Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" (надалі - позивач, кредитор) звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] (надалі - відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №1351-3025 продукту "CreditKasa" від 19.02.2024 (надалі - кредитний договір) у розмірі 31 000 грн. та судовий збір за її подання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір. Позивач надав кредит, а відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту та процентів за користування кредитними коштами не виконує, що є підставою для стягнення заборгованості. При цьому, кредитором прийнято рішення про часткове списання ( відмову від стягнення) нарахованих процентів та просити суд стягнути не повну суму боргу, а її частину. 19 березня 2025 року суд відкрив провадження у справі та постановив слухати справу в порядку спрощеного позовного провадження. Судове засідання, призначене на 23 квітня 2025 року, суд відклав на 07 травня 2025 рік, оскільки це була перша неявка відповідача, повідомленого належним чином, і який не проінформував суд про причини неявки. Відзиву відповідач не подав. В судове засідання, призначене на 07 травня 2025 рік, сторони не з`явилися. Явка учасників справи не визнавалась обов`язковою. Позивач повідомлений про дату та час судового засідання через електронний суд. До позовної заяви долучено клопотання від 04.03.2025 року, в якому міститься прохання про розгляду справи за відсутності позивача та погодження на ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач повідомлений про дату та час судового засідання шляхом скерування поштового рекомендованого відправлення з повідомленням про вручення за адресою реєстрації місця проживання (штрихкодовий ідентифікатор АТ «Укрпошта» 0610248719446). Судову повістку отримав 01.05.2025 року. Отже, суд вжив всі передбачені процесуальним законом заходи для забезпечення права учасників справи бути повідомлений про дату, час і місце розгляду справи та брати особисту участь в судових засіданнях. Враховуючи, що представник позивача не заперечив проти ухвалення заочного рішення у справі, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, однак повторно не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав, тому у відповідності до вимог ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши докази та здійснивши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також проаналізувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 19.02.2024 року між кредитором та відповідачемукладено кредитний договір. Відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 6200,00 грн. (пункт 4.1. кредитного договору) на строк 300 календарних днів, дата повернення кредиту - 14.12.2024 рік ( пункт 4.12. кредитного договору). Мета отримання кредиту - для задоволення особистих потреб ( пункт 2.4. кредитного договору) . Детальні терміни ( дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в графіку платежів, що є невід`ємним додатком №3 до цього договору. Стандартна процентна ставка становить 2,5 % в день та застосовується протягом всього строку дії договору ( п. 4.10. кредитного договору). Промо-ставка за кожен день користування кредитом протягом перших 30 днів становить 1,75% ( п. 10.1 кредитного договору). Перед укладенням договору було здійснено електронну ідентифікацію та верифікацію відповідача для входу в особистий кабінет, відповідно до п.3.5. кредитного договору. Кошти кредиту надаються шляхом безготівкового переказу кредиту на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу (п. 4.6. кредитного договору). Дата надання кредиту: 19.02.2024 року ( п. 4.2. кредитного договору). Номер особистого електронного платіжного засобу позичальника - [NUMBER] . Кредитний договір містить і інші умови, пов`язані з його укладенням та виконанням. Відповідачем договір підписаний електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором С1977) 19 лютого 2024 року. Одноразовий пароль С1977 відправлений кредитором на номер телефону позичальника у ІТС кредитора. Відповідач взяв на себе зобов`язання повернути в передбачені договором строки кредит та сплатити проценти за користування кредитом. 19 лютого 2024 року відповідач електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором С1977) підтвердив ознайомлення з Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту "CreditKasa" та з паспортом споживчого кредиту. На виконання п. 4.6. кредитного договору 19.02.2024 року позивач перерахував кошти відповідачу в розмірі 6200,00 грн на платіжну картку [NUMBER] через систему платежів LiqPay, що підтверджується повідомленням АТ КБ «Приватбанк» від 14.02.2025 року та довідкою позивача про перерахування суми кредиту № 1351-3025 від 19.02.2024 року, [PERSON] . Заборгованість за кредитним договором, яка розрахована позивачем, станом на 13.02.2025 рік становить 51 305,00 грн, з яких заборгованість по основному боргу - 6 200,00 грн. та по процентам - 45105,00 грн. 26 грудня 2023 року позивач затвердив правила акції під умовною назвою «Обмеження нарахування відсотків при примусовому стягненні заборгованості» для споживачів фінансових послуг ТОВ» "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", якими визначив умови часткового списання заборгованості шляхом зазначення про це у позовній заяві. У позовній заяві міститься повідомлення про те, що позивачем прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності шляхом часткового списання заборгованості з процентів на суму 20 305,00 грн. та просить суд стягнути з відповідача 31 000,00 грн, з яких заборгованість за кредитом - 6200,00 грн та заборгованість за нарахованими процентами - 24 800,00 грн. Позивач зареєстрований як юридична особа, основним видом діяльності якої є кредитування, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Свідоцтвом № ІК №116 від 01.08.2013 підтверджується, що позивач зареєстрований як фінансова установа. Із встановлених обставин вбачається, що спір виник щодо заборгованості, яка утворилася внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на основі споживчого кредиту, що врегульовано статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК) із врахуванням Закону України »Про споживче кредитування». Відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису, що відповідає положенням та абзацу другого частини другої статті 639 ЦК. Вказану позицію детально розкрив Верховний Суд у своїй постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243 св 20), яка враховується судом при застосуванні відповідних норм права згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України. Необхідність виконання належним чином взятих на себе зобов`язань, обов`язковість договору і наслідки не виконання зобов`язання передбачені статтями 525, 526, 530 , 610, 611 ЦК. Кредитор виконав належним чином взятий на себе обов`язок надати кредит, що підтверджується повідомленням АТ КБ «Приватбанк» від 14.02.2025 року та довідкою позивача про перерахування суми кредиту № 1351-3025 від 19.02.2024 року, [PERSON] . У цих документах зазначено дату видачі, суму, номер договору та номер платіжної картки. Цей номер платіжної картки відповідає номеру платіжної картки, яку зазначив відповідач в кредитному договорі. У порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовився від належного виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернув. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. В свою чергу, відповідач не надав доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань або/чи які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. Визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань Вказану позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 12 січня 2021 року по справі № 462/5025/20 (провадження № № 61-11608св22), яка враховується судом при застосуванні відповідних норм права згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК. Суд погоджується із розрахованою сумую заборгованості по тілу кредиту та процентів, нарахованих відповідно до п.10.1 та 4.10. кредитного договору. Водночас, Законом України № 3498-IX від 22 листопада 2023 року було внесено зміни до Закону України »Про споживче кредитування». Цей закон набув чинності 24.12.2023 року. Зокрема, ст. 8 доповнено частиною 5 такого змісту: максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. А Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" доповнено пунктом 17 такого змісту: тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. З врахуванням цих змін з 24.12.2023 року до 22.04.2024 року максимальний розмір денної процентної ставки становив 2,5 %, з 23.04.2024 року до 20.08.2024 року - 1,5 %, а з 21.08.2024 року - 1%. Ці зміни є чіткими та розумно передбачуваними. У цій справі суд встановив, що кредитний договір укладений 19.02.2024 року, вже за чинності Закону України № 3498-IX, а відсоткова ставка впродовж всього строку кредитування становила 2,5%, тобто і після 22.04.2024 року. Суд розуміє, що відсоткова (процентна) ставка за кредитом не є тотожною денній процентній ставці. Процентна ставка - це плата за користування чужими грошовими коштами, її розмір встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства ( ст. 536 ЦК). Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту ( п.1-2 ст.1 Закону України »Про споживче кредитування»), її розмір розраховується за формулою, зазначену в ч.4 ст. 7 Закону України »Про споживче кредитування». Якщо ж загальні витрати за кредитом складаються лише з процентів, то розмір процентної ставки за день відповідає розміру денної процентної ставки. У цій справі загальні витрати за кредитом складаються лише з процентів (додаток №3), тому розмір денної процентної ставки співпадає з процентною ставкою, що підтверджується п. 4.18 кредитного договору. Відповідно до запровадженої позивачем акції під умовною назвою «Обмеження нарахування відсотків при примусовому стягненні заборгованості» для споживачів фінансових послуг ТОВ» "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" позивач прийняв рішення списати ( відмовитися від стягнення) 20 305,00 грн. нарахованих процентів, тобто частково зменшити загальні витрати споживача за споживчим кредитом, що, очевидно, призведе до зменшення розміру денної процентної ставки. Перед судом стоїть завдання перевірити чи з врахуванням списаної суми процентів, заборгованість по процентам, нарахована за ставкою 2,5%, виходить за межі розміру максимальної денної ставки, передбаченої ч. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування", з врахуванням пункту 17 Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 3498-IX від 22 листопада 2023 року. За період з 19.02.2024 року до 22.04.2024 року (включно) позивачем нараховано відсотки в розмірі 8 525,00 грн. за процентною ставкою 2,5 %. Такий розмір нарахування відсотків відповідає вимогам пункту 17 Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 3498-IX від 22 листопада 2023 року. За період з 23.04.2024 року до 14.12.2024 року ( включно) позивачем нараховано 36 580,00 грн. за процентною ставкою 2,5 % ( 45105,00 грн -8525,00 грн =36 580,00 грн.) і такий розмір нарахування відсотків не відповідає вимогам пункту 17 Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 3498-IX від 22 листопада 2023 року. Якби процентна ставка за кредитним договором з 23.04.2024 року до 20.08.2024 року була на рівні 1,5 %, а з 21.08.2024 року - на рівні 1%, то розмір нарахованих процентів становив би: з 23.04.2024 року до 20.08.2024 року (включно) - 11 160,00 грн. (6 200 грн х 1,5%/100%х120днів), з 21.08.2024 року до 14.12.2024 ( останній день строку кредитування) - 7 192,00 грн ( 6200 грн х 1%/100% х 116 днів). Отже, за період з 23.04.2024 року до 14.12.2024 року позивач мав би нарахувати 18 352,00 грн. Отже, з врахуванням вимог пункту 17 Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 3498-IX від 22 листопада 2023 року позивач має право на отримання відсотків за весь строк кредитування з 19.02.2024 року до 14.12.2025 року в розмірі 26 877,00 грн ( 8525,00 грн+18 352,00 грн=26877,00 грн) Враховуючи, що позивач прийняв рішення списати ( відмовитися від стягнення) 20 305,00 грн. від суми нарахованих процентів в розмірі 45105,00 грн, то сума процентів, які просить позивач стягнути з відповідача не перевищує суми, право на які мав би позивач при врахуванні пункту 17 Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 3498-IX від 22 листопада 2023 року ( 26 877,00 грн >24 800,00 грн) Зроблені судом розрахунки, свідчать, що вимога про стягнення заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 24 800,00 грн. є законною та підлягає до задоволення. Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 31 000 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту - 6 200,00 грн та по процентам - 24 800,00 грн. Крім того, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору на суму 2422,40 грн.

Outcome: approved