Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

1.Короткий зміст позовних вимог Уманська окружна прокуратура, Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області звернулись до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДУБОВА» про припинення права власності на земельну ділянку. Позовна заява обґрунтована тим, що Уманською окружною прокуратурою при виконанні повноважень, визначених ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», в ході опрацювання відомостей щодо законності використання іноземцями земельних ділянок сільськогосподарського призначення на території Ладижинської територіальної громади встановлено, що [PERSON] є громадянином російської федерації. На підставі державного акту на право приватної власності на землю від 06.06.2002, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 119-5 відповідач набув право власності на земельну ділянку площею 3,4356 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за кадастровим номером 7124385600:02:000:0710, розташованої в адміністративних межах Вільшано-Слобідської сільської ради Уманського району Черкаської області. Право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 3,4356 га, за кадастровим номером 7124385600:02:000:0710, 11.07.2017 зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав установлено, що на підставі договору оренди б/н від 03.01.2012 з урахуванням додаткової угоди від 03.01.2017 вищевказану земельну ділянку передано в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «ДУБОВА» на 15 років, з правом пролонгації. Вказують, що іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до ч. 2 ст. 81 ЗК України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Відповідно до ч. 5 ст. 22 ЗК України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Одночасно приписами ч. 4 ст. 81 ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. [PERSON] є громадянином російської федерації. Згідно з наданою Державною Міграційною службою України інформацією, за наявними обліками територіальних органів Державної Міграційної служби України, [PERSON] , [INFO] не значиться, а тому вказана вище земельна ділянка не може перебувати в його власності. Враховуючи те, що відповідач отриману на підставі державного акту на право приватної власності земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташовану на території Вільшано-Слобідської сільської ради Уманського району Черкаської області, добровільно упродовж встановленого законодавством України річного строку, не відчужив, земельна ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Таким чином, враховуючи викладене, позивачі просять суд припинити право власності [PERSON] (громадянина російської федерації, національний паспорт іноземця, серія та номер: [NUMBER] ) на земельну ділянку площею 3,4356 га, кадастровий номер 7124385600:02:000:0710, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11.07.2017 за № 36169402 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1302111271243, шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області та продажу на земельних торгах з поверненням [PERSON] виручених коштів, із вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, а також судові витрати по справі стягнути з [PERSON] на користь Черкаської обласної прокуратури. 2. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 05.02.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідачу створено оголошення про виклик до суду та розміщено на офіційному сайті Уманського міськрайонного суду Черкаської області. У відповідності до п. 11 ч. 8 ст.128 ЦПК України відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи. Ухвалою суду від 07.04.2025 року закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Станом на день розгляду справи відповідач відзив на позовну заяву або зустрічну позовну заяву до суду не подав. Прокурор в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, попередньо до суду надіслала заяву в якій просила задовольнити позовні вимоги та здійснювати розгляд справи без участі представника. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 3. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. \~ \~ \~ \~Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов наступного висновку. \~ \~ \~ \~Згідно Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ЧР №033600 від 06.06.2002 [PERSON] , на підставі рішення сесії Вільшанослобідської сільскої ради№2-1 від 30.05.2002 року, є власником земельної ділянки площею 3,4356 га, розташованої на території Вільшанослобідської сільської ради Уманського району, з призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва». \~ \~ \~ \~Згідно Відомостей з державного реєстру речових прав (номер відомостей 21417344) право власності на вказану земельну ділянку зареєстроване 11.07.2017 держаним реєстратором Косолап В.І. Власником земельної ділянки площею 3.4356 , кадастровий номер 7124385600:02:000:0710 є [PERSON] , причина відсутності РНОКПП: особа не є громадянином України, національний паспорт іноземця серія та номер : [NUMBER] , виданий 29.08.2008, видавник 510-002, країна громадянства Російська Федерація. \~ \~ \~ \~Вказана земельна ділянка перебуває в оренді у ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДУБОВА», строком на 15 років з правом пролонгації, що підтверджується договором оренди землі від 03.01.2012 року, та відомостями з державного реєстру речових прав. \~ \~ \~ \~Уманською окружною прокуратурою під час опрацювання відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно встановлено, що [PERSON] , який не є громадянином України та є громадянином російської федерації, 11.07.2017 зареєстровано право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 3,4356 га. \~ \~ \~ \~Згідно відповіді Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України №6.5-12026/6-24 від 23.10.2024 за наявними обліковими даними територіальних органів ДМС [PERSON] , [INFO] не значиться. Таким чином, судом встановлено, що земельна ділянка сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із кадастровим номером 7124385600:02:000:0710 площею 3,4356 га., яка знаходиться на території Вільшанослобідської сільської ради Уманського району, перебуває у власності [PERSON] , який є громадянином російської федерації. Також судом встановлено, що отриману у власність земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 7124385600:02:000:0710 [PERSON] , добровільно не відчужив упродовж встановленого законодавством України річного строку, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Згідно ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України). Правовий статус та порядок використання, зокрема, земель сільськогосподарського призначення визначено Земельним кодексом України. У відповідності до ч. ч. 1-3 ст. 1 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги). Набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог цього Кодексу (ч. 5 ст. 22 ЗК України). Відповідно до ст. 81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню (ч. 4 ст. 81 ЗК України). Поряд із цим, згідно ч. ч. 1, 3 ст. 145 ЗК України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. [PERSON] , не дотримано передбаченої земельним законодавством процедури щодо відчуження протягом року набутої земельної ділянки сільськогосподарського призначення, тому ця земельна ділянка, з кадастровим номером 7124385600:02:000:0710 підлягаює конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель (ч. 4 ст. 145 ЗК України). Таким органом згідно чинного законодавства є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальні органи. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення. У відповідності до п. «в» абз. 1 ст. 143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Уманською окружною прокуратурою до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області скеровано лист від 02.05.2024 року №53-1304 вих-24 для встановлення вжитих вказаним органом заходів з метою конфіскації у [PERSON] земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка не були відчужена ним протягом року. (а.с.16-18). Згідно листа від 20.05.2024 року №10-23-0.62-3525/2-24 Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повідомило, що вбачає порушення інтересів держави, проте, у зв`язку із відсутністю належного фінансування ГУ Держгеокадастру в Черкаській області не має змоги звернутися із відповідною заявою до суду. (а.с.19). Таким чином, обраний Уманською окружною прокуратурою спосіб захисту порушених інтересів держави, а саме: припинення права власності іноземного громадянина [PERSON] , на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номерм 7124385600:02:000:0710 шляхом її конфіскації на користь держави в повній мірі відповідає вимогам законодавства. Крім того, чинним законодавством передбачено порядок відшкодування колишньому власнику земельної ділянки її вартості, внаслідок конфіскації та відчуження її уповноваженим органом. В даному випадку наявна «справедлива рівновага» між державним (суспільним) інтересом та приватним інтересом власника оспорюваної земельної ділянки, оскільки останній мав достатньо часу та засобів для реалізації свого права та виконання свого обов`язку, однак до цього часу земельну ділянку не відчужив, що порушує вимоги земельного законодавства та потребує невідкладного втручання уповноваженого органу. Вказане узгоджується і з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у справі №513/444/15-ц від 23.01.2018. Виходячи з викладеного позовні вимоги суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають повному задоволенню. 4. Розподіл судових витрат. Позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати. Судом встановлено, що позивачем Уманською окружною прокуратурою при зверненні до суду сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №2315 від 29.10.2024 року, інші судові витрати судом не встановлені. \~Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у вигляді витрат на сплату судового збору в сумі 2422,40 грн. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, суд дійшов висновку про можливість, на підставі ст. 280 ЦПК України, ухвалити заочне рішення.

Outcome: approved