Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВІДІ-СТРАХУВАННЯ" звернулось у Рівненський районний суд Рівненської області з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що 25 квітня 2023 року між Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВІДІ-СТРАХУВАННЯ" та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу АС-020298, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб "Toyota RAV4", д.р.н. [NUMBER] . 24 червня 2024 року о 06 год. 45 хв. на а/д Городище-Рівне-Старокостянтинів" 143 км+300м, що в межах Рівненського району Рівненської області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу (велосипеда), яким керував [PERSON] та автомобіля Toyota RAV4 д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Toyota RAV4 д.н.з. [NUMBER] . Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 06 вересня 2024 року у справі №570/3195/24 встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] ПДР України. Власник пошкодженого автомобіля Toyota RAV4 д.н.з. [NUMBER] звернулася до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу, позивачем визначено розмір страхового відшкодування в сумі 25384,20 грн., яке в подальшому було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу на СТО платіжною інструкцією № 2480 від 03 липня 2024 року, у зв`язку з чим до позивача перейшло право вимоги у розмірі виплаченої суми страхового відшкодування. Оскільки, Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВІДІ-СТРАХУВАННЯ" виплатило страхове відшкодування потерпілій в розмірі 25384,20 грн., позивач просить стягнути з відповідача завдану шкоду та судові витрати зі сплати судового збору. Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, явку свого представника в судове засідання не забезпечив. Представник позивача - Невідомий О.М. подав до суду клопотання, в якому просить розгляд справи проводити без участі їх предстаника, позов підтримує повністю, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без його участі та відзив на позов не подав. Згідно вимог ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав та приймаючи до уваги, що представник позивача не заперечує щодо винесення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Ознайомившись із позовною заявою, дослідивши та оцінивши докази, встановивши фактичні обставини справи, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень на них, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення. Так, 24 червня 2024 року о 06 год. 45 хв. на а/д Городище-Рівне-Старокостянтинів" 143 км+300м, що в межах Рівненського району Рівненської області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу (велосипеда), яким керував [PERSON] та автомобіля Toyota RAV4 д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Toyota RAV4 д.н.з. [NUMBER] . Судом встановлено, що автомобіль Toyota RAV4 д.н.з. [NUMBER] , на момент ДТП, був застрахований у Товаристві з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВІДІ-СТРАХУВАННЯ" за Договором добровільного страхування наземного транспорту АС-020298 від 25 квітня 2024 року. Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 06 вересня 2024 року у справі №570/3195/24 встановлено порушення [PERSON] вимог п.п. 2.3.б, 10.3, 13.1 Правил дорожнього руху України, яке мало місце 24 червня 2024 року о 06:45 год. на а/д Городище-Рівне-Старокостянтинів" 143 км+300м, що в межах Рівненського району Рівненської області та визнано останнього винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Тобто, винним у вчиненні ДТП, яке мало місце 24 червня 2024 року о 06:45 год. на а/д Городище-Рівне-Старокостянтинів" 143 км+300м, що в межах Рівненського району Рівненської області і в результаті якого було пошкоджено автомобіль Toyota RAV4 д.н.з. [NUMBER] , визнано відповідача [PERSON] 25 червня 2024 року ТОВ "Агат Авто" виставлено рахунок-фактуру № АА00018603 на ремонт транспортного засобу Toyota RAV4 д.н.з. [NUMBER] , на суму в розмірі 25384,20 грн і відповідно до Страхового акту №19281 від 02 липня 2024 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 25384,20 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №2480 від 03 липня 2024 року. Враховуючи наведене, до позивача, у зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування, перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи та дослідженими судом доказами, а також встановлені постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 06 вересня 2024 року у справі №570/3195/24, яка набрала законної сили 17 вересня 2024 року, а відтак, в силу вимог ч.4 ст.82 ЦПК України, такі обставини не потребують доказування. Відповідно до ч.ч.1-2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За вимогами ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом п.1 ч.2 ст.22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. За змістом ст.993 ЦК України та ст.108 Закону України "Про страхування" (в редакцій, яка була чинна станом на момент ДТП), до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі ст.993 ЦК України та 108 Закону України "Про страхування" до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Системний аналіз ст.22 ЦК України та ч.2 ст.1192 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню є саме вартість відновлювального ремонту. Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 липня 2022 року у справі №910/15796/20. Позивач, який є страховиком потерпілої особи, виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. За приписами, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої\~статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відтак, оскільки сума відшкодування, виплаченого Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВІДІ-СТРАХУВАННЯ" потерпілій особі, становить 25384,20 грн. і вказана сума позивачу у повному розмірі не відшкодована, то з відповідача, як з винної особи, на користь позивача підлягає стягненню сума, а саме вартість відновлювального ремонту в розмірі 25384,20 грн. Зважаючи на викладене, суд дійшов переконливого висновку, що позов Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВІДІ-СТРАХУВАННЯ" підлягає до задоволення у повному обсязі. Враховуючи, що позов підлягає задоволенню, в силу вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved