Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін у справі. Позивачка [PERSON] 22.07.2024 року через канцелярією подала у Сколівський районний суд Львівської області позовну заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 5055, в якій просила ухвалити рішення про стягнення на її користь з відповідача 1 - [PERSON] заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майнову шкоду у розмірі 262 189 грн. 51 коп. та з відповідача 2 - АТ «Страхова компанія «КРАЇНА» страхову виплату у розмірі 200 000 грн. 00 коп., а всього - 462 189 грн. 51 коп.. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору за пред`явлення вищевказаної позовної заяви до суду, у розмірі 4 621 грн. 90 коп., а також у понесених витратах на проведення судової автотоварознавчої експертизи, у розмірі 7 000 грн. 00 коп., а всього - 11 621 грн. 90 коп., позивачка [PERSON] при ухваленні рішення просила стягнути на її користь з обох відповідачів пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачка [PERSON] у порядку представництва, котре здійснює адвокат Збаращук Д.В. (ордер на надання правничої допомоги серія ВС № 1312073 від 23.09.2024 року та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1670 від 12.05.2010 року у належно засвідчених копіях містяться у справі), 23.09.2024 року засобами електронного зв`язку подала у Сколівський районний суд Львівської області заяву про зміну підстав позову та зменшення позовних вимог, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № ЕП-1459, в якій, з урахуванням такої зміни та зменшення, просить ухвалити рішення про стягнення на її користь з відповідача 1 - [PERSON] заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майнову шкоду у розмірі 262 189 грн. 51 коп. та з відповідача 2 - АТ «Страхова компанія «КРАЇНА» страхову виплату у розмірі 40 000 грн. 00 коп., а всього - 302 189 грн. 51 коп.. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору за пред`явлення вищевказаної позовної заяви до суду, у розмірі 4 621 грн. 90 коп., а також у понесених витратах на проведення судової автотоварознавчої експертизи, у розмірі 7 000 грн. 00 коп., а всього - 11 621 грн. 90 коп., позивачка [PERSON] при ухваленні рішення просить стягнути на її користь з обох відповідачів пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Вимоги позовної заяви, з урахуванням зміни її підстав та зменшення її вимог, обґрунтовано тим, що позивачка [PERSON] є власницею транспортного засобу марки VOLKSWAGEN моделі TOUAREG, реєстраційний номер [NUMBER] , котрим вона вранці близько 08:00 год. 01.03.2024 року керувала по вул. Січових Стрільців у с-щі. Верхнє Синьовидне Стрийського району Львівської області та з котрим в цей час зіткнувся транспортний засіб марки SCODA моделі OСTAVIA, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого обидва транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень, а їй, як власниці одного з цих транспортних засобів, було заподіяно майнову шкоду. Постановою судді Сколівського районного суду Львівської області Брони А.Л., винесеною 09.05.2024 року у справі за єдиним унікальним номером 453/358/24 та номером провадження 3/453/241/24, котра, після її апеляційного оскарження, 05.06.2024 року набрала законної сили, відповідача 1 [PERSON] як водія транспортного засобу марки SCODA моделі OСTAVIA, реєстраційний номер [NUMBER] , визнано винуватим у порушенні Правил дорожнього руху, що призвело до вчинення вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, та накладено на нього відповідне адміністративне стягнення. Цивільно-правова відповідальність відповідача 1 [PERSON] на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у відповідача 2 АТ «Страхова компанія «КРАЇНА», згідно договору страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № 56-02/DGO/1001663 із строком дії у період з 03.09.2023 року по 02.09.2024 року, й саме цього страховика позивачка [PERSON] у визначені законом строки та порядку, а саме 05.03.2024 року, повідомила про настання страхового випадку, так як страхова сума за цим договором становить 200 000 грн. із нульовою франшизою, після чого було зведено страхову справу № 73643. Своєю чергою, позивачкою [PERSON] 03.04.2024 рокувідповідачеві 2 АТ «Страхова компанія «КРАЇНА» було подано заяву про виплату страхового відшкодування, а 01.06.2024 року на її ж замовлення, суб`єктом оціночної діяльності - судовим експертом ТзОВ «Експертиза» Галамай Я.І. виконано висновок № 48 за результатами судової автотоварознавчої експертизи, у котрому визначено вартість відновлювального ремонту належного позивачці [PERSON] транспортного засобу марки VOLKSWAGEN моделі TOUAREG, реєстраційний номер [NUMBER] , без урахування (включення) ПДВ на складові (запчастини) та матеріали, котра складає 813 789 грн. 28 коп., при цьому також було визначено, що ринкова вартість такого автомобіля до моменту його пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді становила 691 973 грн. 64 коп., а його ринкова вартість у пошкодженому стані після дорожньо-транспортної пригоди становить 229 784 грн. 13 коп., вартість ж матеріального збитку, завданого позивачці [PERSON] як власниці такого автомобіля, без урахування (включення) ПДВ на складові (запчастини) та матеріали, становить 462 189 грн. 51 коп., й саме така вартість повинна бути їй відшкодована. Позивачка [PERSON] стверджує, що відповідачем 2 АТ «Страхова компанія «КРАЇНА» як страховиком водія - відповідача 1 [PERSON] , 30.07.2024 року їй було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 160 000 грн., що не покриває усієї суми понесеного матеріального збитку у сумі 462 189 грн. 51 коп.. Так, відповідачем 2 АТ «Страхова компанія «КРАЇНА» належить доплати позивачці [PERSON] ще 40 000 грн. у межах страхової суми за договором страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № 56-02/DGO/1001663, а решту понесеного нею матеріального збитку у сумі 262 189 грн. 51 коп., - належить компенсувати їй вже відповідачем 1 [PERSON] як безпосереднім винуватцем дорожньо-транспортної пригоди.Відтак, позивачка [PERSON] просить на підставі статей 22, 1166, 1187-1188, 1194 ЦК України пред`явлені ним позовні вимоги задовольнити. Відповідач 1 [PERSON] у порядку представництва, котре здійснює адвокат Доарме В.С. (ордер на надання правничої допомоги серія ВС № 1300776 від 02.08.2024 року та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 640 від 11.12.2008 року у належно засвідчених копіях містяться у матеріалах справи), у запропоновані строк та порядку, 05.08.2024 року засобами потового зв`язку скерував у Сколівський районний суд Львівської області відзив на позовну заяву, що надійшов та був зареєстрований в діловодстві 07.08.2024 року за вх. № 5444, він же, у порядку представництва, котре здійснює адвокат Доарме В.С., 20.09.2024 року засобами потового зв`язку скерував у Сколівський районний суд Львівської області доповнення до відзиву на позовну заяву, що надійшли та були зареєстровані в діловодстві 24.09.2024 року за вх. № 6517, він же, у порядку представництва, котре здійснює адвокат Доарме В.С., у запропоновані строк та порядку, 27.09.2024 року засобами потового зв`язку скерував у Сколівський районний суд Львівської області відзив на заяву про зміну підстав позову та зменшення позовних вимог, що надійшов та був зареєстрований в діловодстві 02.10.2024 року за вх. № 6715. У вказаних документах процесуального характеру відповідач 1 [PERSON] висловив позицію про те, що пред`явлені [PERSON] позовні вимоги, як первинно, так і з урахуванням заяви про зміну підстав позову та зменшення таких позовних вимог, не визнає. При цьому звертає увагу на невірне посилання позивачкою [PERSON] на норми матеріального права, що, своєю чергою, призвело до невірного обрання нею способу захисту свого порушеного права та/чи інтересу. Так, позивачка [PERSON] , посилаючись виключно на виконаний 01.06.2024 року на її ж замовлення, суб`єктом оціночної діяльності - судовим експертом ТзОВ «Експертиза» Галамай Я.І. виконано висновок № 48 за результатами судової автотоварознавчої експертизи,не врахувала, що за таким висновком вартість відновлювального ремонту належного їй транспортного засобу марки VOLKSWAGEN моделі TOUAREG, реєстраційний номер [NUMBER] , значно перевищує його ринкову вартість ще до моменту його пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді, а, отже, відновлення такого автомобіля є економічно недоцільним та необґрунтованим. Тому, відповідач 1 [PERSON] наділений правом подати суду заяву про одночасне вирішення питання про передачу йому належного позивачці [PERSON] фізично знищеного майна, після відшкодування останній ним збитків. Однак, скористатися таким своїм правом відповідач 1 [PERSON] не може, так як позивачка [PERSON] не вказує, чи є належний їй транспортний засіб марки VOLKSWAGEN моделі TOUAREG, реєстраційний номер [NUMBER] , після пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді, фізично знищеним, або ж його відновлено. Окрім того, відповідач 1 [PERSON] вказує про існування між ним та між відповідачем 2 АТ «Страхова компанія «КРАЇНА» ще одних договірних зобов`язань, а саме за Електронним договором полісом № ЕР/216414074 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22.08.2023 року, із страховою сумою за шкоду, заподіяну майну, - 160 000 грн., із нульовою франшизою, а тому позивачка [PERSON] , якій примірники обох договорів були надіслані відповідачем 2 АТ «Страхова компанія «КРАЇНА» у встановленому порядку, спершу повинна була звертатися до відповідача 2 АТ «Страхова компанія «КРАЇНА» із заявами про виплату їй страхового відшкодування за обома договорами у загальній сумі 360 000 грн., а вже потім звертатися безпосереднього до відповідача 1 [PERSON] як до винуватця у заподіянні шкоди її майну, чого вона не зробила, а відповідач 1 [PERSON] не може за таку її недбалість нести відповідальність. Відповідач 2 АТ «Страхова компанія «КРАЇНА» у порядку представництва, котре здійснює адвокат Усенко А.М., у запропонованому порядку, однак з пропуском строку, сформувавши документ у системі «Електронний суд», 17.09.2024 року подав у Сколівський районний суд Львівської області відзив на позовну заяву, у котрому одночасно ним поставлено питання поновлення пропущеного строку на подання цього відзиву на позовну заяву. У вказаному відзиві відповідач 2 АТ «Страхова компанія «КРАЇНА» проти позову заперечує з тих підстав, що ним як страховиком відповідача 1 [PERSON] позивачці [PERSON] була виплачена повна страхова сума у розмірі 160 000 грн. за Електронним договором полісом № ЕР/216414074 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22.08.2023 року, а із заявою на виплату повної страхової суми у розмірі 200 000 грн. згідно договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № 56-02/DGO/1001663 від 03.09.2023 року позивачка [PERSON] до відповідача 2 АТ «Страхова компанія «КРАЇНА» у визначені законом строк та порядку не зверталась, як і ані вона ані відповідач 1 [PERSON] про настання страхового випадку не повідомляв, відповідно, немає підстав й стверджувати про неправомірність дій відповідача 2 АТ «Страхова компанія «КРАЇНА» у даному випадку. Фактично, відповідач 2 АТ «Страхова компанія «КРАЇНА» повідомив позивачку [PERSON] про наявність обох договорів, й про це вона була обізнана, проте вочевидь вона сплутала їх між собою, та вважала одним, проте це не тягне обов`язку відповідача 2 АТ «Страхова компанія «КРАЇНА» здійснювати страхову виплату одразу за двома договорами, один з котрих є договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Окремо звертає увагу на ту обставину, що, виходячи з обставин страхової справи № 73643, позивачка [PERSON] не набула права на самостійне замовлення експертного дослідження, а, відтак, і права вимагати від відповідача 2 АТ «Страхова компанія «КРАЇНА» як страховика відповідача 1 [PERSON] відшкодування витрат на проведення такого дослідження, у даному випадку висновку № 48 від 01.06.2024 року за результатами судової автотоварознавчої експертизи. Позивачка [PERSON] своїм правом на подачу відповіді на відзиви відповідача 1 [PERSON] та відповідача 2 АТ «Страхова компанія «КРАЇНА», не скористалась. Заяви та клопотання учасників справи. Відповідач 1 [PERSON] 31.07.2024 року через канцелярію подав у Сколівський районний суд Львівської області клопотання, що було зареєстроване в діловодстві за вх. № 5257, про ознайомлення з матеріалами цієї справи. Відповідач 1 [PERSON] у порядку представництва, котре здійснює адвокат Доарме В.С. (ордер на надання правничої допомоги серія ВС № 1300776 від 02.08.2024 року та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 640 від 11.12.2008 року у належно засвідчених копіях містяться у матеріалах справи), у змісті відзиву на позовну заяву, що надійшов у Сколівський районний суд Львівської області засобами потового зв`язку та був зареєстрований в діловодстві 07.08.2024 року за вх. № 5444, одночасно заявив клопотання про можливість поставлення питань позивачці [PERSON] у порядку ч. 1 ст. 93 ЦПК України. Відповідач 1 [PERSON] у порядку представництва, котре здійснює адвокат Доарме В.С. засобами потового зв`язку 29.08.2024 року скерував у Сколівський районний суд Львівської області клопотання, що надійшло та було зареєстроване в діловодстві 04.09.2024 року за вх. № 5974, про приєднання до матеріалів цієї справи документів. Відповідач 2 АТ «Страхова компанія» «КРАЇНА» у порядку представництва, котре здійснює адвокат Усенко А.М. (довіреність № 77 від 01.05.2024 року та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю на бланку серії ВЛ № 1286 від 22.01.2021 року у належно засвідчених копіях містяться у справі), сформувавши документ у системі «Електронний суд», 06.09.2024 року подав заяву про ознайомлення із матеріалами цієї справи. Відповідач 2 АТ «Страхова компанія» «КРАЇНА» у порядку представництва, котре здійснює адвокат Усенко А.М., сформувавши документ у системі «Електронний суд», 17.09.2024 року подав у Сколівський районний суд Львівської області клопотання про участь зазначеного представника у підготовчому та усіх судових засіданнях у цій справі у режимі відеконференції. Відповідач 2 АТ «Страхова компанія» «КРАЇНА» у порядку представництва, котре здійснює адвокат Усенко А.М., у змісті відзиву на позовну заяву, що був 17.09.2024 року сформований у системі «Електронний суд», одночасно заявив клопотання про поновлення пропущеного строку на подання цього відзиву на позовну заяву. Відповідач 1 [PERSON] у порядку представництва, котре здійснює адвокат Доарме В.С., сформувавши документ у системі «Електронний суд», 24.09.2024 року подав у Сколівський районний суд Львівської області клопотання про відкладення підготовчого засідання. Позивачка [PERSON] у порядку представництва, котре здійснює адвокат Збаращук Д.В., 24.09.2024 року під час підготовчого засідання заявив клопотання про ознайомлення з матеріалами цієї справи. Відповідач 1 [PERSON] у порядку представництва, котре здійснює адвокат Доарме В.С., змісті доповнень до відзиву на позовну заяву, що надійшли у Сколівський районний суд львівської області засобами поштового зв`язку та були зареєстровані в діловодстві 24.09.2024 року за вх. № 6517, надалі заявив клопотання про можливість поставлення питань позивачці [PERSON] у порядку ч. 1 ст. 93 ЦПК України. Відповідач 1 [PERSON] у порядку представництва, котре здійснює адвокат Доарме В.С., засобами потового зв`язку 27.09.2024 року скерував у Сколівський районний суд Львівської області клопотання, що надійшло та було зареєстроване в діловодстві 02.10.2024 року за вх. № 6716, про зобов`язання позивачки [PERSON] надати письмові відповіді на поставлені питання у порядку ч. 7 ст. 93 ЦПК України. Відповідач 1 [PERSON] у порядку представництва, котре здійснює адвокат Доарме В.С., засобами потового зв`язку 27.09.2024 року скерував у Сколівський районний суд Львівської області клопотання, що надійшло та було зареєстроване в діловодстві 02.10.2024 року за вх. № 6717, про допит позивачки [PERSON] в якості свідка та визнання її явки у судове засідання з розгляду цієї справи по суті обов`язковою. Відповідач 1 [PERSON] у порядку представництва, котре здійснює адвокат Доарме В.С., у змісті відзиву на заяву про зміну підстав позову та зменшення позовних вимог, що надійшов у Сколівський районний суд Львівської області засобами поштового зв`язку та був зареєстрований в діловодстві 02.10.2024 року за вх. № 6715, надалі заявив клопотання про можливість поставлення питань позивачці [PERSON] у порядку ч. 1 ст. 93 ЦПК України. Відповідач 1 [PERSON] у порядку представництва, котре здійснює адвокат Доарме В.С., сформувавши документ у системі «Електронний суд», 09.10.2024 року подав у Сколівський районний суд Львівської області клопотання про проведення підготовчого засідання за їх відсутності. Відповідач 1 [PERSON] у порядку представництва, котре здійснює адвокат Доарме В.С., сформувавши документ у системі «Електронний суд», 19.11.2024 року подав у Сколівський районний суд Львівської області клопотання про надання йому в електронному вигляді копії технічного запису судового засідання у цій справі від 18.11.2024 року. Відповідач 1 [PERSON] у порядку представництва, котре здійснює адвокат Доарме В.С., 20.11.2024 року засобами поштового зв`язку скерував у Сколівський районний суд Львівської області клопотання, що надійшло та було зареєстроване в діловодстві 25.11.2024 року за вх. № 7993, про надання йому в електронному вигляді копії технічного запису судового засідання у цій справі від 18.11.2024 року. Позивачка [PERSON] у порядку представництва, котре здійснює адвокат Збаращук Д.В., 17.12.2024 року засобами електронного зв`язку скерував у Сколівський районний суд Львівської області клопотання, що було зареєстроване в діловодстві за вх. № ЕП-2041, про відкладення судового розгляду цієї справи по суті на іншу дату та час, в силу перебування адвоката Збаращука Д.В. на листку непрацездатності. Позивачка [PERSON] 03.02.2025 року через канцелярію по дала Сколівському районному суду Львівської області заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 806, про долучення до матеріалів цієї справи додаткових письмових доказів. Позивачка [PERSON] у порядку представництва, котре здійснює адвокат Збаращук Д.В., 13.03.2025 року засобами електронного зв`язку скерував у Сколівський районний суд Львівської області клопотання, що було зареєстроване в діловодстві за вх. № ЕП-433, про долучення до матеріалів цієї справи додаткових письмових доказів. Позивачка [PERSON] у порядку представництва, котре здійснює адвокат Збаращук Д.В., 17.03.2025 року засобами електронного зв`язку скерував у Сколівський районний суд Львівської області заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № ЕП-455, про відвід головуючого у цій справі - судді Микитина В.Я. від її розгляду. Позивачка [PERSON] у порядку представництва, котре здійснює адвокат Збаращук Д.В., 14.03.2025 року засобами поштового зв`язку скерував у Сколівський районний суд Львівської області клопотання, що надійшло та було зареєстроване в діловодстві 19.03.2025 року за вх. № 1988, про долучення до матеріалів цієї справи додаткових письмових доказів із одночасним вирішенням питання про поновлення пропущеного процесуального строку на їх подання. Позивачка [PERSON] у порядку представництва, котре здійснює адвокат Збаращук Д.В., 24.04.2025 року засобами електронного зв`язку скерував у Сколівський районний суд Львівської області клопотання, що було зареєстроване в діловодстві за вх. № ЕП-739, про відкладення судового розгляду цієї справи по суті на іншу дату та час, в силу перебування адвоката Збаращука Д.В. у черговій відпустці. Інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи у визначені чинним ЦПК України й судом строки та порядку до Сколівського районного суду Львівської області не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 23.07.2024 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Визначено місце, дату та час підготовчого засідання у справі - зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 24.09.2024 року, 14:00 год.. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я.) від 23.09.2024 року задоволено клопотання відповідача 2 АТ «Страхова компанія «КРАЇНА», подане через представника - адвоката Усенка А.М., про проведення підготовчого та усіх судових засідань у цій справі у режимі відеоконференції. Надано можливість представнику відповідача 2 АТ «Страхова компанія «КРАЇНА» - адвокату Усенку А.М. брати участь у підготовчих/судових засіданнях, призначених у межах цієї справи, у режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення ВКЗ ДП «Центр судових сервісів» із застосуванням електронного підпису за вебадресою: https://vkz.court.gov.ua. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я.) від 24.09.2024 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу підготовчого засідання, задоволено клопотання відповідача 2 АТ «Страхова компанія «КРАЇНА», подане через представника - адвоката Усенка А.М., про поновлення пропущеного строку на подання відзиву на позовну заяву та поновлено відповідний строк із прийняттям відзиву на позовну заяву й приєднанням його до матеріалів цієї справи, задоволено клопотання представника позивачки [PERSON] - адвоката Збаращука Д.В. про надання можливості ознайомитись із матеріалами цієї справи, надано зазначеному представнику відповідну можливість, задоволено клопотання представника відповідача 1 [PERSON] - адвоката Доарме В.С. про відкладення підготовчого засідання. Підготовче засідання відкладено на підставі ч. 2 ст. 198, пункту 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, на 15.10.2024 року о 12:00 год. у залі судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я.) від 15.10.2024 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу підготовчого засідання, відмовлено у задоволенні клопотань відповідача 1 [PERSON] , поданих через представника - адвоката Доарме В.С. про зобов`язання позивачки [PERSON] надати письмові відповіді на поставлені питання у порядку ч. 7 ст. 93 ЦПК України, про її допит в якості свідка та про визнання її явки у судове засідання з розгляду цієї справи по суті обов`язковою, одночасно задоволено клопотання про проведення підготовчого засідання за відсутності відповідача 1 [PERSON] та його представника - адвоката Доарме В.С.. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я.) від 15.10.2024 року підготовче засідання у цій справі закрито, а справу призначено до розгляду по суті. Визначено місце, дату та час судового засідання щодо розгляду цієї справи по суті - зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 18.11.2024 року о 14:00 год.. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я.) від 18.11.2024 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, у судовому засіданні з розгляду цієї справи по суті оголошено перерву. Визначено місце, дату та час судового засідання для продовження розгляду цієї справи по суті - зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 18.12.2024 року о 12:00 год.. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я.) від 18.12.2024 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, у судовому засіданні з розгляду цієї справи по суті продовжено перерву у зв`язку із неявкою позивачки [PERSON] та її представника - адвоката Збаращука Д.В., що мала місце вперше, із повідомленням останнім про причини своєї неявки, котрі можна було б вважати поважними. Визначено місце, дату та час судового засідання для продовження розгляду цієї справи по суті - зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 23.01.2025 року о 15:00 год.. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я.) від 23.01.2025 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, у судовому засіданні з розгляду цієї справи по суті продовжено перерву за клопотанням позивачки [PERSON] , яка наполягала на обов`язковій участі свого представника - адвоката Збаращука Д.В., відсутнього без поважних причин, та надання їй можливості подати додаткові письмові докази у встановленому чинним ЦПК України порядку. Визначено місце, дату та час судового засідання для продовження розгляду цієї справи по суті - зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 18.02.2025 року о 14:00 год.. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я.) від 18.02.2025 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, повернуто без розгляду заяву позивачки [PERSON] про долучення додаткових доказів як таку, що неналежно оформлена, після чого у судовому засіданні з розгляду цієї справи по суті продовжено перерву у зв`язку з задоволенням клопотання представника позивачки [PERSON] - адвоката Збаращука Д.В. про це та наполяганні останнім на наданні йому повторної можливості підготувати та вже подати у належний спосіб заяву про долучення додаткових доказів. Визначено місце, дату та час судового засідання для продовження розгляду цієї справи по суті - зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 13.03.2025 року о 15:00 год.. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я.) від 13.03.2025 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, повернуто без розгляду клопотання представника позивачки [PERSON] - адвоката Збаращука Д.В. про долучення додаткових доказів як таке, що неналежно оформлене, після чого у судовому засіданні з розгляду цієї справи по суті продовжено перерву у зв`язку з задоволенням клопотання представника позивачки [PERSON] - адвоката Збаращука Д.В. про це та наполяганні останнім на наданні йому можливості підготувати та подати заяву про відвід судді Микитина В.Я.. Визначено місце, дату та час судового засідання для продовження розгляду цієї справи по суті - зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 30.04.2025 року о 12:00 год.. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я.) від 17.03.2025 року заяву представника позивачки [PERSON] - адвоката Збаращука Д.В. про відвід судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від подальшого розгляду цієї справи визнано необґрунтованою та передано її до канцелярії Сколівського районного суду Львівської області для вирішення іншим суддею, визначеним у порядку ч. 1 ст. 33 та ч. 3 ст. 40 ЦПК України. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області (головуючий - суддя Ясінський Ю.Є.) від 20.03.2025 року у задоволенні заяви представника позивачки [PERSON] - адвоката Збаращука Д.В. про відвід судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від подальшого розгляду цієї справи, відмовлено. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я.) від 30.04.2025 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні поданого клопотання представника позивачки [PERSON] - адвоката Збаращука Д.В. про відкладення розгляду справи, без перевірки поважності причин його неявки, в силу того, що має місце неявка такого представника, як і самої позивачки [PERSON] вже не вперше. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я.) від 30.04.2025 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника позивачки [PERSON] - адвоката Збаращука Д.В. про поновлення процесуального строку на подання та долучення додаткових письмових доказів як таке, що на цей раз вже належно оформлене й подане, поновлено строк на подання, прийнято та долучено додаткові письмові докази до матеріалів цієї справи. Сторони у справі щоразу належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час підготовчих засідань та судових засідання щодо її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Усі заяви та клопотання сторін у справі були вирішені судом у встановленому чинним ЦПК України порядку. Позивачка [PERSON] та її уповноважений представник адвокат Збаращук Д.В., будучи присутніми у частині судових засідань з розгляду цієї справи по суті, позовні вимоги підтримували у повному обсязі, просили такі задовольнити з підстав, викладених у пред`явленому позові, заяві про зміну підстав позову та зменшення позовних вимог. Уповноважений представник відповідача 1 [PERSON] - адвокат Доарме В.С., будучи присутнім у всіх судових засіданнях з розгляду цієї справи по суті, проти задоволення пред`явлених до вказаного відповідача позовних вимог заперечив, просив відмовити в позові у цій частині з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, доповненнях до відзиву на позовну заяву та відзиві на заяву про зміну підстав позову та зменшення позовних вимог. Уповноважений представник відповідача 2 АТ «Страхова компанія «КРАЇНА» - адвокат Усенко А.М., приймаючи участь дистанційно у розгляді цієї справи по суті, проти задоволення пред`явлених до вказаного відповідача позовних вимог заперечив, просив відмовити в позові у цій частині з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). В силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Своєю чергою, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивачки [PERSON] за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, й причетність до порушення таких її прав відповідачів [PERSON] та АТ «Страхова компанія «КРАЇНА», встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що 01.03.2024 року о 08:00 год. по вул. Січових Стрільців у с-щі. Верхнє Синьовидне Стрийсього району Львівської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу марки VOLKSWAGEN моделі TOUAREG, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням позивачки [PERSON] , та транспортного засобу марки SCODA моделі OСTAVIA, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням відповідача 1 [PERSON] , внаслідок чого обидва автомобілі зазнали механічних ушкоджень, а їх власникам були заподіяні матеріальні збитки. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на бланку серії [NUMBER] виданого ТСЦ 4641 МВС України 29.08.2023 року (копія міститься у справі, том 1, а. с. 13), власницею транспортного засобу марки VOLKSWAGEN моделі TOUAREG, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на дату вчинення вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та станом на дату ухвалення судом рішення у цій справі, була та є позивачка [PERSON] .. Своєю чергою, відомостей про власника транспортного засобу марки SCODA моделі OСTAVIA, реєстраційний номер [NUMBER] , котрим керував відповідач 1 [PERSON] , як станом на дату вчинення вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, так і станом на дату ухвалення судом рішення у цій справі, її матеріали не містять. Як вбачається з постанови судді Сколівського районного суду Львівської області Брони А.Л., винесеної 09.05.2024 року у справі за єдиним унікальним номером 453/358/24 та номером провадження 3/453/241/24 (копія міститься у справі, том 1, а. с. 8-10), з урахуванням її зміни відповідно до постанови судді Львівського апеляційного суду Маліновської-Микич О.В., винесеної 05.06.2024 року у цій же справі, апеляційне провадження номер 33/811/806/24 (копія міститься у справі, а. с. 11-12), та котра 05.06.2024 року набрала законної сили, у порушенні Правил дорожнього руху, котрі призвели до вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, визнано винуватим відповідача 1 [PERSON] та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.. Суд, у межах пред`явлених у даній справі позовних вимог про правові наслідки дій відповідача 1 [PERSON] , стосовно якого винесено постанову у наведеній справі про адміністративне правопорушення за єдиним унікальним номером 453/358/24 та номером провадження 3/453/241/24, котра набрала законної сили, на виконання вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України, приймає таку постанову до уваги як обов`язкову у питанні, чи мала місце така дія та чи вчинена вона з вини цього відповідача, у зв`язку з чим оцінку обставині щодо вини цього відповідача у вчиненні ним дорожньо-транспортної пригоди за його участі та участі позивачки [PERSON] не надає, а вина відповідача 1 [PERSON] у порушенні Правил дорожнього руху, що призвели до дорожньо-транспортної пригоди, вважається встановленою у межах наведеної справи про адміністративне правопорушення. Судом у межах даної цивільної справи встановлено, що на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача 1 [PERSON] як водія транспортного засобу марки SCODA моделі OСTAVIA, реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована відповідачем 2 АТ «Страхова компанія «КРАЇНА»на підставі Електронного договору полісу № ЕР/216414074 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22.08.2023 року (копія міститься у справі, том 1, а. с. 126), з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 160 000 грн., без розміру франшизи, котрий був діючим, а також на підставі договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № 56-02/DGO/1001663 від 03.09.2023 року (копія міститься у справі, том 1, а. с. 148-149), з визначеною у ньому добровільною страховою сумою у розмірі 200 000 грн., без розміру франшизи, котрий також був діючим. Судом було встановлено й те, що 05.03.2024 року позивачка [PERSON] повідомила відповідача 2 АТ «Страхова компанія «КРАЇНА» про вищевказану дорожньо-транспортну пригоду за Електронним договором полісом № ЕР/216414074 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22.08.2023 року забезпеченого транспортного засобу, що стверджується відповідним повідомленням у страховій справі № 73643 (копії містяться у справі, том 1, а. с. 15-16, 127), опісля, а саме 04.04.2024 року подала відповідачу 2 АТ «Страхова компанія «КРАЇНА» заяву на виплату страхового відшкодування за Електронним договором полісом № ЕР/216414074 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22.08.2023 року забезпеченого транспортного засобу (копії містяться у справі, том 1, а. с. 17, 128). Своєю чергою, ані позивачка [PERSON] ані відповідач 1 [PERSON] , про вищевказану дорожньо-транспортну пригоду за договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № 56-02/DGO/1001663 від 03.09.2023 року відповідача 2 АТ «Страхова компанія «КРАЇНА» не повідомляли, як і у подальшому не подавали останньому заявуна виплату страхового відшкодування саме за таким договором добровільного страхування. У подальшому, у межах страхової справи № 73643, заведеної на підставі повідомлення позивачки [PERSON] про вищевказану дорожньо-транспортну пригоду за Електронним договором полісом № ЕР/216414074 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22.08.2023 року, на замовлення ТзОВ «ЕДАК», що співпрацює з відповідачем 2 АТ «Страхова компанія «КРАЇНА», 14.04.2024 року відповідним суб`єктом господарської діяльності - фізичною особою-підприємцем (оцінювачем) [PERSON] було виконано звіт № 158399 про оцінку колісного транспортного засобу (копія міститься у справі, том 1, а. с. 129-146), за змістом котрого ринкова вартість транспортного засобу марки VOLKSWAGEN моделі TOUAREG, реєстраційний номер [NUMBER] , до його пошкодження у вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді становила 696 537 грн. 90 коп., а вартість відновлювального ремонту зазначеного автомобіля в результаті його пошкодження у вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді становить 643 947 грн. 83 коп., вартість відновлювального ремонту зазначеного автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу - 245 919 грн. 25 коп., в тому числі ПДВ на запасні частини - 28 430 грн. 61 коп., а без нього - 217 488 грн. 63 коп.. Надаючи такий звіт, оцінювач [PERSON] виходив з того, що транспортний засіб марки VOLKSWAGEN моделі TOUAREG, реєстраційний номер [NUMBER] , не вважається фізично знищеним, а тому його ремонт є економічно доцільним, у зв`язку з чим визначив розмір заподіяної майну позивачки [PERSON] шкоди в сумі 245 919 грн. 25 коп., що являє собою вартість відновлювального ремонту зазначеного вище автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу. Відтак, 30.07.2024 року відповідач 2 АТ «Страхова компанія «КРАЇНА»здійснив позивачці [PERSON] страхову виплату за Електронним договором полісом № ЕР/216414074 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22.08.2023 року з урахуванням ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 160 000 грн., що стверджується платіжною інструкцією № 21071 від 30.07.2024 року (копія міститься у справі, том 1, а. с. 147), та визнається позивачкою [PERSON] .. При цьому, висновки оцінювача [PERSON] , викладені у звіті № 158399 про оцінку колісного транспортного засобу, як і розмір оціненої майнової шкоди, що становить вартість відновлювального ремонту належного позивачці [PERSON] транспортного засобу марки VOLKSWAGEN моделі TOUAREG, реєстраційний номер [NUMBER] , з урахуванням його зносу, котрий був визначений відповідачем 2 АТ «Страхова компанія «КРАЇНА» у сумі 245 919 грн. 25 коп., позивачкою [PERSON] не оспорювався. Відповідно, визначений відповідачем 2 АТ «Страхова компанія «КРАЇНА» розмір заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майнової шкоди як і розмір виплачених позивачці [PERSON] коштів в якості страхового відшкодування, ані вказаною позивачкою, ані відповідачем 1 [PERSON] , не оскаржувався, справу з страхової виплати було закрито. Незважаючи на такий стан речей, позивачкою [PERSON] , на свій розсуд, 12.03.2024 року з ТзОВ Фірма «ЕКСПЕРТИЗА» в особі судового експерта Галамай Я.І., було укладено договір № 258 про виконання судової експертизи (копія міститься у справі, том 1, а. с. 18-19). На реалізацію такого договору, судовим експертом Галамай Я.І. 01.06.2024 року виконано висновок № 48 за результатами судової автотоварознавчої експертизи (копія міститься у справі, а. с. 20-71), за змістом котрого: - вартість відновлювального ремонту автомобіля марки VOLKSWAGEN моделі TOUAREG, реєстраційний номер [NUMBER] , від виявлених при обстеженні 12.03.2024 року його пошкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 01.03.2024 року, в цінах на вказану дату обстеження, без врахування (включення) ПДВ на складові (запчастини) та матеріали, становить 813 789 грн. 28 коп.; - ринкова вартість автомобіля марки VOLKSWAGEN моделі TOUAREG, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 0103.2024 року, до моменту його пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді, становить 691 973 грн. 64 коп.; - ринкова вартість в пошкодженому стані автомобіля марки VOLKSWAGEN моделі TOUAREG, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 01.03.2024 року, після дорожньо-транспортної пригоди, становить 229 784 грн. 13 коп., - вартість матеріального збитку, завданого власниці автомобіля марки VOLKSWAGEN моделі TOUAREG, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок його пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді 01.03.2024 року, з урахуванням результатів його обстеження 12.03.2024 року, в цінах на дату обстеження, без урахування (включення) ПДВ на складові (запчастини) та матеріали, становить 462 189 грн. 51 коп.. Надаючи такий висновок, судовий експерт Галамай Я.І. виходив з того, що транспортний засіб марки VOLKSWAGEN моделі TOUAREG, реєстраційний номер [NUMBER] , вважається знищеним, а його ремонт є економічно необґрунтованим, так як вартість відновлювального ремонту цього автомобіля (813 789 грн. 28 коп.) значно перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження (691 973 грн. 64 коп.), а тому визначив вартість матеріального збитку як різницю ринкової вартості цього автомобіля станом до дорожньо-транспортної пригоди та його ринкової вартості станом після дорожньо-транспортної пригоди в пошкодженому стані (691 973 грн. 64 коп. - 229 784 грн. 13 коп. = 462 189 грн. 51 коп.), й саме цю суму позивачка [PERSON] визначила як розмір заподіяної її майну шкоди, та просить стягнути таку суму з обох відповідачів на свою користь (за мінусом вже здійсненої їй страхової виплати в розмірі 160 000 грн.). Таким чином, у матеріалах цієї справи наявні два кардинально протилежні документи, виконані уповноваженими особами (оцінювачем, експертом), із застосування ними при цьому спеціальних знань, котрими не володіють ані сторони цієї справи ані суд, щодо ринкової вартості належного позивачці [PERSON] транспортного засобу марки VOLKSWAGEN моделі TOUAREG, реєстраційний номер [NUMBER] , як до, так і після його пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді 01.03.2024 року, а також щодо можливості проведення його відновлювального ремонту та вартості такого ремонту. Як наслідок, мають місце різні підходи названих осіб до визначення розміру заподіяної такому майну позивачки [PERSON] шкоди, зокрема у першому випадку така шкода визначена як вартість відновлювального ремонту автомобіля в силу того, що такий може бути відремонтований та не вважається фізично знищеним, а в другому випадку така шкода визначена як вартість матеріального збитку пошкодженого від дорожньо-транспортної пригоди автомобіля в силу того, що відновлювальний ремонт автомобіля є економічно необґрунтованим, а сам автомобіль слід вважати фізично знищеним. Слід також зазначити, що позивачка [PERSON] в одному з судових засідань під час розгляду цієї справи по суті ствердно заявила, що власними коштами та засобами все ж відремонтувала належний її транспортний засіб марки VOLKSWAGEN моделі TOUAREG, реєстраційний номер [NUMBER] , при цьому точну вартість відновлювального ремонту автомобіля не зазначила, а лише вказала, що вона орієнтовно є такою ж, що й вартість визначеного судовим експертом Галамай Я.І. у вигляді різниці ринкової вартості цього автомобіля за станом до та після дорожньо-транспортної пригоди матеріального збитку. При цьому, з наданого позивачкою [PERSON] суду у подальшому договору про надання послуг з ремонту транспортних засобів № 10-07/24, укладеного 10.07.2024 року між нею та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (копія міститься у справі, том 2, а. с. 11-12) вбачається, що відповідно до його умов виконавець надає замовнику послуги з ремонтутранспортного засобу марки VOLKSWAGEN моделі TOUAREG, реєстраційний номер [NUMBER] , а замовник приймає та зобов`язується здійснити оплату за надані йому послуги, в порядку та на умовах, визначених цим договором (пункт 1.1. договору). Перелік та вартість послуг, які надаватимуться виконавцем замовнику за цим договором, зазначаються в акті наданих послуг (пункт 1.2. договору). Термін надання послуг: протягом строку дії договору (пункт 1.3. договору), тобто до 31.12.2025 року (пункт 6.1. договору), при цьому, кожна із сторін має право достроково розірвати цей договір, письмово попередивши іншу сторону не менше, ніж за 30 календарних днів (пункт 6.2. договору). Вартість послуг з ремонту транспортного засобу замовника визначається на підставі актів наданих послуг за результатами фактично виконаних робіт та з врахуванням використаних запчастин й матеріалів виконавця (пункт 4.1. договору). Оплата вартості послуг здійснюється на підставі підписаного сторонами акта наданих послуг за наступним графіком: 30% вартості виконаних робіт до кінця 2024 року, решту суми згідно виставленого та підписаного акта наданих послуг - до 31.05.2025 року (пункт 4.2. договору). Загальна вартість послуг за даним договором визначається вартістю фактично наданих послуг згідно акта наданих послуг протягом строку дії договору (пункт 4.3. договору). Згідно акта наданих послуг № 03-12/24 від 03.12.2024 року, підписаного позивачкою [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] на підставі вищевказаного договору про надання послуг з ремонту транспортних засобів № 10-07/24 від 10.07.2024 року (копія міститься у справі, том 2, а. с. 13), загальна вартість послуг без ПДВ становить 460 855 грн. 00 коп.. Згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 31.12.2024 року (копія міститься у справі, том 2, а. с. 14), позивачкою [PERSON] оплачено фізичній особі-підприємцю [PERSON] кошти за надані послуги з ремонту на підставі вищевказаного договору про надання послуг з ремонту транспортних засобів № 10-07/24 від 10.07.2024 року у сумі 160 000 грн.. Інших доказів, котрі б відповідали критеріям їх належності та допустимості, про вчинення дій щодо відновлення належного позивачці [PERSON] транспортного засобу марки VOLKSWAGEN моделі TOUAREG, реєстраційний номер [NUMBER] , й понесення на це власних коштів (реальні збитки), котрими, з-поміж іншого, могли б бути чеки про оплату/квитанції на переказ решти обумовленої договором про надання послуг з ремонту транспортних засобів № 10-07/24 від 10.07.2024 року суми, нею суду не надано й такі у матеріалах цієї справи відсутні. Релевантні норми та джерела права, а також роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного заочного рішення. Встановлені судом цивільні правовідносини, пов`язані із відшкодуванням розміру майнової шкоди, заподіяної у тому числі джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України (надалі - ЦК України), Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Так, за загальним правилом, наведеним у статтях 15, 16 ЦК України, кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частин 1, 2 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року за № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно роз`яснень, котрі містяться у пунктах 4, 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає в її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За змістом ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи, суд, за вибором потерпілого, може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір матеріальних збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як роз`яснено у пунктах 14, 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи, суд, за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо), або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. В силу ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За змістом ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ш кода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: -з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; - з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; - з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; - з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; - з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; - з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, шкода, пов`язана з пошкодженням транспортного засобу, детально регламентована у ст. 29 вказаного Закону, за змістом котрої у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Гатомість шкода, пов`язана з фізичним знищенням транспортного засобу, детально регламентована у ст. 30 вказаного Закону . Так, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (пункт 1 ст. 30 вказаного Закону). Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (пункт 2 ст. 30 вказаного Закону). Дії страховика після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), регламентовані у ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так , з-поміж іншого, страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування (пункт 1 ст. 34 вказаного Закону). Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків (пункт 2 ст. 34 вказаного Закону). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком залучаються їх працівники. Страховиком та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти (пункт 4 ст. 34 вказаного Закону). Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 30.10.2019 року у справі за єдиним унікальним номером 753/19288/14-ц, у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому. При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати. Встановивши відсутність доказів на підтвердження понесення позивачем витрат на здійснення відновлювального ремонту автомобіля, і їх розміру, суди попередніх інстанцій обґрунтовано відмовили у стягненні відповідного відшкодування. Оскільки автомобіль фактично відремонтований, тому розмір збитку, про відшкодування якого просить позивач, повинен визначатися як вартість затрачених на відновлювальний ремонт коштів, тобто як вартість реально витрачених матеріалів та проведених робіт. У такому разі звіт автотоварознавчого дослідження не є визначальним доказом розміру завданих збитків, оскільки у ньому зазначені лише можливі витрати, які можуть бути понесені позивачем. Розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, доказів на підтвердження розміру витрат на відновлювальний ремонт і того, що вони понесені саме ним, позивач судам попередніх інстанцій не надав, тому висновок судів про недоведеність позовних вимог є правильним. Згідно з постановою Верховного Суду від 25.03.2019 року у справі за єдиним унікальним номером 591/3152/16-ц, факт проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля та проведення позивачем оплати за його проведення підтверджується актом виконаних робіт та квитанцією про сплату грошових коштів. Узагальнена оцінка доводів та аргументів, наведених у справі, щодо відсутності підстав для задоволення позову за результатами розгляду цієї справи. Оскільки судом не здобуто доказів про те, що відповідач 1 [PERSON] станом на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди був власником транспортного засобу марки SCODA моделі OСTAVIA, реєстраційний номер [NUMBER] , то положення ст. 1187 ЦК України, котра врегульовує порядок відшкодування шкоди, завданої транспортним засобом як джерелом підвищеної небезпеки та покладення такого обов`язку по відшкодуванню шкоди на власника джерела підвищеної небезпеки, у даному випадку застосуванню не підлягають. Попри це, зазначена шкода, на переконання суду, може бути відшкодованою відповідачем 1 [PERSON] як винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, на загальних підставах, визначених статтями 15-16, 1166, 1192 ЦК України. Відтак, з огляду на досліджені обставини справи, пов`язані із встановленням вини відповідача 1 [PERSON] у порушенні ним Правил дорожнього руху, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду, причинно-наслідковим зв`язком між такою подією й заподіяною шкодою майну позивачки [PERSON] , а також частковим відшкодуванням такої шкоди відповідачем 2 АТ «Страхова компанія «КРАЇНА» у спосіб здійснення страхової виплати за Електронним договором полісом № ЕР/216414074 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22.08.2023 року з урахуванням ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 160 000 грн., суд, дотримуючись принципу верховенства права, одним з проявів якого є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства, переконаний, що у випадку явної недостатності страхового відшкодування у розмірі 160 000 грн., зазначені норми не допускають з боку відповідача 1 [PERSON] дій щодо можливості покласти виключно на позивачку [PERSON] тягаря у вигляді наслідків пошкодження/знищення належного їй транспортного засобу марки VOLKSWAGEN моделі TOUAREG, реєстраційний номер [NUMBER] , що був пошкоджений/знищений саме з вини зазначеного відповідача. Проте суд, виходячи з того, що цей позов пред`явлений [PERSON] виключно з підстави фізичного знищення відповідачем 1 [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди її майна, котре не підлягає відновленню, задля забезпечення відповідачеві 1 [PERSON] як завдавачу майнової шкоди, поряд з покладенням на нього обов`язку щодо відшкодування такої шкоди, ще й реалізації його прав, у тому числі й права на вирішення судом питання про передачу майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність (залишків пошкодженого/знищеного майна), після відшкодування ним позивачці [PERSON] збитків, змушений констатувати непослідовність процесуальної поведінки позивачки [PERSON] під час розгляду цієї справи, як і її позиції щодо пред`явлених позовних вимог в цілому. Так, спершу позивачка [PERSON] просила суд стягнути на її користь заподіяну майнову шкоду у вигляді матеріального збитку, розрахованого у зв`язку із знищенням її автомобіля, опісля наголошувала на тому, що така майнова шкода є нічим іншим, як вартістю відновлювального ремонту її автомобіля, про що вже на стадії перед початком судових дебатів подала клопотання про долучення додаткових письмових доказів, однак упродовж усього розгляду цієї справи все ж наполягала на задоволенні своїх вимог саме з тих підстав, котрі були пред`явленні та у подальшому зменшені, для цього спершу вказувала на те, що автомобіль фізично був знищений, однак надалі стверджувала, що автомобіль вже відновлений за її власні кошти, а тому вирішувати питання про повернення цінних залишків цього автомобіля у даному випадку не представляється можливим. Підтвердженням такої суперечливої процесуальної поведінки позивачки [PERSON] є ненадання нею на виконання вимог ст. 234 ЦПК України згоди на дачу суду безпосередньо пояснень за правилами допиту свідків, тобто із можливістю попередження її про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві свідчення, її категоричною відмовою від дачі відповідей на поставлені представником відповідача 1 [PERSON] - адвокатом Доарме В.С. у відповідності до положень ч. 1 ст. 93 ЦПК України письмові питання, не використання нею свого права на подання клопотання про призначення у цій справі повторної/додаткової судової автотоварознавчої експертизи, задля усунення існуючих у справі розбіжностей, котрі містяться у виконаному 14.04.2024 року оцінювачем [PERSON] звіті № 158399 про оцінку колісного транспортного засобу та у виконаному 01.06.2024 року судовим експертом Галамай Я.І. висновку № 48 за результатами судової автотоварознавчої експертизи, у котрих мова йде про доцільність проведення відновлювального ремонту автомобіля у зв`язку з лише його пошкодженням (у першому випадку) та, одночасно, про недоцільність/економічну необґрунтованість проведення відновлювального ремонту цього автомобіля у зв`язку з його знищенням (у другому випадку), що є взаємовиключними поняттями, а вже від усунення наведених розбіжностей залежатиме правильність визначення розміру заподіяної майнової шкоди. Відповідно, твердження позивачки [PERSON] у своїй позовній заяві та заяві про зміну підстав й зменшення позову про розмір заподіяння їй внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майнової шкоди в сумі 462 189 грн. 51 коп., суд вважає такими, що не доведені у визначені процесуальним законом спосіб й порядку. Так, з матеріалів цієї справи при наявних у ній зібраних письмових доказах, неможливо об`єктивно встановити, чи слід вважати транспортний засіб марки VOLKSWAGEN моделі TOUAREG, реєстраційний номер [NUMBER] , фізично знищеним, і чи вважає його таким сама позивачка [PERSON] , як і те, чи проведено за її власні кошти у повному обсязі роботи з відновлення цього автомобіля станом на дату ухвалення судом даного рішення і чи є цей автомобіль відновленим. Щодо досліджених копій договору про надання послуг з ремонту транспортних засобів № 10-07/24 від 10.07.2024 року, укладеного між позивачкою [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] , акта наданих послуг № 03-12/24 від 03.12.2024 року, підписаного ними на підставі такого договору, а також квитанції одного із відділень АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до платіжної інструкції на переказ позивачкою [PERSON] фізичній особі-підприємцю [PERSON] готівки від 31.12.2024 року на виконання такого договору, то суд звертає увагу, що термін дії такого договору становить до кінця 2025 року, при цьому оплату за виконані роботи/надані послуги позивачці [PERSON] належало б провести до 31.05.2025 року, а до кінця 2024 року вона повинна була сплатити 30% їх вартості, що становить 138 256 грн. 50 коп., й що нею було зроблено у більшому розмірі, а саме в сумі 160 000 грн., й, вочевидь, ця сума становить ніщо інше як суму отриманої позивачкою [PERSON] страхової виплати. Будь-яких інших коштів на реалізацію умов такого договору, котрий ще буде діяти до кінця 2025 року, позивачкою [PERSON] станом на дату ухвалення даного судового рішення, реально не сплачено. Окремо суд наголошує на тому, що загальна вартість послуг за таким договором визначається вартістю фактично наданих послуг згідно акта наданих послуг протягом строку його дії, тобто до кінця 2025 року, а тому стверджувати про те, що наявний акт наданих послуг № 03-12/24 від 03.12.2024 року, котрий був підписаний ще навіть до перерахування авансового внеску у розмірі 30%, вже є остаточним та безперечно свідчить про фактичне виконання робіт/надання послуг у повному обсязі за таким договором й відновлення автомобіля ще у грудні 2024 року, без проведення за них оплати в обумовленому розмірі, та ще й при обумовленому у такому договорі праві сторін достроково його розірвати, письмово попередивши іншу сторону не менше, ніж за 30 календарних днів, без будь-яких правових наслідків цього, у суду достатніх підстав станом на сьогодні не має, й вести мову про реальну оплату відповідачкою [PERSON] фізичній особі-підприємцю [PERSON] усієї суми вартості робіт/надання послуг у розмірі, обумовленому у такому договорі - 460 855 грн. 00 коп., чи то в розмірі, заявленому до стягнення у змісті позову - 462 189 грн. 51 коп., у межах даної цивільної справи, де фактично ставиться питання про відшкодування вартості фізично знищеного майна, було б передчасним та неправильним. Додатково з приводу пред`явлених позивачкою [PERSON] вимог до відповідача 2 АТ «Страхова компанія «КРАЇНА» належить вказати, що ця позивачка, виходячи з встановлених судом обставин щодо повідомлення нею зазначеного відповідача про настання страхового випадку та у подальшому подання нею заяви про проведення страхової виплати виключно за Електронним договором полісом № ЕР/216414074 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22.08.2023 року, за котрим таку виплату було проведено у повному обсязі виходячи з ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну, тобто у розмірі 160 000 грн., не вправі вимагати додаткового стягнення за вказаним договором, котрий вважається виконаним, як і в цілому вимагати стягнення за договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № 56-02/DGO/1001663 від 03.09.2023 року, оскільки про настання страхового випадку саме за цим договором позивачка [PERSON] відповідача 2 АТ «Страхова компанія «КРАЇНА» не повідомляла, як і не подавала за цим договором заяви про здійснення страхової виплати. З таких же міркувань, суд не приймає до уваги й твердження відповідача 1 [PERSON] про необхідність здійснення відповідачем 2 АТ «Страхова компанія «КРАЇНА» позивачці [PERSON] страхової виплати у розмірі 200 000 грн. ще й за договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № 56-02/DGO/1001663 від 03.09.2023 року. Окрім того, відповідач 1 [PERSON] , незважаючи на покладення цим договором на нього, з-поміж інших, також обов`язку повідомити про настання страхового випадку, такого свого обов`язку не виконав. Таким чином, підсумовуючи усе вищенаведене, позивачці [PERSON] належить відмовити в задоволенні їх вимог до [PERSON] та АТ «Страхова компанія «КРАЇНА» про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - за їх недоведеністю. Одночасно позивачці [PERSON] , у випадку понесення нею у подальшому збитків у сумі, більшій за вже отриману від відповідача 2 АТ «Страхова компанія «КРАЇНА» страхову виплату, що становить 160 000 грн., слід роз`яснити про її право пред`явити до відповідача [PERSON] позов про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з інших підстав, а саме в силу понесених нею збитків відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, котрі були необхідні для повного відновлення пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді належного їй транспортного засобу марки VOLKSWAGEN моделі TOUAREG, реєстраційний номер [NUMBER] . Щодо розподілу судових витрат у справі. Відповідно до ч. 1, пунктів 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За змістом частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отож, розподіл судових витрат у цій справі, котрі полягають у сплаті позивачкою [PERSON] судового збору за пред`явлення нею позовної заяви до суду, у розмірі 4 621 грн. 90 коп., а також у понесених нею витратах на проведення судової автотоварознавчої експертизи, у розмірі 7 000 грн. 00 коп., а всього - 11 621 грн. 90 коп., слід здійснити у порядку, визначеному у статтях 133, 141 ЦПК України, та, з урахуванням відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, слід покласти на цю позивачку та залишити за нею. Вирішуючи питання про стягнення з позивачки [PERSON] на користь відповідача 1 [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із диспозиції ч. 1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до котрої витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво у суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Пунктом 3.2. рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року у справі № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, з викладеного випливає, що до правничої допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, котрі свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідачем 1 [PERSON] до відзиву на позовну заяву приєднано договір № 44-24 про надання правничої допомоги від 31.07.2024 року, укладений між ним та адвокатом Доарме В.С. з предметом - надання правничої допомоги у його зносинах з фізичними та юридичними особами під час розгляду в судах цивільної справи про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (копія міститься у справі, а. с. 92-93), а також акт виконаних робіт від 05.08.2024 року, із фіскальним чеком 2805047611/ВН 688 від 02.08.2024 року на суму 5 000 грн. (копії містяться у справі, а. с. 96, 97) згідно цього договору. За змістом зазначених документів, під час виконання доручення клієнта адвокатом Доарме В.С. було надано ряд адвокатських послуг, із зазначенням кількості затраченого часу роботи. Водночас щодо визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України співмірності такого розміру з складністю справи та виконаних адвокатом Доарме В.С. робіт (наданих послуг); часом, витраченим цим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих цим адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, суд дійшов висновку про дотримання у повному обсязі відповідачем 1 [PERSON] вимог вищенаведеної норми, що виключає можливість застосування положень цього Кодексу для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу. Отже, загальний розмір судових витрат, пов`язаних із отриманням відповідачем 1 [PERSON] професійної правничої допомоги, котрі підлягають до стягнення на його користь з позивачки [PERSON] в силу ухвалення судом рішення не на її користь, становить 5 000 грн.. Доказів понесення учасниками цієї справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати позивачкою [PERSON] судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду та коштів за проведення судової автотоварознавчої експертизи, а також сплати відповідачем 1 [PERSON] витрат за отриману професійну правничу допомогу, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: approved