Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

28.11.2024 року до Калинівського районного суду Вінницької області звернувся [PERSON] із вказаною заявою, в якій просить визнати його усиновлювачем [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із чим, внести зміни в актовий запис про народження дитини № 3848 від 08.11.2018 року, в якому: змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [INFO] »; змінити по-батькові дитини з « [PERSON] » на « [INFO] »; ім`я дитини, місце та дату її народження, залишити без змін; батьком записати його. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що він з 02.08.2022 року перебуває в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , яка має дитину - сина [PERSON] , [INFO] , біологічний батько якого [PERSON] надав нотаріальний дозвіл на усиновлення дитини. Від шлюбу у них народилась спільна дитина - донька [PERSON] , [INFO] . На даний час, [PERSON] , [INFO] , проживає разом з ними. Між ним та дитиною склались доброзичливі стосунки та взаємне порозуміння, у зв`язку із чим, він вирішив його усиновити. Матеріально їх сім`я забезпечена, для проживання дитини є всі необхідні житлово-побутові умови. Він працевлаштований, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно. Медичні протипоказання відсутні, до кримінальної відповідальності не притягувався, знятої чи непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває. Відповідно до висновку від 19.11.2024 року № 03-14/1743, Орган опіки та піклування Калинівської міської ради Вінницької області, вважає за доцільне щоб він був усиновлювачем [PERSON] , [INFO] . Вважаючи себе таким, що зможе забезпечити дитині нормальні умови для її всебічного розвитку та повноцінного виховання, просить задовольнити заяву. Заявник [PERSON] та його представник - адвокат МОРОЗ І.В. в судовому засіданні підтримали вимоги та просили їх задовольнити з підстав, зазначених у поданій заяві. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні підтримала вимоги та просила їх задовольнити з підстав, зазначених у поданій заяві. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти усиновлення дитини не заперечує. Заінтересована особа - уповноважений представник Органу опіки та піклування Калинівської міської ради Вінницької області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений в передбаченому законом порядку, подав письмову заяву, згідно якої просить здійснити розгляд даної справи за його відсутності, проти усиновлення дитини не заперечує. Заінтересована особа - уповноважений представник [INFO] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений в передбаченому законом порядку. Суд, заслухавши вступне слово заявника (його представника), заінтересованої особи, з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши в порядку, визначеному в процесуальному законі, докази, якими вони обґрунтовуються, приходить до наступних висновків. З матеріалів справи встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , уродженець міста Калинівка Вінницької області /паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий 21.05.2009 року Калинівським РВ ГУМВС України у Вінницькій області/, перебуває з 02.08.2022 року в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , уродженкою міста Вінниця Вінницької області /свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 02.08.2022 року Калинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький)/, яка має дитину - сина [PERSON] , [INFO] /свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 08.11.2018 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області/. Стан здоров`я заявника задовільний, не має протипоказань для усиновлення дитини /висновок про стан здоров`я заявника, виданий 14.10.2024 року КП «Калинівський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Калинівської міської ради/. До кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має, в розшуку не перебуває /витяг ФОВА-002366122 від 15.10.2024 року з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості»/. [PERSON] є працездатною особою, офіційно працевлаштований, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , до складу його сім`ї входять: дружина [PERSON] , її діти: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] , а також їх спільна дитина - донька [PERSON] , [INFO] /свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 09.01.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області; свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 23.03.2023 року Калинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ); довідка про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, видана 22.11.2024 року Комунальним підприємством «Управляюча компанія «Житловик» м. Калинівка; довідка про доходи, видана 31.10.2024 року ТОВ «Калинівський ЕЗДМ»/. Умови проживання задовільні, є всі необхідні житлово-побутові умови для проживання, повноцінного виховання та розвитку дитини /акт обстеження умов проживання, складений 13.11.2024 року Службою у справах дітей та сім`ї Калинівської міської ради Вінницької області/. Біологічний батько дитини - [PERSON] згідно заяви, посвідченої 04.10.2024 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Прокопенко А.Л., та зареєстрованої в реєстрі за № 965, дав згоду на усиновлення його сина [PERSON] , [INFO] - заявником [PERSON] , з присвоєнням йому прізвища та по-батькові усиновлювача. Мати дитини - [PERSON] згідно заяви, посвідченої 04.10.2024 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Прокопенко А.Л., та зареєстрованої в реєстрі за № 967, дала згоду на усиновлення її сина [PERSON] , [INFO] - заявником [PERSON] , з присвоєнням йому прізвища та по-батькові усиновлювача. З довідки про результати проведеної бесіди з дитиною, складеної Службою у справах дітей та сім`ї Калинівської міської ради Вінницької області вбачається, що [PERSON] , [INFO] , висловив свою згоду на усиновлення його [PERSON] . Висновком органу опіки та піклування Калинівської міської ради Вінницької області від 19.11.2024 року № 03-14/1743, визнано за доцільне усиновлення [PERSON] дитини його дружини - [PERSON] , [INFO] . Відповідно положень статті 3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з пункту 3 статті 4 СК України, кожна особа має право на проживання в сім`ї. Статтями 3, 4, 5, 7 СК України передбачено, що кожна особа має право на проживання в сім`ї. Сім`я створюється, в тому числі, і на підставі усиновлення. Держава створює пріоритет сімейного виховання дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Як передбачено статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі статтею 6 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до статті 18 вказаної Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ. За статтею 207 СК України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Усиновлювачем може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Різниця у віці між усиновлювачем та дитиною не може бути більшою ніж сорок п`ять років (частини 1, 2 статті 211 СК України). Статтею 218 СК України передбачено, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», вирішуючи заяву по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги частин 1-3 статті 218 СК України щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам. Відповідно до частини 1статті 220 СК України, на усиновлення дитини одним із подружжя потрібна письмова згода другого з подружжя, засвідчена нотаріально. Згідно зі статтею 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно до статті 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. У відповідності до статті 223 СК України, особа, яка бажає усиновити дитину, подає до суду заяву про усиновлення. Подання такої заяви через представника не допускається. Заява про усиновлення може бути відкликана до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Статтею 225 СК України передбачено, що усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Відповідно до статті 232 СК України, з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Частиною 1 статті 229 СК України визначено, що особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Якщо усиновлюється дитина, яка досягла семи років, то для запису усиновлювача матір`ю, батьком потрібна згода дитини, крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 218 цього Кодексу. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. Згідно з частинами 2, 3, 4 статті 231 СК України, якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Якщо усиновлюється повнолітня особа, її прізвище, ім`я та по батькові можуть бути змінені у зв`язку з усиновленням за заявою усиновлювача та усиновленої особи. Про зміни, передбачені у цій статті, суд зазначає у рішенні про усиновлення. Відповідно до статті 234 СК України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. Статтею 224 СК України визначені обставини, що мають істотне значення для справи, які враховує суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; 2) мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; 3) мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; 4) взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; 5) особу дитини та стан її здоров`я; 6) ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. Вказаною нормою також передбачено, що при дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. Відповідно до частини другої статті 311 ЦПК України, до заяви про усиновлення дитини за наявності мають бути додані такі документи: копія свідоцтва про шлюб, а також письмова згода на це другого з подружжя, засвідчена нотаріально, - при усиновленні дитини одним із подружжя; медичний висновок про стан здоров`я заявника; довідка з місця роботи із зазначенням заробітної плати або копія декларації про доходи; документ, що підтверджує право власності або користування жилим приміщенням; інші документи, визначені законом. У статті 4 Європейської конвенції про усиновлення дітей, проголошено, що компетентний орган не приймає рішення про усиновлення, якщо не є переконаним, що усиновлення відповідатиме найвищим інтересам дитини. У кожному випадку компетентний орган приділяє особливу увагу важливості того, що усиновлення забезпечує дитину стабільними та гармонійними домашніми умовами. Згідно з частинами першою - третьою статтею 10 цієї Конвенції Компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише після належного попереднього встановлення обставин стосовно усиновлювача, дитини та її сім`ї. Під час такого встановлення обставин і після цього дані можуть збиратися, оброблятися й розповсюджуватися лише відповідно до правил, які стосуються професійної конфіденційності й захисту персональних даних. Установлення обставин в належному обсязі в кожній справі стосується настільки, наскільки це є можливим, та inter alia, таких питань: a) особистості, стану здоров`я та соціального середовища усиновлювача, подробиць про його домівку та умови проживання, його здатності виховувати дитину; b) причин, з яких усиновлювач бажає усиновити дитину; c) причини, через які інший з подружжя або зареєстрованих партнерів не приєднується до заяви, коли лише один з подружжя або зареєстрованих партнерів звертається із заявою про усиновлення; d) взаємної сумісності дитини й усиновлювача, а також тривалості часу, протягом якого дитина перебувала під його опікою; e) особистості, стану здоров`я й соціального середовища дитини, а також з урахуванням встановлених законом обмежень її сімейного походження та її цивільного стану; f) етнічного, релігійного та культурного походження усиновлювача й дитини. Таке встановлення обставин повинно бути доручено особі чи установі, які визначено із цією метою законом або компетентним органом. Воно повинно здійснюватися настільки, наскільки це є практично можливим, соціальними працівниками, які мають кваліфікацію в цій сфері завдяки своїй професійній підготовці та власному досвіду. Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд погоджується з висновком Служби у справах дітей та сім`ї, оскільки він підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами. Отже, враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, які свідчать про те, що заявник [PERSON] має бажання усиновити [PERSON] , [INFO] , з метою надання йому батьківської любові та домашнього затишку, бажає і має можливість займатися його вихованням, здатний забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя, є дієздатним, має добрий стан здоров`я, здатний створити для дитини належний матеріально-побутовий рівень проживання, може бути усиновлювачем та повністю прийняв на себе обов`язки по вихованню, піклуванню за дитиною, створив усі необхідні умови для нормального фізичного, духовного і морального його розвитку, заявник проживає однією сім`єю разом з матір`ю дитини, з якою перебуває у зареєстрованому шлюбі, умови їх проживання забезпечені на належному рівні, та урахувавши думку самої дитини, який бажає усиновлення та вважає заявника своїм батьком, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви усиновлення динити. Судом не встановлено, передбачених статтею 212 СК України підстав, які виключають можливість усиновлення дитини, заявником. Відповідно до частин першої-третьої, п`ятої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Outcome: approved