Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст позовної заяви 27.01.2025р. [PERSON] через свого представника адвоката Червона Т.М. (діє на підставі ордеру серія АЕ №1352356 від 20.01.2025р. а.с. 6), звернулася до суду з позовом до Дніпровської міської ради, [PERSON] (третя особа - Перша Дніпровська державна нотаріальна контора) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог представник позивачки посилалася на те, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] [PERSON] . Після смерті матері позивачки відкрилася спадщина, спадкова справа відкрита в Першій Дніпровській державній нотаріальній конторі за № 270/2024. Позивачка є не єдиним спадкоємцем померлої за законом, оскільки має брата [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Першої Дніпровської державної нотаріальної контори Заносієнко Н.М. від 14.11.2024р. відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . У постанові вказано, що позивачкою пропущений строк на прийняття спадщини, у встановлений законом шестимісячний строк позивачка не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, та у неї відсутні будь-які факти прийняття спадщини. На обґрунтування причин пропуску строку вказала, що на той час проходив постійне лікування її цивільний чоловік [PERSON] , у якого з нею двоє спільних дітей: - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] [PERSON] з 2014 року приймав участь в бойових діях в зоні проведення АТО, а з моменту повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України, з лютого 2022 року проходив службу у військовій частині, з 2023 року проходив лікування після інфаркту, а у 2024 рокі йому присвоєно 3 групу інвалідності, пов`язану з проходженням військової служби. Відтак, з серпня 2023 року по листопад 2024 року позивачка займалася супроводженням чоловіка на реабілітації та лікуванні, до листопада 2024 року чоловік проходив додаткові обстеження для встановлення інвалідності. Психологічний стан після смерті матері та тривала хвороба і реабілітація чоловіка, що є учасником бойових дій стали підставою пропуску позивачкою строку на прийняття спадщини. Тому наявні достатні підстави для визначення позивачці додаткового строку для подачі заяви на прийняття спадщини за законом. Враховуючи вищевикладене, просила визначити позивачці [PERSON] додатковий строк для подачі до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] , що померла [INFO] , терміном в три місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. Заяви учасників процесу по суті справи. Правом на подачу відзиву в порядку ст. 178 ЦПК України відповідачі не скористалися. Рух справи. Ухвалою судді Наумової О.С. від 03.02.2025р. вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження (а.с. 41). Підготовче засідання у справі закрите 22.04.2025р. та справа призначена до судового розгляду по суті (а.с. 70). 09.05.2025р. від представника позивачки адвоката Червоної Т.М. надійшла заява, в якій вона просила суд розглядати справу за відсутності позивачки та її представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 75). 12.02.2025р. від представника відповідача Дніпровської міської ради Дикої Н.В. (діє на підставі виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань а.с. 53) надійшла заява, в якій представник відповідача просив суд розглядати справу за відсутності представника відповідача, прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства на підставі матеріалів, що знаходяться у справі (а.с. 52). 12.05.2025р. від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій він просив суд розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позовної заяви не заперечує (а.с. 78). 18.02.2025р.\~від представника\~третьої особи\~ [PERSON] надійшла заява, в якій вона просив суд розглядати справу за відсутності представника третьої особи (а.с. 56). Враховуючи положення ч. 1 ст. 279, ч. 2 ст. 191 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [INFO] народилася [PERSON] , матір`ю якої є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.10.1976р. (а.с. 30). [INFO] померла мати позивачки [PERSON] ,\~ [INFO] , про що 08.12.2023р. Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одесса) було видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 1687 (а.с. 31). Позивачка вказує, що [PERSON] , з яким вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах та з яким ку них двоє спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 28-29) проходив постійне лікування. Згідно копії посвідчення серія [NUMBER] , виданого 03.06.2015р., [PERSON] є учасником бойових дій (а.с. 32). 24.08.2023р., згідно довідки військово-лікарської комісії відносно майора за моб. [PERSON] , 1973 р.н. від 24.08.2023р., встановлено захворювання пов`язані з проходженням військової служби, а саме: Стабільна стенокардія напруження II ФК. Постінфарктний кардіосклероз (06.07.2023р. - не Q інфаркт). Стенозуючий коронаросклероз. 11.07.2023р. - стентувания. СН І ст. Гіпертонічна хвороба І ст. Хронічна вертеброгенна люмбоішиалгія з больовим та м?язово-тонічним синдромами, з незначним порушенням функції опори та ходи. Міжхребцевий остеохондроз, спондилоартроз поперекового відділу хребта без порушення статико-динамічної функції хребта. Позивачка вказує, що у період з серпня 2023 року по листопад 2024 року займалася супроводженням [PERSON] на реабілітації та лікуванні. Також до листопада 2024 року він проходив додаткові обстеження для встановлення інвалідності. Спадкоємцем померлої [PERSON] за законом є також брат позивачки [PERSON] . З метою отримання спадщини, 14.11.2024р. [PERSON] звернулася з заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса. Постановою державного нотаріуса Першої дніпровської державної нотаріальної контори Заносієнко Н.М. від 14.11.2024р. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно у зв`язку з пропущенням строку на прийняття спадщини, адже спадкоємцем не подано заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк після смерті спадкодавця (а.с. 23-24). 2. Мотивувальна частина Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1\~ст. 4 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі статтею 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежене. Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16.09.2015 року №21-1465а15. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно зі\~ст.\~1261\~ЦК\~України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У частині 1 ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Узагальнення судової практики розгляду судами справ про надання спадкоємцеві додаткового строку для прийняття спадщини свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженням, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув справу № 315/386/19, в якій акцентував увагу на тому, що за загальним правилом, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема, з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Отже, на переконання суду, за встановленого передбачений законом строк на прийняття спадщини позивачка пропустила з поважних причин, оскільки вони були пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами (тривала хвороба і реабілітація чоловіка, що є учасником бойових дій, ураховуючи, що його стан здоров`я пов`язаний із порушенням функції опори та ходи). Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно з правовою позицією Верховного Суду у справі ВС/КЦС № 681/203/17-ц від 17.10.2018р. вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Таким чином, передбачений законом строк на прийняття спадщини позивачка пропустила з поважних причин, оскільки останні були пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами. З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що причини пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини є поважними і об`єктивними, що підтверджується матеріалами справи, а тому вважає доцільним для позивачки визначити такий строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, терміном у три місяці з моменту набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: approved