Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ, в якому просить виключити відомості Запис) про боржника [PERSON] (зареєстрована: [ADDRESS] ) [INFO] , ІПН: [NUMBER] , паспорт: [NUMBER] ) з Єдиного реєстру боржників по виконавчому провадженні № АСВП [NUMBER], документ видав: Солом`янський районний суд м. Києва у справі № 760/5040/22, категорія стягнення: конфіскація у справі про порушення митних правил, орган ДВС в якому перебувало на виконанні: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). На обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, наявність обтяжень у вигляді зазначення відомостей щодо позивача в Єдиному реєстрі боржників порушує її право на вільне розпоряджання своїм майном. Зазначає, що державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу згідно п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення). Виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Ухвалою судді від 05.12.2024 в справі відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відзив від відповідача не надійшов. Про дату час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення повісток на поштові адресу, а також на електронну пошту. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Згідно ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, 1. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. 2. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. З урахуванням викладеного, положень ст.ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності учасників справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 28.10.2022 Солом`янським районним судом м. Києва у справі № 760/5040/22 було ухвалено постанову суду, якою притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення митних правил та накладено адміністративний штраф у розмірі 1700,00 грн. з конфіскацією безпосередніх предметів порушення митних правил (а.с. 8-13). Основ`янсько-Слобідським відділом ДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 26.05.2023 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № [NUMBER] з примусового виконання постанови Солом`янського районного суду м. Києва у справі № 760/5040/22 про стягнення з [PERSON] на користь Київської митниці ДМС України штрафу у розмірі 1700,00 грн. у зв`язку з фактичним виконанням. Крім того в листі-відповіді виконавчої служби від 24.09.2024 № 135254 також зазначено, що в рамках ВП № [NUMBER] державним виконавцем не було винесено постанови про арешт майна боржника або зареєстровано обтяження такого майна, зокрема, щодо квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). В кінці вересня 2024 року позивач звернулався до нотаріуса у м. Харкові з метою продати (відчужити) вищезазначену квартиру, але нотаріусом було відмовлено у здійсненні будь-яких нотаріальних дій щодо майна позивача так як, щодо [PERSON] є запис в Єдиному реєстрі боржників. В Єдиному реєстрі боржників зазначено, а саме: запис 1, боржник [PERSON] , [INFO] , номер виконавчого провадження №АСВП [NUMBER], документ видав: Солом`янський районний суд м. Києва, категорія стягнення: конфіскація у справі про порушення митних правил, орган ДВС в якому перебувало на виконанні: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 16-17). Позивач через свого представника звернулась до відповідача, щоб дізнатися інформацію по ВП № [NUMBER], яке знаходилось у відповідача на виконанні - про наявні арешти або обтяження щодо її майна. Відповідач надіслав лист-відповідь № 51716/3-24 в якому зазначено, що 19.02.2024 у ВП №АСВП [NUMBER] було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, а також що жодних арештів на майно позивача не накладалося (а.с. 18-19). 14.10.2024 позивач через свого представника звернулась до відповідача з заявою про виключення запису з Єдиного реєстру боржників щодо [PERSON] у виконавчому провадженні №АСВП [NUMBER], яке згідно реєстру виконавчих проваджень є завершеним (а.с. 20-21, 27). Відповідач надав відповідь своїм листом № 58907/3-24 від 05.11.2024 на заяву від 14.10.2024 про виключення відомостей (запису) [PERSON] з Єдиного реєстру боржників, якою відмовив позивачу у виключенні запису у зв`язку з відсутністю правових підстав для винесення відповідної постанови (а.с. 22-24) Спірні правовідносини виникли з приводу правомірності наявності підстав для виключення відомостей про нього з Єдиного реєстру боржників. Приписами ч.ч. 1, 2, 3, 5 і 7 ст. 9 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII) визначено, що єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна. Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України. Реєстрація боржника в Єдиному реєстрі боржників не звільняє його від виконання рішення. Державні органи, органи місцевого самоврядування, нотаріуси, інші суб`єкти при здійсненні ними владних управлінських функцій відповідно до законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, у разі звернення особи за вчиненням певної дії щодо майна, що належить боржнику, який внесений до Єдиного реєстру боржників, зобов`язані не пізніше наступного робочого дня повідомити про це зазначений у Єдиному реєстрі боржників орган державної виконавчої служби або приватного виконавця із зазначенням відомостей про майно, щодо якого звернулася така особа. Банки, небанківські надавачі платіжних послуг, емітенти електронних грошей у разі відкриття або закриття рахунку/електронного гаманця фізичній або юридичній особі, внесеній до Єдиного реєстру боржників, у тому числі через відокремлені підрозділи банку, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей, зобов`язані у день відкриття або закриття рахунку/електронного гаманця повідомити про це зазначений у Єдиному реєстрі боржників орган державної виконавчої служби або приватного виконавця. Порядок надання такої інформації та форма повідомлення встановлюються Національним банком України за погодженням із Міністерством юстиції України. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня отримання повідомлення зобов`язаний прийняти рішення про накладення арешту на майно та/або на кошти/електронні гроші, що знаходяться на рахунках/електронних гаманцях боржника в банках, небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей, у порядку, визначеному статтею 56 цього Закону, крім випадку, коли на таке майно арешт уже накладено з тих самих підстав. Відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження. Відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або постанови, передбаченої частиною четвертою статті 40 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. Згідно з ч. 5 ст. 37 Закону № 1404-VIII повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди. Частинами 1 і 2 ст. 40 Закону № 1404-VIII установлено, що в разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Суд звертає увагу на те, що ч. 7 ст. 9 Закону № 1404-VIII визначено вичерпний перелік підстав для виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників. Повернення виконавчого документу з підстав, передбачених п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VIII, - не належить випадків, за яких відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників. Водночас, на противагу правовідносинам щодо зняття арешту з майна, Закон № 1404-VIII не передбачає виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників в інших випадках за рішенням суду. Верховний Суд у постанові від 29.11.2022 у справі № 910/4404/17 зазначив, що «Законом України «Про виконавче провадження» встановлений вичерпний перелік підстав, за якими відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників. Розширеному тлумаченню такі підстави не підлягають». Враховуючи викладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позову. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed