Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~26.12.2025 року до суду звернувся заступник керівника Полтавської обласної прокуратури Титарчук І. в інтересах держави в особі Кобеляцької міської ради Полтавської області до [PERSON] , [PERSON] про скасування державної реєстрації права власності та визнання недійсними договорів купівлі-продажу. У позовній заяві вказав, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Полтавській області за процесуального керівництва Полтавської обласної прокуратури здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №42023170000000084 від 03.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. Відповідно до обвинувального акту установлено, що членами організованої групи отримано незаповнені бланки державних актів на право приватної власності на землю. У подальшому підшукано та отримано персональні дані [PERSON] . В результаті внесення завідомо неправдивих відомостей сформовано державний акт на право\~ приватної власності на землю [PERSON] , на підставі рішення 20 сесії 23 скликання Канавської сільської ради від 28.01.2002, передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,2600 га на території Канавської сільської ради з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва». На підставі підроблених документів, 25.09.2023 державним реєстратором виконавчого комітету Пришибської сільської ради Костенко Р.Ю. зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5321883000:00:001:0358 площею 3.2607 га за [PERSON] . У подальшому між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки. Водночас, рішенням 20 сесії 23 скликання Канавської сільської ради від 28.01.2002 земельна ділянка [PERSON] не передавалась. Отже, державна реєстрація права власності на земельну ділянку проведена безпідставно. За таких обставин заступник керівника Полтавської обласної прокуратури Титарчук І. прохав суд: 1) визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений 12.10.2023 між [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , та [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5321883000:00:001:0358 (договір зареєстрований в реєстрі за № 610); 2) скасувати державну реєстрацію права приватної власності, проведену за [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , на земельну ділянку з кадастровим номером 5321883000:00:001:0358, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2806789753218, без поновлення записів про право власності на зазначену земельну ділянку за [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ; 3) стягнути з відповідачів судовий збір. Ухвалою суду від 27 грудня 2024 року по справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання. 30 січня 2025 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач покладається на розсуд суду при вирішенні справи (а. с. 116-117). Ухвалою суду від 25 лютого 2025 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до розгляду по суті. Прокурор Полонська С. О. позов підтримала та прохала задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи без її відсутності, при вирішенні справи покладається на розгляд суду. Судом встановлено, що відповідно до вироку Київського районного суду м. Полтави від 11.11.2024 у справі № 552/7132/24, [PERSON] визнано винною у тому, що вона, діючи умисно, порушуючи вимоги ст. ст. 41, 68 та 92 Конституції України, ст. ст. 79-1, 80, 81, 83, 125 Земельного кодексу України, які регламентують порядок набуття громадянином України права власності на земельні ділянки, нехтуючи основними засадами щодо неухильного додержання законів України, виконуючи відведену їй роль в організованій групі, заволоділа 28 земельними ділянками, розташованими на території Кобеляцької МТГ, шляхом підробки та використання завідомо підроблених документів, державних актів на право власності на землю, вчинене в умовах воєнного стану у особливо великих розмірах, за наступних обставин. Установлено, що членами організованої групи отримано незаповнені бланки державних актів на право приватної власності на землю. У подальшому, зокрема [PERSON] , підшукано та отримано персональні дані осіб щодо яких будуть внесені відомості до бланків державних актів на право приватної власності на землю для державної реєстрації права власності та реалізації незаконно зареєстрованих земельних ділянок. Далі, отримано архівні відомості щодо реєстраційних номерів та рішень, зокрема Канавської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, за період 2000-2003 років, де наявні відтиски гербових печаток сільської ради, які використовувалися в якості зразків для замовлення аналогічних гербових печаток. Після цього, підроблено незаповнені бланки державних актів на право приватної власності на землю, зокрема серії ІІІ-ПЛ № 023575 від 03.09.2002, шляхом внесення анкетних даних заздалегідь підшуканих осіб, реєстраційних номерів та дат рішень Канавської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області за період 2000-2003 років, а також порядкових номерів, за якими Акти зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю; посвідчення бланків державних актів підписами замість голів сільських рад та гербовими печатками сільських рад; нанесення зовнішніх меж земельної ділянки, що включають межі земельної ділянки з описом суміжних землевласників і землекористувачів та поворотні точки меж земельної ділянки. Зокрема, у результаті внесення завідомо неправдивих відомостей у незаповнений бланк державного сформовано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ № 023535 від 27.12.2002, громадянину України [PERSON] , на підставі рішення 20 сесії 23 скликання Канавської сільської ради від 28.01.2002, передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,2600 га на території Канавської сільської ради з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва». Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів па право приватної власності па землю за № 438 (а. с. 18-27). Згідно листа Полтавської районної військової адміністрації Полтавської області № 4590/1/01-29 від 25.10.2023, рішення 20 сесії 23 скликання Канавської сільської ради від 28.01.2002 інформації про надання у власність [PERSON] земельної ділянки згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ № 023535 від 27.12.2002 не містить (а. с. 37-54). Як вбачається з протоколу огляду документів від 21.12.2023 з додатками, встановлено, що згідно даних Книги № 1 реєстрації державних актів на право приватної власності на землю на території Канавської сільської ради, зокрема на сторінці 73 у графі 438 міститься запис, згідно якого під указаним номером зареєстрований державний акт серії ІV-ПЛ №026744, власник земельної ділянки [PERSON] , площа ділянки 3,44 га (а. с. 55-77). Відповідно до відповіді виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області №03.1-19/1721 від 06.06.2024 року спірна земельна ділянка з кадастровим номером 5321883000:00:001:0358 накладається на розпайовані землі ТОВ «Порада» (колишня Канавська сільська рада). Щодо того хто має право на вказану земельну ділянку відповідно до проектів поділу земель на земельні частки (паї) та іншої документації, то відповідно до Проекту розташування на земельні частки в межах розпайованих земель ТОВ «Порада» (реформоване КСП «Приорільський» згідно списків громадян на одержання земельної частки (паю) інформація відсутня (а. с. 80-85). Судом також встановлено, що 25.09.2023 державним реєстратором виконавчого комітету Пришибської сільської ради Костенко Р.Ю. зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5321883000:00:001:0358 площею 3.2607 га за [PERSON] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2773028253218) (а. с. 28-30). 12.10.2023 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 3.2607 га, з кадастровим номером 5321883000:00:001:0358. Договір посвідчено приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Прядун А. В. та зареєстровано в реєстрі за №610\~ (а. с.33-36). 12.10.2023 року приватним нотаріусом Прядун А. В. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5321883000:00:001:0358площею 3.2607 га за [PERSON] на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №69719782 від 12.10.2023 року (а. с. 28). Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.ст. 22, 126 Земельного кодексу України (на момент виникнення спірних правовідносин) землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва,\~ городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право\~ власності\~ на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] зареєстровано речові права на земельну ділянку на підставі державного акту на право приватної власності на землю, який був сформований шляхом внесення завідомо неправдивих відомостей та не видавався на підставі рішення Канавської сільської ради. Верховний Суд у постанові від 18.12.2019 року у справі №755/9182/17 зазначив, що правовстановлюючий документ на нерухоме майно, який фактично не видавався уповноваженим органом, не породжує правових наслідків та є недійсним за своєю правовою природою. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру прав. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Разом з тим, державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин наявності в особи права власності необхідним є передусім встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.01.2020 року у справі № 910/10987/18). Судом встановлено, що спірна земельна ділянка перебуває у власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу. Згідно з положеннями ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено підстави недійсності правочину, якими є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Враховуючи, що [PERSON] не набув у законний спосіб право приватної власності на спірну земельну ділянку, то договір купівлі-продажу земельної ділянки з [PERSON] укладений за відсутності правових підстав. Так, речові права на вищевказану земельну ділянку відповідачу зареєстровані на підставі рішення Канавської сільської ради, яким рішення щодо передачі у приватну власність цій особі не приймалося, та підробленого державного акту, що підтверджується наданими суду доказами. За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо визнання недійсними спірних договорів купівлі-продажу земельних ділянок на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України. Враховуючи, що на даний час право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5321883000:00:001:0358 зареєстровано за [PERSON] , відновити становище, яке існувало до порушення, можливо відповідно до ст. 16 ЦК України, в тому числі шляхом скасування державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку. Водночас відповідно до п. 51 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141, у Державному реєстрі прав під час внесення записів про скасування державної реєстрації прав за допомогою програмних засобів його ведення автоматично поновлюються записи про речові права, їх обтяження, що існували до проведення державної реєстрації прав, що скасована, у разі їх наявності в Державному реєстрі прав. Таким чином, з метою ефективного відновлення прав та інтересів територіальної громади в особі Кобеляцької міської ради, необхідно позовні вимоги задовольнити та скасувати державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку за [PERSON] без поновлення записів про право власності за [PERSON] . Щодо підстав подання позову прокурором в інтересах держави суд зазначає наступне. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 4 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі за № 912/2385/18 (провадження № 12-194гс19). Зокрема, у зазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду вказано, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Судом встановлено, що Полтавська обласна прокуратура звернулася до Кобеляцької міської ради з листом № 15/1-906 вих-24 від 31.10.2024 з пропозицією самостійно вжити заходи на захист інтересів держави (а. с. 86-90). Листом від 01.11.2024 № 03.1-19/3692 Кобеляцька міська рада повідомила Полтавську обласну прокуратуру щодо неможливості вжиття заходів по судовому врегулюванню спору у зв`язку з відсутністю фінансування на сплату судового збору (а. с. 91-92). З огляду на викладене, існують достатні підстави для Полтавської обласної прокуратури звернутись з позовом до суду в інтересах держави. Щодо стягнення судового збору суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При повному або частковому задоволенні позову до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Судом установлено, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 6056 грн. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідачів пропорційно з кожного підлягає до стягнення на користь позивача сума сплаченого ним судового збору, а саме: з [PERSON] у розмірі 1514 гривень (3028*0,5), з [PERSON] 4542 гривень (3028*0,5+3028) гривень.

Outcome: approved