Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

Керівник Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області Прокопчук Д.В. в інтересах держави уповноваженими органами якої виступають Національна служба здоров`я України та Кіровоградська обласна рада звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з нього витрати на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON] в сумі 136277,77 грн. в дохід державного бюджету та 20296,21 грн. в дохід (місцевого) обласного бюджету. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що унаслідок кримінального правопорушення, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12021121020000924 від 27.11.2021, [PERSON] як особа, яка потерпіла від злочину, у період з 28.11.2021 по 21.01.2022 перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні інтенсивної терапії екстракорпоральних методів детоксикації та нейрохірургічному відділенні КНП Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради». Витрати на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, за вказаний період склали 156573,98 грн., у тому числі за рахунок місцевого (обласного) бюджету 20296,21 грн., за рахунок Державного бюджету (кошти Національної служби здоров`я України) 136277,77 грн., які до теперішнього часу залишаються невідшкодованими. Вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 28.07.2023 у кримінальній справі №397/651/22 (провадження 1-кп/397/26/23) [PERSON] у кримінальному провадженні №№12021121020000924 від 27.11.2021 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286-1 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 років. Вказаний вирок суду не оскаржувався та набрав законної сили 28.08.2023. Цивільний позов про стягнення коштів на користь держави в особі Національної служби здоров`я України та Кіровоградської обласної ради, витрачених на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, в межах даного кримінального провадження не заявлявся. При цьому, [PERSON] кошти на лікування потерпілої в добровільному порядку не відшкодовано. А тому, звернувся з даним позовом до суду. Ухвалою судді від 10.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання (а.с.102-103). Ухвалою суду від 19.02.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 172-173). У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представники позивача Національної служби здоров`я України у судове засідання не з`явилися, надали клопотання про розгляд справи без участі представника; позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити їх (а.с. 119, 145-146). Представник позивача Кіровоградської обласної ради у судове засідання не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи без участі представника; позовні вимоги підтримала у повномі обсязі та просила задовольнити їх (а.с. 130-131). Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував щодо їх задоволення. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без участі представника; додаткових заяв, клопотань по справі не мають (а.с. 151). Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 27.11.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення, яке кваліфіковане за ч.1 ст. 286-1 КК України, а саме, що 27.11.2021 близько 13:00 год. [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки ВАЗ моделі 21104, р.н. [NUMBER] , рухаючись по вул. Центральна в с. Бірки Кропивницького району Кіровоградської області допустив наїзд на велосипедиста [PERSON] , [INFO] , внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне провадження №12021121020000924 (а.с.27). Відповідно до висновку експерта №30 від 30.09.2022, при судово-медичній експертизі у гр. [PERSON] мали місце тілесні ушкодження у вигляді: а) відкритої черепно-мозкової травми: забою головного мозку важкого ступеню з вогнищевим ураженням правої скроневої частки, крововиливу під павутинну оболонку зліва, крововиливу під тверду мозкову оболонку справа, перелому лівої скроневої кістки з переходом на передню черепно-мозкову ямку, перелому передньої стінки лівої верхньощелепної пазухи, параорбітальної гематоми зліва, ран і підшкірної гематоми в лівій потиличній ділянці голови, множинних саден голови; б) множинних саден тулубу, кінцівок, які утворилися від дії тупих предметів. Відкрита черепно-мозкова травма з забоєм головного мозку важкого ступеню з вогнещевим ураженням правої скроневої частки, крововиливом під тверду і павутинну мозкові оболонки, перелом склепіння та основи черепу зліва, рани і підшкірна гематоми в лівій потиличній ділянці голови, відноситься до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечних в момент заподіяння, відповідно до п.2.1.3б, в «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р. Садна в ділянці тулубу, кінцівок відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, відповідно до п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р.. Вище вказані тілесні ушкодження можуть відповідати часу утворення вказаному в обставинах справи. Тілесні ушкодження, які мають місце на тілі [PERSON] утворилися від одномоментної травматичної дії тупих предметів. Враховуючи масивність, характер, механізм утворення тілесних ушкоджень, з урахуванням обставин справи, можна говорити, що вони могли утворитися внаслідок зіткнення велосипедиста з легковим автомобілем. В якому положенні відносно транспортного засобу (легкового автомобіля) перебувала [PERSON] , рухаючись на велосипеді, можна буде вирішити після проведення комплексної судово-медичної та авто-технічної експертиз (а.с.28-36). Вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 28.07.2023 у справі №397/651/22 (н/п 1-кп/397/26/23) у кримінальному провадженні №12021121020000924 від 27.11.2021 [PERSON] , [INFO] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України (порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, якщо вони заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження) та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 років (а.с. 37-41). Згідно повідомлення Комінального некомерційного підприємства «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» від 20.10.2022 №4353/01-16/06 та від 13.02.2024 №687/02-18/06, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні інтенсивної терапії екстракорпоральних методів детоксикації та нейрохірургічному відділенні КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» з 28.11.2021 по 21.01.2022, тобто 54 ліжко-днів. Вартість лікування по фактичним витратам склала без вартості медикаментів, придбаних хворим за власні кошти, виходячи з вартості одного ліжко-дня у відділенні інтенсивної терапії ЕМД та нейрохірургічному відділенні: (листопад, ІТЕМД) 2 л/дн. х 2936,92 грн. = 5873,84 грн.; (грудень, ІТЕМД) 28 л/дн. х 3663,57 грн. = 102579,96 грн.; (грудень, НХВ) 3 л/дн. х 2104,60 грн. = 6313,80 грн.; (січень, НХВ) 21 л/дн. х 1990,78 грн. = 41806,38 грн.; разом 156573,98 грн. Лікування [PERSON] здійснювалося за рахунок коштів обласного бюджету та коштів НСЗУ. Разом (обласний бюджет) 20296,21 грн.; разом (кошти НСЗУ) 136277,77 грн. Станом на 08.02.2024 кошти в добровільному порядку [PERSON] не сплачувались. (а.с. 45, 53-54). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Положеннями ст. 1166 ЦК України передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв?язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток. Відповідно ч. 2 ст. 1191 ЦК України, держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення. Згідно ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов?язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров?я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно ч. 3 ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров?я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. Відповідно до рекомендацій, викладених у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров?я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров?я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених в стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров?я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров?я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року, Сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Відповідно до\~п.\~3,\~4\~вищезазначеного Порядку,\~визначена сума\~коштів на\~лікування потерпілого\~стягується судом\~з обвинуваченого\~або фізичної\~чи юридичної\~особи,\~яка за\~законом несе\~цивільну відповідальність\~за шкоду,\~завдану діяннями\~обвинуваченого або\~неосудної особи,\~яка вчинила\~суспільно небезпечне\~діяння,\~при ухваленні\~вироку за\~позовом закладу\~охорони здоров?я\~або прокурора.\~У разі,\~коли при\~ухвалені вироку\~сума коштів,\~витрачених на\~стаціонарне лікування\~потерпілого,\~ще не\~була визначена\~і рішення\~про їх\~відшкодування не\~було прийнято,\~стягнення провадиться\~в порядку\~цивільного судочинства за\~позовом вказаних\~юридичних осіб. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Таким чином, обов?язок винної особи відшкодовувати витрати на стаціонарне лікування потерпілої від злочину особи, тому невідшкодування [PERSON] до бюджету, витрачених на стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] є порушенням інтересів держави щодо надходження належних коштів до бюджетів всіх рівнів з метою їх подальшого використання для забезпечення завдань і функцій держави та місцевого самоврядування. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Отже, кошти, які витрачені на стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь Державного бюджету України та в дохід місцевого (обласного) бюджету, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки при зверненні до суду прокурор звільнений був від сплати судового збору, тому необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved