Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-01 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю, в якому просить стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти допомоги по безробіттю в сумі 11927,16грн. та судові витрати в сумі 2684,00грн. на користь Миколаївського обласного центру зайнятості. Позовні вимоги мотивовано тим, що 21.07.2022 року до Первомайської міськрайонної філії Миколаївського обласного центру зайнятості за допомогою засобів Єдиного державного вебпорталу електронних послуг з заявою звернувся відповідач про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю, у зв`язку із чим такий статус йому був присвоєний з 21.07.2022 та призначено відповідні виплати з того ж дня. З урахуванням наданих відповідачем доказів перебування за кордоном з 29.08.2022 по 06.11.2022 позивачем складений розрахунок допомоги по безробіттю [PERSON] , |ПК № 145222072100018, вих.№ 1811/131-23 від 13.01.2023 про суму нарахованої допомоги по безробіттю в розмірі 11 927,16 грн. за період з 28.09.2022 по 07.11.2022. [PERSON] ,\~будучи ознайомленим\~з покладеними\~на нього\~обов`язками\~та порядком\~перебування в\~статусі безробітного,\~обов`язків не\~виконав та\~перебував за\~кордоном понад\~30\~днів,\~що згідно\~з приписами\~пункту 3-3\~Прикінцевих положень\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне соціальне\~страхування на\~випадок безробіття»\~від 02.03.2000\~року №\~1533-ІІІ\~(\~далі закон\~№1533-ІІІ)\~є підставою\~припинення виплат\~по безробіттю.\~Окрім того\~зазначали про\~те,\~що в\~разі виїзду\~особи,\~зареєстрованої в\~установленому законом\~порядку як\~безробітна,\~за межі\~України,\~така особа\~зобов`язана повідомити\~про це\~територіальний орган\~центрального органу\~виконавчої влади\~(ч.\~2\~ст.\~36\~Закону 1533-ІІІ).\~При цьому\~за період\~з 28.09.2022\~по 07.11.2022\~року відповідачу\~було виплачено\~допомогу по\~безробіттю в\~сумі 11927,16 грн., яка відповідно, підлягає поверненню. Таким чином, оскільки відповідач свідомо не надав інформацію, яка впливала на виплати, що свідчить про недобросовісність його дій, сума надмірно виплаченого матеріального забезпечення на думку позивача підлягає поверненню, що слугувало підставою звернення до суду. ІІ. Виклад позиції відповідача. Відповідач відзив на позовну заяву не подавав. ІІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 07.07.2023 року вказану справу передано за підсудністю до Херсонського міського суду Херсонської області. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28.09.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 31.01.2024 року здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.04.2025 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду за суттю. В матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи у її відсутність. В матеріалах справи наявна заява відповідача про розгляд справи у його відсутність, крім того, зазначив, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні, оскільки кошти не отримував і в підтвердження долучено копію виписки по картці. Суд, розглянувши заяви сторін про розгляд справи у їх відсутність, постановив: розглядати справу у відсутність сторін. За приписами ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. 21.07.2022 року до Первомайської міськрайонної філії Миколаївського обласного центру зайнятості за допомогою засобів Єдиного державного вебпорталу електронних послуг з заявою звернувся відповідач про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю, у зв`язку із чим такий статус йому був присвоєний з 21.07.2022 та призначено відповідні виплати з того ж дня. Наказом Первомайської міськрайонної філії Миколаївського ОЦЗ від 01.09.2022 №НТ220901 відповідачу скорочена виплата допомоги по безробіттю з 31.08.2022 по 14.09.2022 у зв`язку з недотриманням безробітним рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню. Наказом Первомайської міськрайонної філії Миколаївського ОЦЗ від 15.09.2022 № НТ220915 відповідачу поновлена виплата допомоги по безробіттю з 15.09.2022. Наказом Первомайської міськрайонної філії Миколаївського ОЦЗ від 20.12.2022 № НТ221220 відповідачу припинена виплата допомоги по безробіттю з 08.11.2022 у зв`язку з невідвідуванням безробітним державної служби зайнятості без поважиш причин 30 календарних днів і більше та припинена реєстрація відповідача як безробітного з 08.11.2022 у зв`язку з невідвідуванням без поважних причин центру зайнятості протягом 30 робочих днів з дати прийняття рішення про таке відвідування, а у період карантину - з дати останнього фактичного підтвердження безробітним наміру перебувати у статусі безробітного. Листом від 08.12.2022 № 18/15/1884-22 Миколаївський обласний центр зайнятості повідомив Первомайську філію Миколаївського ОЦЗ про надходження від Державної прикордонної служби України інформації щодо перебування зареєстрованих безробітних за кордоном понад 30 календарних днів, в переліку яких значиться відповідач. Згідно наданої Державною прикордонною службою інформації відповідач виїхав з території України 21.07.2022 та в`їхав на територію України 06.11.2022 і перебував за кордоном протягом 109 днів. Результати опрацювання отриманої від Державної прикордонної служби України інформації Первомайською міськрайонною філією Миколаївського ОЦЗ були оформлені актом розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 52-04-16/104 від 20 грудня 2022 року. Примірник акту розслідування № 52-04-16/104 від 20 грудня 2022 року за вихідним №14/02/938-22 від 29.12.2022 направлений відповідачу для ознайомлення засобами поштового зв`язку, який відповідач отримав особисто. Відповідач заперечив перебування за кордоном з 21.07.2022 натомість підтвердив перебування за кордоном з 29.08.2022 по 06.11.2022 та надав відповідні докази. З урахуванням наданих відповідачем доказів перебування за кордоном з 29.08.2022 по 06.11.2022 позивачем складений розрахунок допомоги по безробіттю [PERSON] , |ПК № 145222072100018, вих.№ 1811/131-23 від 13.01.2023 про суму нарахованої допомоги по безробіттю в розмірі 11 927,16 грн. за період з 28.09.2022 по 07.11.2022. Зазначена сума допомоги по безробіттю виплачена позивачем відповідачу, що підтверджується відповідними витягами з відомостей виплат за видами забезпечення та копіями платіжних доручень за спірний період, доданими до позовної заяви. \~ \~ \~ \~ 23.01.2023 Первомайською міськрайонною філією Миколаївського ОЦЗ виданий наказ № 13 «Про вжиття заходів щодо повернення необґрунтовано отриманих коштів допомоги по безробіттю [PERSON] , номер персональної справи 145222072100018, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] », яким передбачено стягнення з відповідача необґрунтовано отриманих коштів допомоги по безробіттю в сумі 11 927,16 грн. за період з 28.09.2022 по 07.11.2022 у разі відмови відповідача повернути зазначену суму коштів у добровільному порядку. \~ \~ \~ \~ У період перебування відповідача за кордоном з 21.07.2022 по 28.10.2022 в Україні діяв воєнний стан, який введений статтею 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (із\~змінами,\~внесеними Указом\~від 14\~березня 2022\~року №\~133/2022,\~затвердженим Законом\~України від\~15\~березня 2022\~року №\~2119-ІХ,\~Указом від\~18\~квітня 2022\~року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ). З метою досудового врегулювання спору Первомайською міськрайонною філією Миколаївського ОЦЗ 23.01.2023 відповідачу рекомендованим поштовим відправленням направлене повідомлення про повернення необґрунтовано отриманих коштів допомоги по\~безробіттю,\~яке відповідач\~отримав особисто\~-20.02.2023.Відповіді від відповідача не надійшло. V. Норми права, які застосував суд. Відповідно до ст.3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України «Про зайнятість населення» та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пункту 1статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - це система прав, обов`язків та гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Відповідно до ч.2 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення», статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою (у тому числі поданою засобами електронної ідентифікації) у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно ч. 3 ст. 44 Закону № 5067-УІ відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону № 1533-ІІІ застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Частиною 3 ст. 36 Закону № 1533-ІІІ передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття визначено\~Законом України «Про зайнятість населення». Статтею 2 Закону України «Про зайнятість населення»\~визначено, що безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу. Реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється за умов, що перелічені в ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення». Згідно з п. 5-2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про зайнятість населення», реєстрація безробітного у територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється з підстав, визначених частиною першою статті 45 цього Закону, а також з 31 календарного дня від дня перетину зареєстрованим безробітним державного кордону України у разі безперервного перебування ним за кордоном понад 30 календарних днів. Відповідно до п. 28 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу», затвердженого Постановою КМУ від 19.09.2018 №792, зареєстрований безробітний у разі виїзду за кордон під час воєнного стану зобов`язаний повідомити про це центр зайнятості, а у разі перебування його за кордоном понад 30 календарних днів - подати до центру зайнятості відповідну заяву про припинення реєстрації як безробітного. Відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого\~наказом Міністерства праці та соціальної політики № 60/62 від 13.02.2009 року,\~Постанови правління Пенсійного Фонду України 13.02.2009 року № 7-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2009 року за № 232/16248, розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час реєстрації та протягом перебування на обліку як безробітного. Відповідно до абзацу 19 підпункту 1 пункту 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 р. № 792, центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного з дня встановлення факту виконання зареєстрованим безробітним оплачуваної роботи (надання послуг), зайняття іншим видом діяльності згідно із статтею 4 Закону України Про зайнятість населення». Отже, наведені норми закону пов`язують припинення виплати допомоги по безробіттю з виконання зареєстрованим безробітним оплачуваної роботи (надання послуг). Тобто встановлення такого факту є обставиною, що впливає на умови виплати їй допомоги по безробіттю, тому неповідомлення цією особою центру зайнятості про виникнення такої обставини свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення на випадок безробіття. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 17.02.2015 року у справі № 21-20а15 та він має враховуватися судами згідно\~Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до змісту п.6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за №232/16248, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до ч. 1ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності як рахункової помилки з її боку так і недобросовісності з боку набувача коштів. VI. Оцінка та висновки суду Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з положеннями ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Крім того, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідач, в порушення вимог, передбачених абзацом 2 пункту 28 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2018 №792 (в редакції, чинній на час спірних правовідносин), не повідомив центру зайнятості про виїзд 29.08.2022 року за кордон під час воєнного стану та під час перебування за кордоном понад 30 календарних днів у період воєнного стану не подав до центру зайнятості відповідну заяву про припинення реєстрації як безробітного, у зв`язку з чим ним безпідставно отримана допомога по безробіттю за період з 28.09.2022 року по 07.11.2022 року. Вказане свідчить про недобросовісність відповідача, як набувача виплати допомоги по безробіттю, та отримання ним допомоги по безробіттю у сумі 11 927,16 грн. за період з 28.09.2022 року по 07.11.2022 року без законних правових підстав, тому безпідставно набуті відповідачем кошти допомоги по безробіттю у вказаному розмірі підлягають стягненню в судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що [PERSON] набув статус безробітного, разом з тим не виконав обов`язку, щодо своєчасного подання відомостей про обставини, що впливають на умови виплати та надання соціальних послуг, а саме про виїзд за кордон, перебування за кордоном понад 30 календарних днів. Таким чином, враховуючи те, що на час звернення позивача до суду відповідач не повернув надані йому кошти, які є такими, що отримані без належної на те правової підстави, як то встановлено судом вище, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Щодо позиції відповідача то, суд вважає необґрунтованим його твердження про те, що він не отримував вказані кошти на рахунок, оскільки ним, в підтвердження, надано виписку по картці з іншого рахунку, а ні того, на який, відповідно до наданих доказів позивачем, було здійснено спірні виплати, а тому до уваги не приймає. Тобто, відповідач не надав\~належних, допустимих, достовірних і достатніх у своїй сукупності доказів на\~підтвердження своїх заперечень. Щодо решти доводів позивача суд відзначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору. Інші доводи сторін, наведені ними у справі, не спростовують встановлені судом та наведені вище обставини. VІІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VІІІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно платіжної інструкції №2360 від 30.05.2023 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі гривень, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved