Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

30.04.2025 року представником позивача, [PERSON] , адвокатом Серебряковим Е.С., подана заява про ухвалення додаткового рішення цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності . Судове засідання про ухвалення додаткового рішення призначене на 06.05.2025 року. Згідно поданої заяви заявник просить ухвалити додаткове рішення та стягнути із відповідача по справі на користь позивача понесені судові витрати в сумі 50 000 грн Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, про дату час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач , [PERSON] ,. і представник відповідача в судове засідання не з`явилися. Про дату час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Вирішуючи вимоги про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат за надання правової допомоги, суд виходить з наступного. Відповідно до пп. 3 п.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо не вирішене питання про судові витрати. Відповідно до абзацу 2. Ч. 2 ст. 259 СК України - Суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті. Враховуючи, що представниками позивача зроблено заяву в судовому засіданні 22.04.2025 року про надання доказів про понесені судові витрати по наданню правової допомоги які надані в 5-ти денний строк, суд приходить до висновку, що існують підстави для ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат за надання правової допомоги. При цьому питання щодо розподілу судових витрат по сплаті судового збору судом вирішені в ухваленому рішенні. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат за надання правової допомоги суд виходить з наступного. Відповідно до ч1,2. 3 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; Відповідно до ч.1,2. 3, 4 , 5 ст. 137 ЦПК України - Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України - При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. З урахування зазначених вище правових норм, вирішуючи питання про відшкодування понесених відповідачем судових витрат за надання правової допомоги, оскільки позовні вимоги позивачеві задоволено частково , суд виходить з наступного. Суду надані копія договору про надання правничої допомоги від 19.03.2023 року. Додаток № 1 до договору про надання правничої допомоги від 19.03.2023 року з визначенням виду послуги та часу на її виконання та її вартість, копію свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю та копію ордера на надання правничої допомоги, а також квитанцію № 1 від 22 квітня 2025 року про прийняття грошових коштів. При вирішенні вимог про стягнення витрат за надання правової допомоги суд виходить з того, що справа є складною. В процесі розгляду справи розглядались клопотання сторін, досліджувалась значна кількість доказів, що потребувало проведення декількох судових засідань, та тривалого часу. Ухваленим рішенням позовні вимоги задоволені частково. Судом враховується активність представника позивача під час розгляду справи, а також те, що представник позивача приймав участь в безпосередньо в судових засіданнях, досить активно відстоював позовні вимоги та позицію своєї довірительки. Приймав активну участь у дослідженні доказів, наводив свої доводи, міркування, заперечення. У постанові від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). Представником позивача надані докази на понесення судових витрат в сумі 50 000.00 грн. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково тому суд вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивачки 25\~000,00 грн на відшкодування понесених судових витрат за надання правової допомоги. Оскільки суд приходить до висновку, що дані судові витрати за надання правничої допомоги були понесені позивачем, ці витрати є реальними та пропорційними складності та тривалості розгляду справи, послугам, які надавались адвокатом.

Outcome: partial