Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

29.07.2024 року до суду надійшов позов адвоката Коюда М.А. в інтересах [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування\~позову зазначає,\~що підставою звернення [PERSON] з даною позовною заявою є необхідність у здійсненні захисту порушеного права на спадкування за [PERSON] 1/5 частки квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] , адже 28.12.2023 державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у м. Одесі Масловою Марією В`ячеславівною видано повідомлення [PERSON] про пропущення строку вступу у спадщину після смерті [PERSON] , що позбавляєм останнього на вступ у спадкові права, та обумовлює необхідність у судовому захисті порушеного права. Ухвалою Заводського\~районного суду\~м.\~Миколаєва від\~02.08.2024\~рокуу справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання. 29.08.2024 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. 30.08.2024 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому не заперечує проти задоволення позову та визнає позовні вимоги повністю. Просить розглянути справу за її відсутності. 02.09.2024 року до суду надійшло клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.09.2024 року клопотання представника позивача [PERSON] про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено. 20.09.2024 року до суду надійшли витребувані докази, а саме матеріали спадкової справи після смерті [PERSON] 30.09.2024 року до суду надійшло клопотання представника позивача [PERSON] про виклик свідків. Ухвалою Заводського\~районного суду\~м.\~Миколаєва від\~04.11.2024\~рокузакрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 09.01.2025 року до суду від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання про залучення третьої особи АТ "СЕНС БАНК". 15.01.2025 року до суду надійшло клопотання від представника позивача про проведення судового засідання за його відсутності. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 15.01.2025 року в справі залучено в якості третьої особи АТ "СЕНС БАНК". 29.04.2025 року від представника позивача до суду надійшла заява про долучення доказів направлення сторонам. Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату та час судового засідання повідомлялась належним чином. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомено належним чином, причини неявки суду не повідомлено. У відзиві просила розглядати справу за її відсутності. Представник третьої особи до суду не з`явився, про дату та час судового засідання було повідомлено належним чином. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 27.04.1993 Миколаївською службою приватизації державного житлового фонду на ім`я [PERSON] та членів його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житло, а саме квартиру площею 45,4 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] . На підставі зазначеного свідоцтва про право власності [PERSON] та особи зазначені у свідоцтві набули право спільної часткової власності по 1/5 частки квартири [ADDRESS] . На момент видачі свідоцтва про право власності на житло [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі. Позивач - [PERSON] який народився [INFO] про що Відділом реєстрації актів громадського стану м. Миколаїв видано (повторно) свідоцтво про народження від 17.10.2000 серії [NUMBER] є сином [PERSON] та [PERSON] . 07.07.1999 року між [PERSON] та [PERSON] розірвано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис № 408, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 07.07.1999 виданого Відділом реєстрації актів громадського стану Заводського району м. Миколаїв. 23.01.2002 року між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] укладено шлюб про що Міським відділом реєстрації актів громадського стану Одеського обласного управлінням юстиції видано свідоцтво про одруження від 23.01.2002 серії [NUMBER] , після одруження [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла у віці 52 років, про що 18.09.2016 складено відповідний актовий запис № 9447, зазначене підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18.09.2016 виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану. Отже, після смерті [PERSON] у неї залишились майнові права, а саме право спільної часткової власності на 1/5 частки квартири [ADDRESS] . 14.04.2017 до спадкового реєстру внесено запис про спадкову справу № 60530674 відносно спадкодавця - [PERSON] . Однак 28.12.2023 державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у м. Одесі Масловою Марією В`ячеславівною видано повідомлення [PERSON] про пропущення строку вступу у спадщину після смерті [PERSON] . [PERSON] , якій на праві приватної спільної часткової власності належить 1/5 частка квартири [ADDRESS] на момент смерті фактично проживала та вела спільне господарство разом зі своїм сином [PERSON] та колишнім чоловіком [PERSON] на протязі 2014, 2015, по вересень 2016 року за адресою: [ADDRESS] . Зазначене підтверджується актом про проживання від 18.04.2024 складеним у присутності [PERSON] яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] ., та [PERSON] яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , та представника Приватного підприємства «Управляюча компанія ЖЕД № 10» Запорожан В.О., яким засвідчено складений акт. У шлюбі укладеному між [PERSON] та [PERSON] народилась [PERSON] [INFO] яка є рідною сестрою [PERSON] , зареєстрованим місцем проживання якої є [ADDRESS] . 17.08.2019 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що Миколаївським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області видано свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] , [PERSON] після шлюбу взяла прізвище [PERSON] . Таким чином, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. Метою встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, тобто, такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем. Так, позивач позбавлений можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту проживання однією сім`єю, а також визнання права власності в порядку спадкування. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Приймаючи до уваги те, що встановлення факту родинних відносин має для позивача юридичне значення, наявність доказів на підтвердження факту родинних відносин, суд вважає, що вимога позову щодо встановлення факту родинних відносин підлягають задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, статтею 1268 ЦК України, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Верховний Суд у постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19виснував, що статтями 1268 та 1269 ЦК України презюмується, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Тобто, дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, чітко визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статтях 1269, 1270 ЦК України. Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У судовому засіданні встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцями на час смерті залежить виникнення та зміна його її майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем за законом. Відповідно до роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права. Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом - ст.1217 ЦК України. В силу ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини - ст.1222 ЦК України. Згідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до положень ст.ст.1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За п.3.1 листа Вищого Спеціалізованого Суду України від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За ч.2 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] \~ є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved