Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

У вересні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (далі ТОВ «Консалт Солюшенс») звернулось з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за користування кредитними коштами. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.02.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (надалі Банк, Кредитор) та [PERSON] (надалі позичальник) укладено кредитний договір «Автопакет» №05/02/2008/840-К/92 (далі - Кредитний договір), відповідно до якого Банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 41500,00 дол. США. Відповідно до пункту 1.3. Кредитного договору, дата повернення кредиту 30.01.2015 року. Відповідно до пункту 1.4. Кредитного договору, мета кредитування придбання автотранспортного засобу. Відповідно до пункту 1.5. Кредитного договору, процента ставка за користування кредитом 12, 5% річних. Крім того, відповідно до положень зазначеного кредитного договору, [PERSON] зобов`язаний повертати отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки у встановлені строки. В якості забезпечення виконання зобов`язань за договором "Автопакет" №05/02/2008/840-К/92 від 01.02.2008 року [PERSON] виступила поручителем та зобов`язалась солідарно з Позичальником відповідати перед Банком за виконання зобов`язань щодо погашення Кредиту, сплати відсотків, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] належним чином свої зобов`язання за договором «Автопакет» №05/02/2008/840-К/92 від 01.02.2008 року не виконували. У зв`язку з чим, станом на 14.12.2010 року за відповідачами виникла заборгованість у розмірі 460 069 гривень. Оскільки відповідачі не сплатили зазначену заборгованість, ВАТ «КБ «Надра» звернулося за захистом свого порушеного права до суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором №05/02/2008/840-К/92 від 01.02.2008 року. 23.05.2011 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі №2-5220/11 позов ПАТ «КБ «Надра» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за договором «Автопакет» №05/02/2008/840-К/92 від 01.02.2008 року задоволено. Вирішено стягнути солідарно з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» суму заборгованості 460\~069,76 грн. за договором про надання споживчого кредиту «Автопакет» №05/02/2008/840-К/92 від 01.02.2008 року. Крім того, вирішено стягнути з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь ПАТ КБ «Надра» судові витрати в сумі 1820 гривень. Вказане рішення не було оскаржене та набрало законної сили. Крім того, зазначеним рішенням суду було підтверджено факт наявної заборгованості [PERSON] та [PERSON] за кредитним договором в розмірі 460\~069,76 грн. Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17.09.2008 року були внесені зміни у статут ВАТ КБ «Надра», відповідно до яких найменування банку стало: ПАТ «Комерційний банк «Надра» (далі за текстом Банк, ПАТ «КБ «Надра»). 26.02.2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (далі Банк, ПАТ «КБ «НАДРА») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (далі Новий кредитор, Позивач) укладено договір № GL2N79746 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толочко Я.М. та зареєстрований в реєстрі за № 99 (далі Договір). За змістом пункту 150 Додатку 1 до Договору № GL2N79746 про відступлення права вимоги від 26.02.2020 року до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за договором «Автопакет» №05/02/2008/840-К/92 від 01.02.2008 року. ТОВ «Консалт Солюшенс» сплатило ПАТ «КБ «НАДРА» кошти в порядку пункту 4 Договору до моменту набуття чинності Договором у розмірі 1 568\~700,27 грн. без ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 35 від 13.02.2020 року. ТОВ «Консалт Солюшенс» є фінансовою установою згідно Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 29 серпня 2019 року та здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг на підставі розпорядження Нацкомфінпослуг № 1739 від 10.09.2019 року. Окрім цього, 10.04.2020 року ухвалою Приморського районного суду м.Одеси у справі №2-5220/11 заяву ТОВ «Консалт Солюшенс» про заміну сторони її правонаступником задоволено, судом вирішено «Замінити стягувача (сторону у виконавчому провадженні) по справі №2-5220/11 з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (ЄДРПОУ: 20025456) на його правонаступника ТОВ «Консалт Солюшенс» (04108, м. Київ, проспект Правди, будинок 31-А, ЄДРПОУ 42251700) у виконавчому провадженні про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту «Автопакет» №05/02/2008/840-К/92 від 01.02.2008 року у розмірі 460\~069,76 грн. та судових витрат в сумі 1820 грн. Враховуючи вищенаведене, ТОВ «Консалт Солюшенс» є правонаступником ПАТ «Комерційний банк «Надра» у правовідносинах, що виникли за Договором про надання споживчого кредиту «Автопакет» №05/02/2008/840-К/92 від 01.02.2008 року, та які були предметом розгляду у справі №2-5220/11 за позовом ПАТ «Комерційний банк «Надра» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Оскільки, рішення Приморського районного суду м. Одеси по справі №2-5220/11 від 23.05.2011 року не виконано, сума заборгованості встановлена рішенням суду складає 460\~069,76 грн. та судових витрат в сумі 1820 гривень, ТОВ «Консалт Солюшенс» є правонаступником ПАТ «Комерційний банк «Надра» в матеріальних правовідносинах, що виникли на підставі договору відступлення права вимоги № GL2N79746 від 26.02.2020 року та рішення Приморського районного суду м. Одеси у справі № 2-5220/11 від 23.05.2011 року. В порушення зазначених правових норм відповідачі рішення Приморського районного суду м. Одеси у справі №2-5220/11 від 23.05.2011 року, в частині погашення заборгованості у розмірі 460\~069,76 грн. та судових витрат в сумі 1820 грн., не виконали у повному обсязі до моменту звернення із цією позовною заявою, заборгованість перед ПАТ «КБ «Надра» своєчасно не погасили, своє грошове зобов`язання, встановлене кредитним договором та підтверджене рішенням суду, перед ПАТ «КБ «Надра» прострочили. Отже, заборгованість [PERSON] та [PERSON] перед позивачем у розмірі 460\~069,76 грн., що була встановлена рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі № 2-5220/11 від 23.05.2011 року, є зобов`язанням відповідно до норм цивільного права. Як вбачається з тексту заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси у справі № 2-5220/11 від 23.05.2011 року, зобов`язання виражено у гривні. Таке зобов`язання зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобов`язанням. З моменту набрання заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі №2-5220/11 від 23.05.2011 року законної сили по цей час, відповідачі безпідставно користуються коштами у розмірі 460\~069,76 грн., що належали до сплати ПАТ «КБ «Надра», а після укладення договору про відступлення права вимоги ТОВ «Консалт Солюшенс». В силу наведеного, у ТОВ «Консалт Солюшенс», як у правонаступника ПАТ «КБ «Надра», виникло право вимагати від відповідачів сплати інфляційних втрат та 3 % річних за користування грошовими коштами у розмірі 142\~044,99 грн. Враховуючи строк позовної давності, позивач здійснює розрахунок заборгованості за період з 23.02.2019 року до 23.02.2022 року. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 142044,99 грн., яка складається з: 100600,90 грн. інфляційне збільшення, 41\~444,09 грн. 3% річних за користування грошовими коштами, судові витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, в тому числі, через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, про причину неявки суд не повідомили, тому суд відповідно до ч.1 ст.280, ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивача. Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до положень ст.509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. За змістом частини першої статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що 01.02.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (надалі Банк, Кредитор) та [PERSON] (надалі позичальник) укладено кредитний договір «Автопакет» №05/02/2008/840-К/92 (далі - Кредитний договір), відповідно до якого Банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 41500,00 дол. США. (а.с.19-25). В якості забезпечення виконання зобов`язань за договором "Автопакет" №05/02/2008/840-К/92 від 01.02.2008 року [PERSON] виступила поручителем та зобов`язалась солідарно з Позичальником відповідати перед Банком за виконання зобов`язань щодо погашення Кредиту, сплати відсотків, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] належним чином свої зобов`язання за договором «Автопакет» №05/02/2008/840-К/92 від 01.02.2008 року не виконували. У зв`язку з чим, станом на 14.12.2010 року за відповідачами виникла заборгованість у розмірі 460 069 гривень. Дані обставини встановлені рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23.05.2011 року у справі №2-5220/11, яким позов ПАТ «КБ «Надра» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за договором «Автопакет» №05/02/2008/840-К/92 від 01.02.2008 року задоволено, вирішено стягнути солідарно з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» суму заборгованості 460\~069,76 грн. за договором про надання споживчого кредиту «Автопакет» №05/02/2008/840-К/92 від 01.02.2008 року, а також, вирішено стягнути з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь ПАТ КБ «Надра» судові витрати в сумі 1820 гривень. Вказане рішення не було оскаржене та набрало законної сили 03.04.2011 року (а.с.26-27). Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17.09.2008 року були внесені зміни у статут ВАТ КБ «Надра», відповідно до яких найменування банку стало: ПАТ «Комерційний банк «Надра» (далі за текстом Банк, ПАТ «КБ «Надра»). 26.02.2020 року між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ «Консалт Солюшенс» (далі Новий кредитор, Позивач) укладено договір № GL2N79746 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толочко Я.М. та зареєстрованим в реєстрі за № 99 (а.с.28-31). За змістом пункту 1 даного договору банк відступив Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набув права вимоги Банку до позичальників, та/або заставодавців, та/або поручителів, зазначених у Додатку 1 до цього Договору, надалі за текстом Боржники, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), та/або договорами поруки та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом «Основні договори», надалі за текстом Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором. За змістом пункту 2 Договору Новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів, право вимагати сплати неустойок, пеней, штрафів, передбачених Основними договорами, право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань, права, що випливають із судових справ, виконавчих проваджень, право отримання коштів від реалізації заставного майна за Основними договорами, тощо. За змістом Додатку 1 до Договору № GL2N79746 про відступлення права вимоги від 26.02.2020 року до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за договором «Автопакет» №05/02/2008/840-К/92 від 01.02.2008 року (а.с.32-34). ТОВ «Консалт Солюшенс» сплатило ПАТ «КБ «НАДРА» кошти в порядку пункту 4 Договору до моменту набуття чинності Договором у розмірі 1 586\~197,84 грн. без ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 35 від 13.02.2020 року (а.с.35). Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 10.04.2020 року у справі №2-5220/11 заяву ТОВ «Консалт Солюшенс про заміну сторони її правонаступником задоволено, судом вирішено «Замінити стягувача (сторону у виконавчому провадженні) по справі №2-5220/11 з ПАТ «Комерційний банк «Надра» (ЄДРПОУ: 20025456) на його правонаступника ТОВ «Консалт Солюшенс» (04108, м. Київ, проспект Правди, будинок 31-А, ЄДРПОУ 42251700) у виконавчому провадженні про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту «Автопакет» №05/02/2008/840-К/92 від 01.02.2008 року у розмірі 460\~069,76 грн. та судових витрат в сумі 1820 грн. Ухвала суду набрала чинності 10.04.2020 року (а.с.40-41). Таким чином, ТОВ «Консалт Солюшенс» є правонаступником ПАТ «Комерційний банк «Надра» у правовідносинах, що виникли за Договором про надання споживчого кредиту «Автопакет» №05/02/2008/840-К/92 від 01.02.2008 року, та які були предметом розгляду у справі №2-5220/11 за позовом ПАТ «Комерційний банк «Надра» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до частини другої статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 кодексу. Так, відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. За змістом ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року у справі № 6-1946цс15, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), в постановах Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 459/3560/15-ц, від 11 липня 2018 року у справі № 753/23612/15-ц, від 05 вересня 2018 року у справі № 461/479/16-ц, від 22 листопада 2018 року у справі № 761 /43507/16-ц, а відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, на будь-яке грошове зобов`язання поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України в тому числі і на зобов`язання щодо виконання рішення суду майнового характеру. Аналогічні висновки підтверджені Верховним судом у постановах від 24 січня 2019 року по справі № 758/5545/16-ц, від 23 січня 2019 року по справі № 320/7215/16-ц, від 15 січня 2019 року по справі № 910/17566/17. Отже, заборгованість [PERSON] та [PERSON] перед позивачем у розмірі 460\~069,76 грн., що була встановлена рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі № 2-5220/11 від 23.05.2011 року, є зобов`язанням відповідно до норм цивільного права. Доказів виконання зобов`язання суду надано не було. Як вбачається з тексту заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси у справі № 2-5220/11 від 23.05.2011 року, зобов`язання виражено у гривні. Таким чином, у позивача виникло право на застосування наслідків порушення зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України. Враховуючи строк позовної давності, позивач здійснив розрахунок заборгованості за період з 23.02.2019 року до 23.02.2022 року на суму грошового зобов`язання, яке за заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси у справі №2-5220/11 від 23.05.2011 року становить 460069,76 грн., та, відповідно до розрахунку інфляційні втрати становлять 100600,90 грн. та 3% річних за користування грошовими коштами 41444,09 грн., що разом становить 142\~044,99 грн. (а.с.17-18). В силу наведеного, у товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», як у правонаступника ПАТ «КБ «НАДРА», виникло право вимагати від відповідачів сплати 3 % річних за користування грошовими коштами у розмірі, наведеному у розрахунку заборгованості, а саме, у розмірі 41444,09 грн. (а.с.11). Крім того, в силу наведеного, у ТОВ «Консалт Солюшенс», як у правонаступника ПАТ «КБ «НАДРА», виникло право вимагати від відповідачів сплати інфляційних втрат за користування грошовими коштами у розмірі, наведеному у розрахунку заборгованості. Суд погоджується з розрахунком, наданим позивачем. Відповідачі не надали суду доказів, що він є неправильним. За таких обставин, суд вважає можливим позов задовольнити та стягнути солідарно з відповідачів на користь ТОВ «Консалт Солюшенс» заборгованість у розмірі 142\~044,99 грн., яка складається з: 100600,90 грн. інфляційні втрати, 41444,09 грн. 3% відсотки річних за користування грошовими коштами. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат на сплату судового збору та на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Так, згідно ч.ч.1-2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3\~ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вбачається з матеріалів справи, для подання даної позовної заяви позивач звернувся за правовою допомогою до адвокатського об`єднання «Пантеон», з яким було укладено Договір про надання правової допомоги №17 від 26.02.2020 року, додаткову угоду №30-12/21 від 30.12.2021 року, додаткову угоду №31-12/24 від 31.12.2024 року. Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг від 31.01.2025 року, детального опису робіт від 31.01.2025 року, рахунку-фактури №1 від 31.01.2025 року, платіжної інструкції №47 від 31.01.2025 року розмір витрат на правничу допомогу складає 10000,00 грн. Таким чином, зазначені витрати документально підтверджені та доведені. Статтею 133\~ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 131 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з п. 1 ч. 2\~ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. У п.п.113-117 рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» від 07.11.2013 року, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно із договірними зобов`язаннями. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі №922/445/19 від 03.10.2019 року, постанові від 21.01.2021 року у справі №280/2635/20, постанові Київського апеляційного суду від 01.03.2021 року у справі №761/1673/20. Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони допускається виключно у випадках, визначених Законом, та можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. Суд зазначає, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат в зазначеному розмірі, адже цей розмір має бути не лише доведений та документально обґрунтований, але й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19) та від 31.07.2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19). Враховуючи складність справи, обсяг наданої адвокатом правової допомоги, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, слід дійти висновку про необхідність стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн., що є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом обсягу робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони та такий розмір витрат відповідатиме критерію розумності, співмірності та справедливості. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч.1 ст.140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України не передбачено стягнення судових витрат у солідарному порядку. Солідарний зв`язок це матеріально правова категорія (ст.541 ЦК України), а не процесуальна. У відповідності до вимог ст.141\~ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн., які підтверджені платіжною інструкцією №434 від 16.09.2024 року, в рівних частинах з кожного, а саме, по 3711,20 грн. (а.с.42).

Outcome: approved