Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 18 грудня 2024 року [PERSON] звернувся до Малинського районного суду Житомирської області з позовною заявою про розірвання шлюбу, в обґрунтування якої зазначив, що 02.09.2011 виконкомом Малинівської сільської ради Малинського району Житомирської області зареєстровано шлюб між ним та [PERSON] . Сторони мають спільну дитину [PERSON] [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя не склалося, сторони припинили спільне подружні стосунки, до примирення не прагнуть. Спілкуючись в телефонній розмові разом з відповідачем вирішили, що не хочуть проживати в зареєстрованому шлюбі та прийняли рішення розірвати шлюб, на момент подачі заяви до шлюбу виник спір щодо проживання дитини тому він вимушений звернутися до суду про розірвання шлюбу та встановлення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Відповідач не проживає з Позивачем та їхнім сином з 25 листопада 2024 року. Позивач зазначає, що проживання з батьком буде краще, але відповідач буде також приймати участь у виховані дитини та допомагатиме. За адресою батька створені всі умови та дитина в цьому будинку проживає з народження, на думку позивача йому буде комфортніше в рідному будинку, а ніж в будь-якому іншому житлі. Явка та позиція сторін по справі: Позивач [PERSON] в судових засіданнях позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. [PERSON] 06.05.2025 подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник позивача адвокат Дмитрієв А.І. в судових засіданнях позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. На засідання призначене 06.05.2025 року не з`явився, про дату та час був повідомлений належно. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, 28 січня 2025 року подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, в якому позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник органіку опіки та піклування виконавчого комітету Малинської міської ради Тетера Т.О. в судове засідання не з`явилась, 05.05.2025 на ухвалу суду подала висновок щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , 06.05.2025 подала клопотання про розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування. Суд, відповідно до ст. 247 ЦПК України, розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Встановлено, що 02 вересня 2011 року виконкомом Малинівської сільської ради Малинського району Житомирської області зареєстровано шлюб між [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , за актовим записом № 22, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.8). У сторін народилась дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.9). На даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і примирення між ними стало неможливим. Довідкою №10072 від 12.12.2024 Сектора ведення реєстру Малинської міської територіальної громади, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані : з 12.12.2024 по т.ч. [PERSON] , з 04.04.1993 по т.ч. [PERSON] , з 19.12.2000 по т.ч. [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 10) Довідкою №2050 від 11.12.2024 Виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області Малинівський Старостинський округ Малинської територіальної громади за підписом старости [PERSON] та діловода [PERSON] зазначено, що [PERSON] [INFO] , зареєстрований і проживає за адресою: [ADDRESS] . (а.с. зв10) Актом обстеження умов від 11.12.2024 органу опіки і піклування виконавчого комітету Малинської міської ради за підписом членів комісії, вказано, що умови в домі задовільні, взаємодія дитини з батьками задовільна. Батько справляється з вихованням та доглядом сина. (а.с. зв11) Характеристикою №513/4 від 10.12.2024 Виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області Малинівський Старостинський округ Малинської територіальної громади за підписом старости [PERSON] громадянин [PERSON] за період проживання в селі Малинівка Коростенського району зарекомендував себе з позитивної сторони, компрометуючих матеріалів не надходило. (а.с. зв11) Довідкою №2050 від 11.12.2024 Виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області Малинівський Старостинський округ Малинської територіальної громади за підписом старости [PERSON] та діловода [PERSON] зазначено, що з [PERSON] проживає та перебуває його утримані син [PERSON] (а.с. 12) Психолого-педагогічга характеристика [PERSON] за підписом директора [PERSON] та класного керівника Мельошин В. Малинівського ліцею Малинської міської ради зазначено, що [PERSON] дисциплінований та відповідальний ліцеїст. Вихованням юнака займаються батьки, постійний зв`язок з викладачами та директором підтримує безпосередньо батько [PERSON] , бере участь в житті батьківського комітету. (а.с. зв12) Довідкою про доходи №7741 5173 7472 2737 доведено, що [PERSON] має постійний дохід в вигляді пенсії. (а.с. 13) Додані відомості з реєстру нерухомого майна №407567945 та державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯА №125959 ; серії ЯА №125960, що [PERSON] належить будинок та земельні ділянки. (а.с. зв.13-15) Висновком виконавчого комітету Малинської міської ради, як органу опіки та піклування, щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] [INFO] опрацьовано та надано висновок, що доцільним визначити місце проживання дитини разом з батьком [PERSON] . Мотиви та застосовані норми права. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства. У відповідності до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. А тому, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин згідно зі ст. 56 Сімейного кодексу України. За змістом ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями п.10 постанови Пленуму Верховного Суду №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягаючи на розірванні шлюбу, оскільки фактично сімейні стосунки припинені. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Таким чином, сім`я фактично розпалася і збережена бути не може, стосунки, які існують між сторонами, виключають можливість збереження сім`ї, подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або встановити своє дошлюбне прізвище. У зв`язку з відсутністю відповідного клопотання відповідача, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище, набуте у шлюбі « [PERSON] ». Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У пункті 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції). Відповідно до частини 3 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Стаття 160 СК України, передбачає, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно із статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд бере до уваги висновок служби у справах дітей, при якому була врахована думка дитини та проаналізовані умови проживання дитини за місцем її проживання. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Таким чином, суд, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин та клопотання відповідача про визнання позовних вимог в повному обсязі з огляду на наведені норми права, з урахуванням встановлених обставин, вважає, що проживання дітей з батьком відповідає принципу «найкращих інтересів дитини» та є пріоритетним при вирішенні цієї справи. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved