Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~ До Суворовського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до фізичної особи підприємця [PERSON] , про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди в якій просила Стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 40000,00 грн. основного боргу, 40000,00 грн. штрафу в розмірі 100% від суми основного боргу та 5000,00 в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 85000,00 грн. (вісімдесят п`ять тисяч шривень 00 копійок). Позов обґрунтував тим, що 25 вересня 2024 року між [PERSON] , та фізичною особою-підприємцем [PERSON] , було укладено договір купівлі-продажу №25/09/24. Предметом Договору є поставка Продавцем Покупцю зарядної станці BLUETTI АС180Р (1800W 1440Wh), в кількості одна штука, вартістю 40000 (сорок тисяч гривень), про що зазначено у пункті 1.1 розділу 1 Договору. Покупцем Товару за Договором 25.09.2024 року, було сплачено Продавцю всю суму 40000,00 грн. попередньою оплатою на реквізити, надані відповідачкою у рахунку №91, що підтверджується платіжним документом від 25.09.2024 року №0.0.3906458063.1, як було передбачено під пунктом 2.4.1 пункту 2.4 розділу 2 Договору. Строк поставки згідно Договору визначено у строк 7 (сім) календарних днів з моменту отримання оплати вказаної у підпункті 3.2.1 пункту 3.2 розділу 3 Договору. Тобто, відповідачка мала б здійснити поставку Товару у строк до 02.10.2024 року після отримання коштів 25.09.2024 року. У встановлений строк до 02.10.2024 року Продавець за Договром поставку Товару Покупцю не здійснила, тим самим порушила умови Договору. Відповідно до умов пункту 10.2 розділу 10 Договору визначено, що, якщо Продавець не поставить Товар у строк, вказаний у підпункті 3.2.1 пункту 3.2 розділу З Договору, то він зобов`язаний повернути передоплату Покупцю протягом 21 (двадцяти одного) календарного дня. З урахуванням не поставки Товару 02.10.2024 року та беручи до уваги 21 день для повернення відповідачем отриманих ним коштів, датою повернення коштів Продавцем Покупцю є дата 23.10.2024 року. У строк до 23.10.2024 року відповідачка не повернула грошові кошти в сумі 40000,00 грн., які наразі вона незаконно утримує у себе. 31.10.2024 року відповідачка відправила позивачці гарантійний лист, в якому визнає наявність заборгованості по Договору та зобов`язалась повернути грошові кошти в сумі 40000,00 грн. у строк до 05.11.2024 року, а при умові неповернення коштів зобов`язалась сплатити штраф у розмірі 100% від суми станції, тобто 40000,00 грн. Станом на 08.11.2024 року відповідачка кошти в сумі 40000,00 грн. не повернула, а тому виникли підстави стягнути з відповідачки суму боргу в розмірі 40000,00 грн. та суму штрафу в розмірі 40000,00 грн. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 04.12.2024 року відкрито загальне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 04.03.2025 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі, а також проводити розгляд справи за її відсутності. Відповідача [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, про причини не явки не повідомила. У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-282 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим, є доказаним, тому підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено про те, що 25 вересня 2024 року між [PERSON] , та фізичною особою-підприємцем [PERSON] , було укладено договір купівлі-продажу №25/09/24. Предметом Договору є поставка Продавцем Покупцю зарядної станці BLUETTI АС180Р (1800W 1440Wh), в кількості одна штука, вартістю 40000 (сорок тисяч гривень), про що зазначено у пункті 1.1 розділу 1 Договору. Покупцем Товару за Договором 25.09.2024 року, було сплачено Продавцю всю суму 40000,00 грн. попередньою оплатою на реквізити, надані відповідачкою у рахунку №91, що підтверджується платіжним документом від 25.09.2024 року №0.0.3906458063.1, як було передбачено під пунктом 2.4.1 пункту 2.4 розділу 2 Договору. Строк поставки згідно Договору визначено у строк 7 (сім) календарних днів з моменту отримання оплати вказаної у підпункті 3.2.1 пункту 3.2 розділу 3 Договору. Тобто, відповідачка мала б здійснити поставку Товару у строк до 02.10.2024 року після отримання коштів 25.09.2024 року. У встановлений строк до 02.10.2024 року Продавець за Договром поставку Товару Покупцю не здійснила, тим самим порушила умови Договору. Відповідно до умов пункту 10.2 розділу 10 Договору визначено, що, якщо Продавець не поставить Товар у строк, вказаний у підпункті 3.2.1 пункту 3.2 розділу З Договору, то він зобов`язаний повернути передоплату Покупцю протягом 21 (двадцяти одного) календарного дня. З урахуванням не поставки Товару 02.10.2024 року та беручи до уваги 21 день для повернення відповідачем отриманих ним коштів, датою повернення коштів Продавцем Покупцю є дата 23.10.2024 року. У строк до 23.10.2024 року відповідачка не повернула грошові кошти в сумі 40000,00 грн., які наразі вона незаконно утримує у себе. 31.10.2024 року відповідачка відправила позивачці гарантійний лист, в якому визнає наявність заборгованості по Договору та зобов`язалась повернути грошові кошти в сумі 40000,00 грн. у строк до 05.11.2024 року, а при умові неповернення коштів зобов`язалась сплатити штраф у розмірі 100% від суми станції, тобто 40000,00 грн. Станом на 08.11.2024 року відповідачка кошти в сумі 40000,00 грн. не повернула, а тому виникли підстави стягнути з відповідачки суму боргу в розмірі 40000,00 грн. та суму штрафу в розмірі 40000,00 грн. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного Кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд розглянув справу в межах позовних вимог, створивши учасникам процесу усі необхідні умови для надання, витребування доказів, користуючись принципом змагальності сторін. Відповідно до ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. ч. 1 ст. 610 ЦК України встановлює, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підставі п.4 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно із ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. На підставі п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ по позовах про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному об`ємі особою, яка її завдала, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок і є провина. Ст. 1192 ЦК України передбачає, що особа, що завдала шкоду, судом може бути зобов`язана відшкодувати шкоду в натурі або ж відшкодувати завдану шкоду в повному обсязі. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частин 1, 2 статті 640 ЦК України). Укладений між сторонами правочин за своєю правовою природою є договором кіпівлі-продажу товару. Згідно положень статті 698 ЦК України визначено, що за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним. До відносин за договором роздрібної купівлі- продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Покупець має право на відшкодування збитків, завданих йому продавцем внаслідок використання ним переваг свого становища у виробничій або торговельній діяльності. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність, діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана. Для відшкодування моральної шкоди необхідно встановити та довести наявність усіх складових елементів цивільного правопорушення. У даному випадку наявний прямий та безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідачки по неповерненню грошових коштів, її постіними обіцянками щодо їх повернення, тобто введення мене в оману, тим самим викликаючи у мене хвилювання та душевні страждання з причини триваючого порушення моїх прав. Причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням заподіювана шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без будь-яких додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданих травм, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Таким чином, суд вважає, що позивач довів суду ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: approved