Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до Великоолександрівського районного суду Херсонської області з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Виконавчий комітет Дніпровської районної у місті Херсоні ради Орган опіки та піклування-Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Херсоні ради про позбавлення батьківських прав. Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] з 13 жовтня 2006 року проживав з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народилася дитина: син - [PERSON] , [INFO] . 17.10.2016 року рішенням Скадовського районного суду Херсонської області шлюб було розірвано. Після повномаштабного вторгнення рф на територію України, мати дитини [PERSON] в червні 2022 року покинула територію України, на даний час проживає в м. Філадельфія, штат Пенсільванія, США. На даний період син проживає з батьком [PERSON] , саме батько займається утриманням сина, допомагає з навчанням, забезпечує та виховує сина [PERSON] . У відповідача [PERSON] в США вже своя родина, народилася дитина, і повертатися відповідач в Україну не буде. Відповідач втратила інтерес до дитини та не спілкується з нею тривалий час, більше двох років. Позивач разом із сином як ВПО з 06.01.2023 року проживають у [ADDRESS] . Дитина навчається у Херсонській ЗОШ № 41 у 9А класі. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами в школі, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною взагалі, не говорячи про мінімальний обсяг необхідний для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача, в зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач, представник позивача у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, наполягають на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином у встановленому законом порядку, про що свідчать оголошення на веб-сайті «Судова влада». Представник Виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Херсоні ради Орган опіки та піклування-Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Херсоні ради в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] з 13 жовтня 2006 року проживав з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] . 17.10.2016 року рішенням Скадовського районного суду Херсонської області шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з батьком. Позивач [PERSON] разом із сином [PERSON] як ВПО з 06.01.2023 року проживають у [ADDRESS] , що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 06.01.2023 року № 6522-5002499695 та № 6522-5002499738. [PERSON] у червні місяці 2022 року виїхала за межі території України, в США вже своя родина, народилася дитина. Із сином [PERSON] відповідач не спілкується більш ніж три роки. Відповідачка у порушення вимог ст.150 Сімейного кодексу України злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умови для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про ухилення матері від виховання дитини, свідомого нехтування нею батьківськими обов`язками. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Гр. [PERSON] взагалі не бачиться та не спілкується з дитиною. Відповідно до висновку Виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Херсоні ради від 10.04.2025 року вбачається за недоцільне позбавляти батьківських прав [PERSON] , [INFO] стосовно її сина [PERSON] , [INFO] . При цьому у висновку зазначено, що [PERSON] дійсно більш як три роки з сином не спілкується, не надає ні матеріальну, ні моральну допомогу дитині. Згідно зі ст.164 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини є підставою позбавлення їх батьківських прав. Спірні відносини між сторонами у справі виникли з приводу невиконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків, тому до неї мають бути застосовані норми Сімейного кодексу України, що регулюють питання прав та обов`язків батьків щодо їх дітей. Частинами 1-3 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Одночасно відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Верховний Суд України у своїх роз`ясненнях, викладених в п. 16 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3 зазначав, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-X11) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість, вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, сукупністю усіх доказів у справі, суд приходить до переконання, що відповідачка не цікавиться вихованням своєї дитини та її духовним розвитком, не надає належного матеріального забезпечення, яке б забезпечувало дитині належне утримання, не бере участь у вихованні дитини, що свідчить про втрату інтересу відповідача до дитини, суд вважає доцільним позбавити відповідачку батьківських прав. Пунктом 14 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI встановлено, що судовий збір не справляється за подання заяви про захист прав малолітніх та неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до Закону або міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, здійснюють Міністерство юстиції України, суб`єкти надання безоплатної вторинної правової допомоги та/або органи опіки та піклування або служба у справах дітей, тому з відповідача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved