Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 06.12.2021 року між товариством та відповідачкою в електронній формі було укладено кредитний договір №211206-002, відповідно до умов якого останній було видано кредит в сумі 28000 грн., зі сплатою одноразової комісії в розмірі 7,5% (2100 грн.), що стягується із суми кредиту в день перерахування кредиту на картковий рахунок позичальника. З урахуванням цього, на банківський ранок відповідачки було перераховано кошти в сумі 25900 грн. Посилаючись на те, що позивач свої зобов`язання за договором виконав, в той час як відповідачка їх належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 30.08.2024 року виникла заборгованість в сумі 67010 грн. 07 коп., що складається із простроченої заборгованості за тілом кредиту в сумі 27222 грн. 83 коп., простроченої заборгованості по процентам в сумі 39787 грн. 24 коп., позивач просив стягнути з відповідачки вказану вище заборгованість, а також понесені по справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп. та витрат на правову допомогу в сумі 7000 грн. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська (на теперішній час Центральний районний суд м.Дніпра) від 25.02.2025 року позов було прийнято до розгляду та призначено справу до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~В призначене судове засідання представник позивача та відповідачка не з`явились. В поданому клопотанні позивач просив розглядати справу без участі його представника, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідачка до суду повторно не з`явилась, про причини своєї неявки не повідомила, відзиву на позов не надала. З урахуванням цього, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.280,281 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи за відсутності сторін, в заочному порядку та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~ \~ \~ \~Перевіривши викладені в позовній заяві доводи та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до чч.ч.1,2 ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626,628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.641 ЦК України пропозицію укласти\~договір (оферту)\~може зробити\~кожна із\~сторін майбутнього\~договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Частинами 1,2 ст.642 ЦК України передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. В зв`язку із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 року, який набрав чинності 30.09.2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Так, ст.3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону). За змістом\~ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст.526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 06.12.2021 року між сторонами було укладено договір про надання кредиту №211206-002, відповідно до умов якого було передбачено надання позичальнику кредиту в сумі 28000 грн., строком на 730 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0,283% за кожен день користування кредитом та одноразової комісії в розмірі 7,5% (2100 грн.) від початкової суми кредиту, що утримується при перерахуванні суми кредиту. Вказаний договір було укладено в електронній формі та підписаний відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Також електронний підписом одноразовим ідентифікатором відповідачкою було підписано графік та орієнтовний графік платежів за договором та Паспорт споживчого кредиту. Відповідно до умов кредитного договору та платіжної інструкції №2713 від 10.12.2021 року відповідачці на картковий рахунок було перераховано кошти в сумі 12025 грн., за виключенням утриманої комісії в сумі 975 грн. Як зазначив позивач, не спростовано відповідачкою та вбачається з долучених до позову розрахунку заборгованості та виписки по рахунку, остання в подальшому свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 30.08.2024 року виникла заборгованість в сумі 67010 грн. 07 коп., що складається із простроченої заборгованості за тілом кредиту в сумі 27222 грн. 83 коп., простроченої заборгованості по процентам в сумі 39787 грн. 24 коп. З урахуванням наведеного, встановивши факт укладення між сторонами кредитного договору, невиконання відповідачкою своїх зобов`язань за останнім, суд приходить до висновку про обгрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі, стягнувши з відповідачки на користь позивача зазначену вище заборгованість, а також у відповідності до ст.141 ЦПК України - судовий збір в сумі 2422 грн. 40 коп. В частині стягнення витрат на правову допомогу в сумі 7000 грн., суд враховує наступне. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу, до позовної заяви було долучено договір №25-01/2023 від 25.01.2023 року між ТОВ «Кредитсервіс» та Адвокатським об`єднанням «ПРАВОВИЙ ДІАЛОГ», акт №3 від 04.01.2024 року приймання-передачі наданої правової допомоги за цим договором щодо підготовки та направлення/подачі однієї позовної заяви або апеляційної скарги, або касаційної скарги до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська відносно боржника [PERSON] (вартість послуг 7000 грн.); платіжну інструкцію №1567 від 05.01.2024 року про перерахування коштів в сумі 7000 грн. ТОВ «Кредитсервіс» на рахунок Адвокатського об`єднання «ПРАВОВИЙ ДІАЛОГ» згідно акту №3 від 04.01.2024 року. Поряд з цим, з матеріалів справи вбачається, що позовна заява від імені ТОВ «Кредитсервіс» подавалась адвокатом Павленком С.В., що діяв на підставі довіреності №1 від 01.02.2025 року, виданої директором ТОВ «Кредитсервіс», на представництво інтересів товариства в судах, у т.ч. із правом подавати та підписувати позовній заяви. Будь-яких доказів, що адвокат Павленко С.В. входить до складу Адвокатського об`єднання «ПРАВОВИЙ ДІАЛОГ», уповноважувався останнім на надання правової допомоги ТОВ «Кредитсервіс» щодо стягнення в судовому порядку заборгованості з боржника [PERSON] , у т.ч. в рамках договору №25-01/2023 від 25.01.2023 року, позивачем не надано. Також суд враховує, що акт №3 приймання-передачі наданої правової допомоги за цим договором щодо підготовки та направлення позовної заяви до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська відносно боржника [PERSON] датований 04.01.2024 року. В той час, як позов адвокатом Павленком С.В. складений та поданий до суду 07.02.2025 року. При цьому, в позовній заяві ставиться питання про стягнення заборгованості, розрахованої станом на 30.08.2024 року, тобто майже на сім місяців пізніше ніж складання акту №3 від 04.01.2024 року, що також спростовує понесення позивачем витрат на правову допомогу по вказаній справі в рамках договору №25-01/2023 від 25.01.2023 року. При цьому, щодо стягнення витрат на правову допомогу, надану адвокатом Павленком С.В. позивачем не заявлялось. В зв`язку з цим, в стягнення з відповідачки на користь позивач витрат на правову допомогу в сумі 7000 грн. слід відмовити за недоведеністю їх понесення в рамках даної цивільної справи належними та допустимими доказами.

Outcome: approved