодування її або зменшити обсяг такої. Підставою звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від обов`язку відшкодувати завдані потерпілому збитки є юридичні факти, з якими норми права пов`язують повне звільнення від названого обов`язку або зменшення обсягу відшкодування. Підставами звільнення особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки підвищеної небезпеки, від обов`язку відшкодування є юридичні факти, які повністю звільняють володільця джерела підвищеної небезпеки від відшкодування збитків: непереборна сила, умисел потерпілого та в деяких випадках неправомірне заволодіння джерелом підвищеної небезпеки (дія має бути спрямована саме на джерело підвищеної небезпеки, внаслідок чого воно стає непідконтрольним та шкідливим. Для звільнення від відповідальності необхідно довести неможливість відвернення шкоди за даних обставин засобами, що має у своєму розпорядженні відповідальна особа (стаття 1187 ЦК України). Визначення терміну «керування транспортним засобом» наведено в п. 27 Пленуму Верховного суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким, зокрема, керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу. У рішенні №404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року Верховний Суд зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Тобто, керування транспортним засобом - це виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух. Учасником дорожнього руху є особа, яка використовує автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди, керуючи транспортним засобом. Згідно з Правилами дорожнього\~руху України водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Закон України\~«Про дорожній\~рух» згадує лише про водіїв. Згідно з Правилами дорожнього\~руху України водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Стаття 15\~Закону України\~«Про дорожній\~рух» визначає основні положення щодо допуску до керування транспортними засобами. Але крім правових (законних) підстав існують ще й фактичні - тобто керування транспортним засобом особою не залежно від наявності в неї права на керування. Чинне законодавство не передбачає цивільної відповідальності водія джерела підвищеної небезпеки, а передбачає відповідальність особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки. Тому керування транспортним засобом без права такого керування не звільняє від відповідальності щодо відшкодування пов`язаної з цим шкоди особу, яка здійснює діяльність що є джерелом підвищеної небезпеки. Фактична експлуатація та керування транспортним засобом є діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, яка породжує у передбачених законом випадках відповідальність. Отже, на підставі п. «б» п.п.38.1.1 п.38.1 статті 38\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» набуло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача у розмірі виплаченого страхового відшкодування в сумі 69\~995,40 грн, яку потрібно стягнути з відповідача на користь позивача. Оскільки позов задоволено, судовий збір в розмірі 2 422,40 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved