Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

У липні 2024 року комунальне підприємство «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» (далі - КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості про стягнення в солідарному порядку заборгованості за послуги з постачання теплової енергії в розмірі 11682,24 грн., з абонентського обслуговування в розмірі 793,89 грн., посилаючись на те, що КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» забезпечує відповідачів послугами з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , проте відповідачі в порушення Закону України «Про теплопостачання» та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 (далі - Правила) не в повному обсязі проводили оплату за надані послуги, в результаті чого за ними обліковується заборгованість за послуги з постачання теплової енергії в розмірі 11682,24 грн., з абонентського обслуговування в розмірі 793,89 грн. Враховуючи вказане, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за послуги з постачання теплової енергії в розмірі 11682,24 грн., з абонентського обслуговування в розмірі 793,89 грн. та судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Представник позивача\~в судове\~засідання не\~з`явилася,\~сповіщена належним\~чином,\~надала суду\~заяву,\~в якій\~вказала,\~що позовні\~вимоги підтримує\~в повному\~обсязі,\~проситьїх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, в тому числі, через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, про причину неявки суд не повідомили, відзив на позов не надали. Відповідач [PERSON] 12.02.2025 року та 04.04.2025 року надав суду заяви, в яких вказав, що не укладав договір із КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго» про надання послуг, в послугах комунального підприємства не має потреби та наміру користуватися ними не має. У зв`язку із зазначеним, просить суд закрити справу, враховуючи відсутність вказаного договору про надання послуг. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. На підставі ст.ст.67, 68 ЖК України та п.30 Правил надання послуг по централізованому опаленню, наданню холодної та гарячої води та водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, відповідач зобов`язаний своєчасно, щомісячно вносити плату не лише за квартиру, але й за комунальні послуги, а саме: централізоване опалення за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч.2 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до ст. 25 вищезазначеного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктами 1,2,4 ч.1 ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Судом встановлено, що згідно рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.10.2023 року встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.07.2003 року [PERSON] був власником квартири за адресою: [ADDRESS] . З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] помер [INFO] . Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Із заявами про прийняття спадщини після померлого [PERSON] звернувся 03.03.2011 року - [PERSON] та 18.02.2011 року звернулась\~ [PERSON] , тобто вони вважаються такими, що прийняли спадщину в строк. Отже, прийнявши спадщину, відповідачі набули право на квартиру\~за адресою: [ADDRESS] , успадкувавши також права та обов`язки спадкодавця. Тому незалежно від того чи отримали відповідачі свідоцтво про право на спадщину, чи здійснили реєстрацію права власника на успадковане нерухоме майно, вони мають належним чином утримувати майно, на яке набули право (а.с.19-22). Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] зареєстрована власницею частини квартири [ADDRESS] . Згідно рішення Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області №2252-VII від 29.12.2022 року (Додаток 1) вулицю 51 Перекопської Дивізії перейменовано на вулицю Патріотів. Відповідно до особового рахунку, відкритого на ім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] за номером №13065 заборгованість, яка утворилася станом на 04.07.2025 року становить за послуги з постачання теплової енергії в розмірі 11682,24 грн., з абонентського обслуговування в розмірі 793,89 грн. (а.с.7, 8, 13). Згідно попереджень-претензій від 10.06.2024 року комунальне підприємство надсилало [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] повідомлення щодо існування вказаної заборгованості (а.с.5,6). Розрахунки помісячної вартості послуг проводились згідно з положеннями, передбаченими Законом України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-IV від 09.11.2017 року, Закону України «Про теплопостачання» №2633- IV від 02.06.2005 року, Закону України «Правил надання послуг з централізованого опалення та постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановами Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року. Нарахування плати за послуги з постачання теплової енергії проведені на підставі тарифу, затвердженого рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області №631 від 28.09.2022 року. Нарахування плати за послуги з абонентського обслуговування проведено на підставі наказу КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго» №101 від 29.09.2022 року «Про встановлення плати за абонентське обслуговування з надання послуги теплової енергії». Щодо твердження відповідача, що договір із КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго» не укладався, тому заборгованість за послуги надані комунальним підприємством не підлягають стягненню з нього, суд не приймає до уваги, враховуючи наступне. Відповідно до ч.5 ст.13 Закону №2189-VІІІ у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. У відповідності до ч.1 ст.9 Закону №2189-VІІІ споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ч.2 ст.7 Закону №2189-VІІІ індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори на надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Аналогічні за змістом положення містять пп.1 п.47 Правил №690. Пунктом 37 Правил №690 визначено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг є календарний місяць. \~Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиті послуги), якщо інший порядок та строки не визначені договором. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такі висновки відповідають правовим позиціям Верховного Суду України, викладеним у постановах від 20 квітня 2016 року у справі 221/515/15-а, від 30 жовтня 2013 року у справі 6-59цс13, а також Верховного Суду, викладеною у постанові від 26 вересня 2018 року у справі №750/12850/16-ц. Відтак, на думку суду, є неспроможними доводи відповідача про те, що не укладення договору з КП «ТМ ІТКЕ» на постачання теплової енергії є підставою для звільнення його від оплати за вказані надані житлово-комунальні послуги. Таким чином, суд приходить до висновку, що договір на надання послуг постачання теплової енергії між КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго» та відповідачами не укладався, але теплова енергія у квартиру відповідачів надавалась належним чином, заяву про відключення від теплопостачання відповідачі не надавали, таким чином, [PERSON] , [PERSON] знаходяться у фактичних договірних відносинах з КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго». Згідно ст.129 Конституції України, ст.ст.12,13,77,78,79,80,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Оскільки послуги надаються, але їх оплата не проводиться, сума боргу підтверджена особовим рахунком, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість за послуги з постачання теплової енергії в розмірі 11682,24 грн., з абонентського обслуговування в розмірі 793,89 грн. За правилами ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів. Відповідно до ч.1 ст.140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України не передбачено стягнення судових витрат у солідарному порядку. Солідарний зв`язок це матеріально правова категорія (ст.541 ЦК України), а не процесуальна. У відповідності до вимог ст.141\~ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн., які підтверджені платіжним дорученням від 17.07.2024 року (а.с.1), в рівних частинах з кожного, а саме, по 1514,00 грн.

Outcome: approved