Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

Закарпатська спеціалізована прокуратура у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Закарпатській області звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Верхньокоропецька сільська рада Мукачівського району Закарпатської області, Державне підприємство «Ужгородське військове лісництво», про відшкодування шкоди, завданої довкіллю. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач без відповідного на те дозволу працівників лісової охорони, не маючи лісорубного квитка чи ордеру виданого ДП «Ужгородське військове лісництво», перебуваючи на території ДП «Ужгородське військове лісництво», а саме в кварталі № 69 виділу № 1, неподалік м. Мукачево, Закарпатська область, на території Верхньокоропецької сільської ради, скоїв незаконну порубку до ступеня припинення росту на пні 40 дерев породи «Акація», чим завдав шкоди навколишньому природному середовищу на загальну суму 33431,28 грн. Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.03.2025 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, та призначено йому узгоджену сторонами угоди міру покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 17000,00 грн. Згідно з вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.03.2025 року завдана державі шкода у сфері охорони навколишнього природного середовища відшкодована винною особою не була. Зважаючи на це Закарпатська спеціалізована прокуратура у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Закарпатській області просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь місцевого бюджету Верхньокоропецької територіальної громади Закарпатської області шкоду, заподіяну внаслідок незаконної порубки дерев, в розмірі 33431,28 грн. Ухвалою суду від 25.03.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судове засідання по справі призначено на 16.04.2025 року та відкладено на 14.05.2025 року. Представник позивача та прокурор в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують, проти заочного розгляду справи не заперечують. Треті особи в судове засідання не з`явилися, від представника Верхньокоропецької сільської ради до суду надійшла про проведення судового засідання без їх участі. Відповідач у судове засідання з розгляду цієї справи не з`явився, хоча про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв`язку із неявкою відповідача, який був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, без поважних причин в судове засідання, оскільки про поважність причин неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, то зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та перевіривши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 6 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов`язком держави. Вирішуючи питання правомірності дії прокуратури щодо звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди завданої внаслідок незаконної порубки дерев в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Закарпатській області, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу Відповідно до правової позиції Великої Палати Верхового Суду, що викладена у постанові від 26.05.2022 року у справі № 912/2385/18, невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Вказаного правового висновку також притримується Верховний Суд у постанові від 16.08.2021 у справі № 910/21377/17. Закарпатською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Західного регіону до Державної екологічної інспекції у Закарпатській області направлено листи щодо встановленого прокуратурою факту порушення вимог лісового законодавства. Однак Державною екологічною інспекцією у Закарпатській області заходів щодо стягнення завданої шкоди не вживались, відповідні позовні заяви до суду не подані. Зважаючи на викладене, прокуратурою у повній мірі виконано вимоги, передбачені ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», шляхом надання належного обґрунтування, підтвердженого достатніми доказами, зокрема, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду, що свідчить про наявність підстав для відповідного представництва. Так, судом встановлено, що відповідно до вироку Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.03.2025 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, та призначено йому узгоджену сторонами угоди міру покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 17000,00 грн. При розгляді вказаного кримінального провадження судом встановлено, що [PERSON] 06.01.2025 року близько 10 год. 00 хв., діючи умисно, незаконно, з корисливою метою, без відповідного на те дозволу, не маючи лісорубного квитка чи ордеру виданого ДП «Ужгородське військове лісництво», знаходячись на території ДП «Ужгородське військове лісництво», а саме: в кварталі № 69 виділу № 1, біля лісового масиву неподалік м. Мукачево Закарпатської області, шляхом повного відокремлення стовбура дерева від кореня до ступеня припинення росту у спосіб спилювання, за допомогою бензопили з маркуванням «HECHT 350», здійснив незаконну порубку на пні 40 дерев породи «Акація». Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.03.2025 року також встановлено, що [PERSON] спричинив навколишньому природному середовищу матеріальної шкоди на загальну суму 33431,28 грн. Питання відшкодування збитків вироком не вирішувалося. Розмір завданої шкоди також підтверджується відповідним розрахунком, проведеним відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 665 від 23.07.2008 року. Згідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанова суду, лише в питанні чи мале місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Статтею 66 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, відшкодувати завдані ним збитки. Відповідно до ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» заподіяна державі шкода внаслідок порушення природоохоронного законодавства підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. За змістом ст.ст. 105, 107 ЛК України відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Відповідно до положень п. 7 ч. 3 ст. 29 та п. 7 ч. 2 ст. 69 БК України грошові стягнення за шкоду заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища підлягають зарахуванню до спецфондів державного, обласних та місцевих (сільських, селищних) бюджетів за місцем скоєння правопорушення. ДП «Ужгородське військове лісництво», квартал № 69 виділ № 1, неподалік м. Мукачево Закарпатської області, що є місцем вирубки дерев відповідачем, на момент вчинення правопорушення розташоване в адміністративних межах Верхньокоропецької територіальної громади Закарпатської області. Приймаючи до уваги встановлені судом обставини, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, враховуючи встановлення вироком суду вини відповідача у вчиненому кримінальному правопорушенні, протиправними діями якого було завдано шкоду навколишньому середовищу на загальну суму 33431,28 грн. та небажання відповідача в добровільному порядку відшкодувати шкоду, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі в розмірі 2422,40 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved