Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

14.03.2025 року представник позивачки звернулась до суду з\~позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 19 серпня 2011 року було зареєстровано шлюб між позивачкою та відповідачем. З 2024 року позивач та відповідач не проживають однією сім`єю, не ведуть спільне господарство, зареєстровані та проживають за різними адресами. Шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем фактично припинені. Подальше спільне життя позивачки та відповідача як подружжя є неможливим, тому що вони не мають спільних інтересів, не проживають однією сім`єю, майже не спілкуються між собою. До шлюбу позивачка [INFO] народила дитину [PERSON] , батьком якого є відповідач. Тому позивачка вважає, що подальше збереження їх сім`ї неможливе та на примирення не згодна. Спору про поділ спільного майна між ними немає. Спір з приводу місця проживання дитини відсутній, так як дитині виповнилось 18 років. Зазначені обставини стали приводом для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 17.03.2025 року провадження у справі відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивачка та її представник не з`явились, але через канцелярію суду представник надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, але направив пояснення по справі, в яких зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін, а тому для ухвалення рішення немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не з`явились до суду. Дослідивши письмові докази, врахувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що 19 серпня 2011 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис № 207. Прізвище позивачки після реєстрації шлюбу « [PERSON] ».\~ Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст. 51 Конституції України. Відповідно до частини третьої\~статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього кодексу. Згідно частини другої\~статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам\~одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони фактично припинили подружні стосунки. Задовольняючи позов, суд враховує, що фактично шлюбні відносини припинені з 2024 року, спільне господарство не ведеться, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, сторони створити міцної сім`ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх дитині. Суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу у відповідності до вимог частини 8\~статті 294 Цивільного процесуального кодексу України\~відповідачу залишити прізвище, отримане після реєстрації шлюбу \~« [PERSON] ». Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved