Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~В квітні 2025 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві вона вказала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Після припинення шлюбних відносин діти проживають разом з матір`ю, яка самостійно їх утримує та виховує. Крім того, дочка [PERSON] являється дитиною з інвалідністю. Відповідач є здоровою працездатною особою, може надавати матеріальну допомогу, тому позивачка вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх доходів платника аліментів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду до досягнення дітьми повноліття. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає. \~ \~ \~ \~Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, відповідача, вивчивши та дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з позовної заяви та пояснень представника позивачки відповідач [PERSON] кошти на утримання дітей не надає, хоча як батько відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України зобов`язаний утримувати їх до досягнення повноліття. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 цієї статті вказує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З врахуванням вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, заяви відповідача про визнання позову, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. У відповідності до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 1211,20 гривень судового збору. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved