Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

Керівник Вижницької окружної прокуратури, Мельничук Олександр Іванович який діє в інтересах держави в особі: Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації. Відповідач, який є громадянином російської федерації, на підставі рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 19.11.2013року(справа №8/721/4/2013), 05.12.2013 набув право власності на земельну ділянку площею 0,1421 га за кадастровим номером 7323583500:01:003:0477 із цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в с. Підзахаричі, Путильського (на даний час Вижницького) району Чернівецької області, проте, всупереч вимогам діючого законодавства України, упродовж року після цього добровільно її не відчужив, а тому вказану земельну ділянку слід конфіскувати на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області із припиненням при цьому права власності [PERSON] на неї . Прокурор в судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у випадку неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник\~Головного управління Держгеокадастру у Чернівецької області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи про причини неявки суд не повідомив. В судове засідання відповідач не з`явився, хоча належним чином повідомлявся судом про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. В наслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу в його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247ЦПК України, - ... У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.247ЦПК України. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. У встановлений ухвалою строк відзив від відповідача не надійшов. Відповідно до ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до пункту 3 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно зі статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. В частині 3 статті 56 ЦПК України зазначено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 19.11.2013року(справа №8/721/4/2013), 05.12.2013 набув право власності на земельну ділянку площею 0,1421 га за кадастровим номером 7323583500:01:003:0477 із цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в с. Підзахаричі, Путильського (на даний час Вижницького) району Чернівецької області./а.с.26-28/. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 387067689, право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] за реєстраційним номером 239670173235./а.с.19/. Згідно інформації Управління ДМС у Чернівецькій області № 50-104-1150вих-23 від 04 травня 2023 року, громадянин російської федерації [PERSON] , за обліками УДМС у Чернівецькій області, щодо документування паспортом громадянина України, посвідками на постійне та тимчасове проживання, не значиться./а.с.13/. Відповідно до повідомлення Управління ДМС у Чернівецькій області Путильського сектору, зазначає, що за наявними діючими та архівними обліками Путильського сектору УДМС у Чернівецькій області громадянин [PERSON] [INFO] , посвідками на постійне або тимчасове проживання на території України не документувався та з питання надання дозволу на імміграцію в Україну не звертався /а.с.16/. Згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за №8961933 від 12.12.2013року вирішено, [PERSON] провести державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1421 га за кадастровим номером 7323583500:01:003:0477 із цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в с. Підзахаричі, Путильського (на даний час Вижницького) району Чернівецької області./а.с.20/. Однак, після набуття земельної ділянки у власність, [PERSON] грубо порушуючи вимоги національного законодавства її протягом року не відчужив. Відповідно до ст. 1 Земельного кодексу України земля в Україні є національним багатством і перебуває під особливою охороною закону. Згідно норм ст. 19 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення віднесено до категорії особливо цінних. У відповідності до ч. 5 ст. 22 ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. Частиною ч. 2 ст. 81 Земельного кодексу України передбачено, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності лише на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Вимогами даної статті визначено, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки вищевказаних категорій з наступних підстав: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; прийняття спадщини. Правовідносини, пов`язані з набуттям прав на землі сільськогосподарського призначення, прийнятих у спадщину нерезидентами, у т. ч. іноземними громадянами, врегульовано ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України, якою передбачено, що нерезиденти, у т.ч. іноземні громадяни, які успадкували право на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, зобов`язані відчужити її після реєстрації вказаних прав протягом одного року. Згідно в ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав. Право власності на земельну ділянку відповідач набув 05 грудня 2013 року після державної реєстрацій речового права на нерухоме майно на підставі рішення, серія та номер 8/721/4/2013, виданий 19.11.2013 року Путильським районним судом Чернівецької області. Однак, у подальшому й по даний час земельну ділянку ним самостійно не відчужено. Чим безпідставно порушено річний строк, установлений ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України, про що вказано вище. Згідно пункту "е" ч. 1 ст. ст. 140 Земельного кодексу України однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Примусове припинення прав на земельну ділянку, у відповідності до п. "в" ч. 1 ст. 143 Земельного кодексу України, здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Відповідно до ч. 2 ст. 145 ЗК України у разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Оскільки відповідач протягом року з часу переходу права власності на земельну ділянку площею 0,1421 га за кадастровим номером 7323583500:01:003:0477 із цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в с. Підзахаричі, Путильського (на даний час Вижницького) району Чернівецької області не відчужив, то право власності на зазначену земельну ділянку слід примусово припинити шляхом конфіскації. Згідно положення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-92 цс 13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», від 11 березня 2003 року «Новоселецький проти України», від 1 червня 2006 року «Федоренко проти України»), Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Відповідно до ст. 348 ЦК України якщо з підстав, що не були заборонені законом, особа набула право власності на майно, яке за законом, який був прийнятий пізніше, не може їй належати, це майно має бути відчужене власником протягом строку, встановленого законом. Якщо майно не відчужене власником у встановлені законом строки, це майно з урахуванням його характеру і призначення за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. У разі примусового продажу майна його колишньому власникові передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна. У відповідності до ч. 4 ст. 145 ЗК України конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Статтею 153 ЗК України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У випадках передбачених цим Кодексом та іншими законами України, допускається викуп земельної ділянки. При цьому власникові земельної ділянки відшкодовується її вартість. Враховуючи вище вказані обставини суд вважає, що відповідач\~будучи іноземним громадянином, в порушення вимог ч. 4\~ст. 81 ЗК України, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку площею 0,1421 га за кадастровим номером 7323583500:01:003:0477 із цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в с. Підзахаричі, Путильського (на даний час Вижницького) району Чернівецької області, добровільно їх не відчужив, тому слід припинити його право власності та конфіскувати вказану вище земельну ділянку на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі задоволення позову - на відповідача, враховуючи те, що позивач сплатив судовий збір тому з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 3028,00 грн. На підставі ст.ст. 15, 16, 348 ЦК України, ст.ст. 1, 19, 22, 81, 125, 140, 143, 145, 153 ЗК України, суд

Outcome: approved