Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

Позивач завернувся до Чернівецького районного суду міста Чернівців із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Посилався на те, що між сторонами зареєстровано шлюб, від якого у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось і з вересня 2024 року фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено. Вони з вересня 2024 року проживають окремо за різними адресами не як чоловік і дружина, не ведуть спільне господарство, не мають спільного сімейного бюджету. Позивач фактично самостійно виховує та утримує свою доньку [PERSON] , яка вже тривалий час проживає разом із ним. Непорозуміння між сторонами та виникаючи конфлікти в минулому та фактичне припинення спільного життя в останній час негативно вплинули на загальну моральну атмосферу в сім`ї. Як такої сім`ї не існує. Відсутність взаєморозуміння між ними та спільної думки щодо вирішення звичайних побутових питань спонукали повному розриву їхніх відносин. Позивач, вважає, що подальше фактичне спільне проживання та збереження шлюбу неможливі і є такими, що суперечили б її особистим інтересам. Просив розірвати шлюб та залишити доньку проживати разом із ним. У судове засідання позивач не з`явився. Через канцелярію суду від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Через канцелярію суду надала заяву у якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала повністю. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстрований 01 липня 2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис №834 (а.с.3). Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Як встановлено, спільне життя сторін на склалось через різні погляди на сімейне життя, інтереси та несумісності характерів. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено. Таким чином, суд вважає, що збереження їх сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Щодо вирішення питання про місце проживання доньки, суд зазначає наступне. У позовній заяві позивач зазначив, що спір у сторін стосовно того з ким буде проживати донька - відсутній. Відповідно до договору між батьками щодо здійснення виховання та визначення місця проживання дитини від «03» квітня 2025 року, [PERSON] , залишається проживати з батьком, [PERSON] , який самостійно виховує та утримує дитину, при цьому мати має право бачитись з дитиною в порядку, передбаченому зазначеним договором. Так Верховний Суд у складі колегії суддів третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно із вимогою про розірвання шлюбу. Виходячи з того, що із змісту заяв по суті наданих як позивачем так і відповідачкою жодного сумніву щодо відсутності спору з приводу того з ким буде проживати донька у суду не виникає, враховуючи те, що обидві сторони згідні з тим, що дитина проживатиме та буде знаходитись на самостійному утриманні та вихованні батька, суд вважає, що дана вимога підлягає до задоволення.

Outcome: approved