Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-01 00:00:00

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилався на те, що 19 березня 2021 року в Особистому кабінеті на офіційному вебсайті ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСЮ «МІЛОАН» відповідач [PERSON] подав Заявку на отримання кредиту № 103559017. Законодавством України передбачено, що оформлення Кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання Договору в паперовій формі власноручним підписом. Оскільки ТОВ «МІЛОАН» направлено Відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов Договору про споживчий кредит № 103559017 від 19 березня 2021 року, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства. Відповідно до умов Кредитного договору, до укладення Договору [PERSON] \~ отримав проєкт цього кредитного Договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами та Правилами, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору. Таким чином, відповідач [PERSON] уклав Кредитний договір № 103559017 від 19 березня 2021 року з ТОВ «МІЛОАН» та на підставі платіжного доручення їй були перераховані кредитні кошти на Картковий рахунок в сумі 5000 грн. 08 липня 2021 року згідно умов Договору відступлення прав вимоги № 04Т ТОВ «МІЛОАН» відступлено право вимоги за Кредитним договором № 103559017 від 19 березня 2021 року на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» (далі ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС»), а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до відповідача [PERSON] 24 січня 2022 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПІНГ-ПОНГ» (далі ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» чи/або Позивач) укладено Договір факторингу № 1/15 (далі Договір факторингу), у відповідності до умов якого та згідно Додатку № 1 до Договору факторингу, набуло право грошової вимоги до [PERSON] за Договором про споживчий кредит № 103559017 від 19 березня 2021 року. Відповідач [PERSON] належним чином свої зобов`язання за Кредитним договором не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 23000,00 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту - 5000 грн.; заборгованість за відсотками 18000,00 грн. ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» направило на адресу [PERSON] письмове повідомлення про набуття права вимоги за Кредитним договором та про порядок погашення заборгованості. Але відповідач не виконав свого обов`язку та не погасила заборгованість. Ухвалою від 19 березня 2025 будо відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення\~ (виклику) сторін. Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень. Відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Заяв про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін від останніх не надходило. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне. 19 березня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] дистанційно, в електронній формі, шляхом заповнення заяви на отримання кредиту в електронному вигляді укладено Договір про споживчий кредит № 103559017, що повністю відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Слід зазначити, що відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до п.п. 1.2-1.4. Договору про споживчий кредит сума кредиту становить 5000,00 грн; кредит надається строком на 30 днів з 19 березня 2021 року, і термін (дата) повернення кредиту і сплата комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 18 квітня 2021 року. Згідно п. 1.5.1. Договору про споживчий кредит комісія за надання кредиту 00,00 грн., яка нараховується за ставкою 0,00 % від суми кредиту одноразово. Відповідно до п.1.5.2. Договору про споживчий кредит проценти за користування кредитом складають 3000,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Отже, кредитодавець ТОВ «МІЛОАН» та позичальник [PERSON] погодили істотні умови Кредитного договору: розмір кредиту, строк та умови кредитування, дату повернення суми кредиту, процентів та комісії, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, реальну річну процентну ставку, порядок повернення кредиту. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Отже, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є комбінацією цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічна правова позиції була викладена Верховним Судом у постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19. Відповідач з викладеними у договорі умовами кредитування погодився без будь-яких зауважень або застережень, що свідчить про наявність волевиявлення відповідача на укладення такого договору саме на таких умовах. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З пункту 7.1. Договору про споживчий кредит вбачається, що цей договір складається з Правил та індивідуальної частини, однак позивачем не надано Правил, які є складовою частиною Кредитного договору . Видача відповідно до Договору про споживчий кредит № 103559017 від 19 березня 2021 року кредитних коштів у розмірі 5000,00 грн, шляхом перерахування ТОВ «МІЛОАН» на кредитну картку [PERSON] підтверджується копією платіжного доручення № 26094887 від 19 березня 2021 року. Таким чином, кредитні кошти фактично передані, однак з матеріалів справи неможливо встановити, на яких саме умовах має відбуватися повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними. З огляду на загальні правила доказування негативних фактів, враховуючи не спростування відповідачем твердження позивача про неповернення кредиту, а також відомості, що містяться в розрахунку заборгованості, суд вважає встановленою обставину неповернення 5000,00 грн кредиту. Вимога позивача про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом згідно з кредитним договором підлягає частковому задоволенню, оскільки не підлягають стягненню проценти за користування кредитами, нараховані поза межами строку кредитування. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Так, відповідно до п. 2.3.1. Договору про споживчий кредит, позичальник за наявності відповідної пропозиції Позикодавця має право на продовження строку користування/повернення кредиту на таких самих умовах на певну кількість днів доступну у пропозиції, відповідно до розділу 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за продовження кредиту. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування\~ нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2. Договору. Згідно п. 2.3.1.2. Договору про споживчий кредит позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування\~ ( з урахуванням усіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного\~ строку кредитування,\~ але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних\~ (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування\~ нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6. Договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду на який продовжено строк\~ кредитування\~ (пролонгації) на стандартних (базових) умовах\~ вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових\~ умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. Таким чином, пролонгація строку дії Кредитного договору можлива за дотримання умови\~ вчинення з боку позичальника дій, спрямованих на пролонгацію строку дії договору. Позивачем не надано Правила, тому неможливо ознайомитися з їх змістом і умовами та перевірити дотримання їх виконання сторонами та не доведено, який розмір комісії запропоновано до сплати позичальнику. Розмір комісії, яка підлягає сплаті позичальником для можливості пролонгації строку дії договору визначений саме в Правилах, але Правила суду не надані. На підтвердження наявності заборгованості відповідача [PERSON] на час відступлення первісним кредитором прав вимоги до відповідача представник позивача надав витяги з додатків до договорів факторингу та розрахунок заборгованості, проте які данні використовувались при складенні даних розрахунків невідомо. Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пункту 42 розділу III Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Необхідність дослідження саме первинних документів в справах щодо стягнення кредитної заборгованості знайшла своє відображення у постанові Верховного Суду України від 30 січня 2018 року в справі № 161/16891/15-ц. Правова позиція щодо первинних документів відображена в постанові Верховного Суду від 14 червня 2018 року в справі № 364/737/17, де зазначено, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві. Позивач, звертаючись з даним позовом до суду, повинен був отримати від ТОВ «МІЛОАН» первинні документи, які підтверджують розмір заборгованості за відсотками по кредитному договору. Але процесуального обов`язку щодо подання усіх необхідних доказів разом з позовною заявою позивачем не дотримано. Надані представником позивача витяг з додатку до договору факторингу та розрахунок заборгованості не є первинними документом, оскільки не відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Також залишається невідомим, на підставі яких первинних документів цей розрахунок взагалі було здійснено. Таким чином, представником позивача не були надані докази, які б підтверджували вчинення позикодавцем та позичальником дій, передбачених п. 2.3.1. Договору, спрямованих на пролонгацію строку дії договору. Тому у вирішені справи по суті суд виходить з того, що строк кредитування у Договорі про споживчий кредит складає саме 30 днів та саме за цей період мають бути нараховані відсотки за користування кредитом, за ставкою 2,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом Що ж стосується розміру процентів за користування кредитом, то у визначені розміру заборгованості по процентам, яку відповідач повинен сплатити на користь позивача, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, правом нараховувати проценти за користування кредитом кредитодавець ТОВ «МІЛОАН» був наділений лише у період 30 календарних днів, протягом строку кредитування за ставкою 2,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Позивач у позові стверджував, що має право на нарахування та стягнення з відповідача процентів за користування позикою за ставкою 2,00 % і після закінчення визначеного договором 30 денного строку користування кредитом. Але, як вже було зазначено вище, позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження виникнення у нього права на нарахування процентів за користування протягом строку, який перевищує встановлений кредитним договором 30 денний строк. Оскільки відповідач [PERSON] прострочив виконання грошового зобов`язання, він, на підставі ст. 625 ЦК України, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити заборгованість по кредиту та по процентам за користування кредитом з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем не заявлено вимогу про стягнення з відповідача відсотків за неправомірне користування коштами на підставі ст. 625 ЦК України. Таким чином стягненню з відповідача підлягають відсотки за користування кредитом протягом 30 днів за відсотковою ставкою, визначеною договором в розмірі 2,00% за день користування кредитом, в розмірі 3000,00 грн (5000х2,00%х30=3000). 08 липня 2021 року згідно умов Договору відступлення прав вимоги №04Т ТОВ «МІЛОАН» відступлено право вимоги за Договором про споживчий кредит № 103559017 від 19 березня 2021 року на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до Відповідача. 24 січня 2022 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» укладено Договір факторингу № 1/15, у відповідності до умов якого та згідно Додатку № 1 до Договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до [PERSON] за Договором про споживчий кредит № 103559017 від 19 березня 2021 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За загальним правилом зобов`язання виконуються тими самими особами, які були кредитором і боржником під час їх виникнення. Але законодавство передбачає можливість заміни осіб (як кредитора, так і боржника) при збереженні предмета і змісту зобов`язання. Стосовно обсягу прав, що переходять до нового кредитора, Цивільний Кодекс України у ст. 514 закріплює правило, згідно з яким до нового кредитора переходять усі права первісного кредитора у зобов`язанні, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже ТОВ ФК «ПІНГ ПОНГ» являється новим кредитором у зобов`язанні, позичальником в якому є відповідач [PERSON] . У відповідності до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлені строки відповідно до умов договору. Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема, сплата неустойки (штрафу), яка є грошовою сумою, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім того ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що у разі якщо за договором позичальник зобов`язувався повернути позику частинами, то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.ст. 625, 1048, 1054 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, і за кредитним договором зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Прийняті на себе зобов`язання по кредитному договору [PERSON] належним чином не виконував, в результаті цього з боку відповідача виникла заборгованість перед позивачем за кредитом в розмірі 5000,00 грн, заборгованість за відсотками в розмірі 3000,00 грн. Тому суд задовольняє позов саме в цій частині вимог. В іншій частині позовних вимог належить відмовити, так як позивачем не надано доказів укладення додаткових договорів щодо продовження строку дії кредитного договору, а також не заявлялась вимога про стягнення відсотків у відповідності до ст. 625 ЦК України, а тому підстав на нарахування відсотків з моменту закінчення строк дії договору, після 18 квітня 2021 року, у визначеному позивачем розмірі не має. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. За результатами розгляду справи витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 137 ЦПК). На підтвердження надання правничої допомоги представником позивача надано разом з позовом договір № 43657029 від 01 листопада 2024 року про надання правової допомоги; додаткову угоду № 103559017 від 03 березня 2025 року до договору № 43657029 від 01 листопада 2024 року, та детальний опис робіт, виконаних адвокатом для надання правничої допомоги ТОВ ФК «ПІНГ ПОНГ», складений 03 березня 2025 року. З представлених позивачем документів вбачається, що вартість наданих адвокатом послуг на користь позивача становить 6000,00 грн. Разом з тим, суд бере до уваги, що позовні вимоги позивача задоволені частково,\~ а\~ тому витрати на правничу допомогу\~ необхідно стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог. Ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Тому суд стягує частково з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у зв`язку зі зверненням з позовом до суду, а саме судовий збір в сумі 847,70 (8000:23000=0,35; 2422,40х0,35=847,70) та витрати на правничу допомогу в розмірі 2100 грн (6000х0,35=2100).

Outcome: partial