Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

Позивач в особі свого представника - адвоката Строєва О.В. звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають спільну доньку. У зв`язку із тим, що спільне життя між сторонами не склалося, в сім`ї виникали різного роду непорозуміння та суперечки, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не підтримую шлюбних стосунків, а шлюб носить лише формальний характер, позивач був вимушений звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 28.01.2025 року було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Позивач та його представник - адвокат Строєв О.В. у судове засідання не прибули, представник подав заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка за викликом суду повторно не прибула, повідомлялась про розгляд справи належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції суду та шляхом розміщення друкованого тексту оголошення на сайті судової влади, що підтверджується матеріалами справи. За даних обставин суд приходить до висновку, що відповідачка належним чином повідомлялась судом про розгляд справи. Відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача на підставі доказів, які містяться у матеріалах справи та, враховуючи положення ст.ст. 280-281 ЦПК України постановити заочне рішення у справі. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача з огляду на наступне. Судом встановлено, що між сторонами укладено шлюб, зареєстрований 01.09.2007 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї (а/з № 2579), що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб. Сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON] [INFO] (а/з № 1285), що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з вищевказаним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідачка за викликом суду повторно не з`явилась, заперечень, щодо позовних вимог про розірвання шлюбу з позивачем, суду не надала. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно положень ч.ч.3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Оскільки позивач зазначив суду, що спільне життя між сторонами не склалося, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а шлюб носить лише формальний характер, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням позивача до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів позивача, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved