Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що шлюб, який був укладений 26.02.2005 та зареєстрований Відділом РАЦС по м. Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, розпався і зберегти його неможливо. Зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через те, що останнім часом відповідач неодноразово вчиняв домашнє насильство, побої, погрози. З даного приводу складались протоколи за ст. 173-2 КУпАП, а також правоохоронними органами проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні за ст. 125 КК України по факту заподіяння тілесних ушкоджень. Також вказала, що з відповідачем спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, сім`я розпалася остаточно, примирення неможливо. На адресу суду відповідач надіслав заяву (відзив), в якій зазначив, що взаємна повага була втрачена, характер стосунків виключає сумісне життя, подальше збереження сім`ї об`єктивно неможливо, суперечить його інтересам. Посилаючись на п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", щодо ухвалення судом рішення у разі визнання відповідачем позову зазначав, що згоден на розірвання шлюбу та вважав, що припинення шлюбу не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Від представника позивача адвоката Корольова І.М. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначив, що між сторонами існують судові спори та кримінальні провадження щодо завдання тілесних ушкоджень. Наведені відповідачем в заяві доводи також свідчать про те, що шлюб остаточно розпався та примирення неможливо. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки просить залишити без змін та стягнути понесені судові витрати у розмірі сплаченого судового збору. Позивач у судове засідання не з`явилася, у поданій заяві просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Примирення з відповідачем не бажає. Представник позивача адвокат Корольов І. М. в судовому засіданні позовну заяву підтримав та просив задовольнити. Пояснив суду, що на час звернення до суду позасудове врегулювання спору було неможливо, оскільки сторони перебувають в конфлікті та один з одним не спілкуються. Відповідач у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено,\~що 26.02.2005\~сторони зареєстрували\~шлюб у\~відділі реєстрації\~актів цивільного\~стану по\~м.\~Миргороду Миргородському\~міськрайонному управлінні\~юстиції Полтавської\~області за актовим записом №40 (а.с.7). Від шлюбу сторони мають повнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а. с. 6). Обставин, що відповідно до ч.2 ст. 110 СК України є перешкодою для пред`явлення позову про розірвання шлюбу судом не встановлено. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Враховуючи, що сторони до примирення не прагнуть, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та буде суперечити інтересам сторін, суд вважає, що наявні законні підстави для задоволення позову. Визнання позову та згода на розірвання шлюбу з боку відповідача не суперечить закону, не порушує права та інтереси інших осіб, а тому шлюб підлягає розірванню. \~ \~ \~ \~Питання щодо розподілу судового збору суд вирішує відповідно до вимог статті 142 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом про розірвання шлюбу сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов, суд вважає за можливе повернути [PERSON] 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Решту судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача відповідно до положень ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved