Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

03.04.2025 адвокат Дейнека С.Л. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, яким просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. Заява обґрунтована тим, що в провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа № 357/11670/24 про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням та стягнення моральної шкоди, в якій відмовлено повністю. В межах розгляду вказаної справи відповідач [PERSON] понесла витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн, які підлягають стягненню на її користь. Сторони повідомлялись судом про час та місце розгляду справи листом від 09.04.2025. 17.04.2025 на адресу суду від представника позивача - адвоката Трибушенко І.А., надійшло клопотання про зменшення розміру судових витрат. У вказаному клопотанні вказано, що ані позивач, ані його представник не отримали копій будь-яких документів (заяв, клопотань тощо) відповідача чи його представника про ухвалення додаткового рішення, а відтак ненадсилання копій відповідних доказів фактично призводить до порушення принципу змагальності, до неможливості ознайомитись з їх змістом та надати свої заперечення щодо обсягів витрат та правильності їх розрахунку. Одночасно заявлено про неспівмірність судових витрат, неподання відповідачем та його представником орієнтовного розрахунку судових витрат разом з відзивом. Просить відмовити в задоволенні заяви. 21.04.2025 на адресу суду від представника позивача - адвоката Трибушенко І.А., надійшло заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в обґрунтування якого вказано про непогодження сторонами договору про надання правничої допомоги істотної умови, а саме його ціну. Також вказаний договір не містить конкретного номера справи, в якій надається передбачена допомога та не міститься вимог ст. 137 ЦПК України. Зазначено також про різницю між заявленим у відзиві розміром витрат на правничу допомогу в розмірі 20 000 грн та в заяві про ухвалення додаткового рішення в розмірі 7 000 грн. просить відмовити в задоволенні заяви повністю. В судовому засіданні представник позивача заперечувала щодо стягнення витрат на правничу допомогу та просила повністю відмовити в задоволенні заяви. Вказала про відсутність доказів суттєвого зменшення витрат до 7 000 грн, оскільки було заявлено 20 000 грн. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.04.2025 відмовлено в задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп», про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням та стягнення моральної шкоди. Вказаним рішенням питання про судові витрати відповідача судом не вирішувалось, оскільки представник відповідача вказав про подання до суду додаткових доказів понесених судових витрат на правову допомогу протягом встановленого у ч. 8 ст. 141 ЦПК України строку. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З матеріалів справи вбачається, що 04.12.2024 у першій заяві по суті - відзиві за вх. № 64184, представником відповідача заявлено про очікувані витрати сторони на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн, докази на понесення яких будуть надані суду у встановлений законом термін. Заява представника відповідача про стягнення судових витрат подана до суду 03.04.2025, тобто протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду від 01.04.2025. На підтвердження витрат на правничу допомогу представником відповідача надано копії документів: договір про надання правничої допомоги № 33 від 25.11.2024, укладений між клієнтом [PERSON] та Адвокатським бюро "Сергія Дейнеки"; додаткова угода № 1 до договору про надання правничої допомоги № 33 від 25.11.2024; акт від 01.04.2025 про надання правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 33 від 25.11.2024; квитанція АТ "Ощадбанк"№ 1 від 02.04.2025 на суму 7 000 грн. В матеріалах справи також міститься ордер серії АІ № 1756239 від 26.11.2024 про надання адвокатом Дейнекою С.Л. АБ "Сергія Дейнеки" правової допомоги [PERSON] за договором № 33 від 25.11.2024 та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 9241/10 від 31.07.2020. З наданих документів вбачається, що відповідачем в межах розгляду цивільної справи про відшкодування шкоди і стягнення моральної шкоди в результаті ДТП понесено витрати на послуги правничої допомоги адвоката Дейнеки С.Л. АБ "Сергія Дейнеки" в розмірі 7 000 грн, в тому числі: вивчення та аналіз документів - 1 000 грн; написання відзиву та погодження правової позиції - 2 000 грн; участь в трьох судових засіданнях - 3 000 грн; вивчення письмових пояснень та написання письмових пояснень - 1 000 грн. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Згідно з положеннями ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання, зокрема, про те як розподілити між сторонами судові витрати. В силу вимог ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із частинами 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18. Отже, розподіляючи витрати, понесені відповідачем на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази подані представником відповідача, є підставою для їх відшкодування.\~\~\~\~ Поряд з тим, виходячи з критерію розумності, зважаючи на зміст заявленого стороною позивача клопотання про зменшення розміру таких витрат, витраченого представником відповідача часу при наданні правової допомоги у даній справі, а також зважаючи на правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу на суму 3 000 грн, що на думку суду відповідає критеріям реальності адвокатських витрат та витраченого адвокатом часу, розумності їхнього розміру, є доцільним та справедливим в межах цієї справи.

Outcome: partial