Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

Від представника позивача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" Мих В.О. в системі "Електронний суд" 14 січня 2025 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 23492.7 грн. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 січня 2025 року матеріали справи за вищевказаною позовною заявою передано на розгляд за підсудністю до Жовківського районного суду Львівської області. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 лютого 2025 року справу передано для розгляду в провадження судді Жовківського районного суду Львівської області Ясиновського Р.Б. Позивач у позовній заяві просить у зв`язку із невиконанням відповідачем грошових зобов`язань за кредитним договором стягнути з нього на користь позивача заборгованість за кредитним договором №100312304 від 28.01.2023 в сумі 23492,7 грн та суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,4 грн. Представник позивача у судове засідання не прибув, однак подав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак подав на адресу суду письмову заяву, в якій зазначив, що позов визнає та просить розгляд справи провести у його відсутності. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутності сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд враховує, що відповідач [PERSON] визнає позов та суд приймає таке визнання. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Судом встановлено, що 28.01.2023 між фізичною особою позичальником [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 100312304, згідно з умовами якого відповідач отримав 6000 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів повернення кредиту та сплати комісії і процентів відповідачем не було внесено. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну їй суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору. Враховуючи ці обставини, умови чинного законодавства та п. 3.2.6. кредитного договору № 100312304 від 28.01.2023, - позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. Пункт 7.1. кредитного договору № 100312304 від 28.01.2023 визначає, що цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Укладаючи кредитний договір відповідач та ТзОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електродного підпису одноразовим ідентифікатором. Підтвердженням добровільного укладення відповідачем даного договору є анкета-заява на кредит № 100312304 позичальника від 28.01.2023, що заповнена відповідачем. Таким чином, відповідно до умов кредитного договору, 28.01.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений договір відступлення прав вимоги №102-МЛ/Т від 27.07.2023. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором № 100312304 від 28.01.2023, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. Сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором № 100312304 від 28.01.2023 було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно договору відступлення прав вимоги №102-МЛ/Т від 27.07.2023. Сума заборгованості відповідача становить 23492,7 грн, відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №102- МЛ/Т від 27.07.2023. З них прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 5580 грн; прострочена заборгованість за сумою відсотків становить - 17312,7 грн та прострочена заборгованість за комісією становить 600 грн. Вказаний позивачем розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ. Такий розрахунок відповідачем не оспорюється та визнається. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що відповідач всупереч умовам кредитного договору та ст.ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушив зобов`язання за таким і в кінцевому підсумку не повернув кредит кредитодавцю. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Встановлено, що на день розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем у добровільному порядку не сплачена, а тому підлягає примусовому стягненню. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушив умови кредитного договору, у добровільному порядку ухилявся від сплати заборгованості за таким та визнає позовні вимоги позивача, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено 2422.4 грн судового збору. У зв`язку із задоволенням позовних вимог документально підтверджені судові витрати, а саме, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved