Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

01.10.2024 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права на земельну частку (пай) розміром 5,26 в умовних кадастрових гектарах у землях, які перебували в колективній власності КСП «Україна» с. Гучин, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0236011, виданого на підставі розпорядження Ріпкинської районної державної адміністрації від 10.06.1996 р. № 209 на ім`я [PERSON] та зареєстрованого 30.07.1996 р. за № 422 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Україна», в порядку спадкування за заповітом після [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги мотивовано тим, що [INFO] помер батько позивача, [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка була прийнята позивачем. На думку позивача, до складу спадщини увійшло також вищеописане право на земельну частку (пай), оскільки батько позивача, фактично, вступив в управління та володіння спадковим майном, проте за життя не оформив спадкових прав. За доводами позивача, її батько постійно проживав зі своїм братом у його будинку з грудня 1998 року і до самої смерті брата. Вони разом вели спільне господарство. Після смерті брата батько позивача ще кілька років проживав у будинку брата без реєстрації, доглядав за будинком та обробляв присадибну ділянку. Оскільки нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді права на земельну частку (пай), виданого на ім`я [PERSON] , позивач звернулася з відповідним позовом до суду. Справу передано головуючому судді 01.10.2024 р. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 07.10.2024 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Проведення підготовчого судового засідання призначено на 04.11.2024 р. 04.11.2024 р. справу було знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці. 29.11.2024 р. справу було знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 26.12.2024 р. продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів. Витребувано від Другої чернігівської державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 493/2010, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] . Оголошено перерву у судовому засіданні до 06.01.2025 р. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 06.01.2025 р. витребувано повторно від Другої чернігівської державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 493/2010, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] . Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.02.2025 р. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 04.02.2025 р. витребувано повторно від Другої чернігівської державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 493/2010, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] . Оголошено перерву у судовому засіданні до 24.02.2025 р. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 24.02.2025 р. витребувано повторно від Другої чернігівської державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 493/2010, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] . Оголошено перерву у судовому засіданні до 19.03.2025 р. 06.03.2025 р. від Другої чернігівської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи № 493/2010, зареєстрована за вх. № 316/25. Ухвалою Ріпкинського\~районного суду\~Чернігівської області\~від 19.03.2025\~р. витребувано від Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області оригінали первинної документації або належним чином засвідчені копії, що свідчать про: проживаючих та зареєстрованих осіб за адресою: [ADDRESS] у період з 16.11.1998 р. до 16.04.2010 р.; проживаючих та зареєстрованих осіб за адресою: [ADDRESS] у період з 16.11.1998 р. до 16.04.2010 р. Оголошено перерву у судовому засіданні до 15.04.2025 р. 27.03.2025 р. від Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області надійшла витребувана інформація, зареєстрована за вх. № 1206/25. 15.04.2025 р. від позивача надійшла заява про виклик свідків, зареєстрована за вх. № 1519/25. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15.04.2025 р. заяву [PERSON] \~про виклик\~свідків задоволено.\~Викликано у\~судове засідання:\~ [PERSON] та\~ [PERSON] .Оголошено перерву у судовому засіданні до 01.05.2025 р. 23.04.2025 р. від Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області надійшла заява про розгляд справи без участі її представника, зареєстрована за вх. № 1682/25, в якій зазначено, що стосовно задоволення заявлених вимог відповідач не заперечує. У судовому засіданні 01.05.2025 р. представник позивача озвучив доводи позовної заяви та просив їх задовольнити. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. За твердженням позивача, її батько, [PERSON] , проживав окремо від свого брата [PERSON] , але потім вони стали проживати разом. Позивач їх навідувала, допомагала у побуті. Будинок, у якому жив батько, продали під розбирання і батько позивача переїхав жити до брата, але позивач його зареєструвала у себе в Чернігові з метою ухилення від сплати комунальних платежів. Після смерті брата батько ще два роки пожив у хаті брата, а потім позивач забрала його жити до себе. Заслухавши учасників засідання, допитавши свідків, дослiдивши письмові докази, суд зважає на таке. У судовому засіданні 01.05.2025 р. свідок [PERSON] , [INFO] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , повідомила суд, що з [PERSON] вони були сусідами з дитинства, проживаючи на одній [ADDRESS] . Номер будинку своєї адреси проживання свідок не згадала, припустивши, що це був № 8. Свідок показала, що [PERSON] проживав з братом. Скільки років вони проживали разом свідок не знає, але знає, що у 2002 році він переїхав до позивача. Свідок була працівником у сфері ветеринарної медицини і заходила по потребі допоки [PERSON] та [PERSON] не перестали тримати худобу. У гості до братів свідок не заходила. У судовому засіданні 01.05.2025 р. свідок [PERSON] , [INFO] , який проживає у [ADDRESS] , показав, що позивач є його односельчанкою, а сам свідок з 1986 року проживає у с. Гучин. Свідок показав, що [PERSON] та [PERSON] проживали на розі вулиць [PERSON] і Партизанська окремо, межували городами. Батьки свідка проживали у с. Трудове за адресою: [ADDRESS] , однак батьки дружини проживали за адресою: [ADDRESS] . За твердженням свідка, останній приїжджав до своїх батьків та батьків своєї дружини та заходив до [PERSON] і до [PERSON] , але, можливо, більше - до [PERSON] . Свідок також показав, що [PERSON] перейшов жити до [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а позивач приїжджала їм допомагати. [PERSON] помер восени 2000 року, а [PERSON] залишився проживати у тому будинку. За припущенням свідка, позивач забрала його у 2002 році. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] в селі Трудове Чернігівського району Чернігівської області помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 19). Спадкова справа до майна [PERSON] не заводилася, що вбачається з витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 72835444 від 15.06.2023 р. (а. с. 20). Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 15.06.2023 р. № 72835451, [PERSON] за життя не було складено заповіту (а. с. 21). Згідно довідки Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 06.02.2024 р. № 53, підписаної старостою Сиберізького старостинського округу № 10 Іриною Трубою, [PERSON] був зареєстрований та проживав на день смерті у [ADDRESS] (а. с. 22). З копії будинкової книги для реєстрації громадян, проживаючих в будинку [ADDRESS] ) вбачається, що [PERSON] 16.11.1998 р. прибув за вказаною адресою на постійне проживання з села Трудове Ріпкинського району та був зареєстрований за новою адресою 15.12.1998 р. (а. с. 120). На виконання ухвали Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 19.03.2025 р. Ріпкинською селищною радою Чернігівського району Чернігівської області було видано щодо: - проживаючих та зареєстрованих осіб за адресою: [ADDRESS] у період з 16.11.1998 р. до 16.04.2010 р. - довідку № 81 від 24.03.2025 р. (підписану старостою), з якої вбачається, що у запитуваний період: а) проживав та був зареєстрований [PERSON] до 11.09.2000 р., б) з 11.09.2000 р. до 16.04.2010 р. ніхто не проживав (а. с. 148); - проживаючих та зареєстрованих осіб за адресою: [ADDRESS] , у період з 16.11.1998 р. до 16.04.2010 р. - довідку № 82 від 24.03.2025 р. (підписану старостою), з якої вбачається, що у запитуваний період: а) проживав та був зареєстрований [PERSON] до 25.11.1998 р., б) з 25.11.1998 р. до 16.04.2010 р. ніхто не проживав (а. с. 147). З копії заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Гучинської сільської ради 24.11.1998 р. та зареєстрованого за № 69, вбачається, що заповідач [PERSON] мешкає у [ADDRESS] (а. с. 120, зворот - 121). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] у м. Чернігів (а. с. 18). З копії заяви [PERSON] , поданої 07.08.2010 р. до нотаріуса про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька, [PERSON] , вбачається, що нотаріусом перевірено, що спадкодавець мешкав за адресою: [ADDRESS] , з 15.12.1998 р. і по день смерті, [INFO] , один (а. с. 119). Як вбачається з листа Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 21.02.2022 р. № 29-25-0.3-1177/2-22, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0236011 по колишньому КСП «Україна» с. Гучин Чернігівського (раніше Ріпкинського) району Чернігівської області був виданий [PERSON] на підставі розпорядження Ріпкинської райдержадміністрації від 10.06.1996 р. № 209 і зареєстрований 30.07.1996 р. в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по колишньому КСП «Україна» № 422 розміром 5, 26 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості). Державний акт на право власності на земельну ділянку взамін зазначеного сертифіката на право на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] не видавався (а. с. 36). Відомості про втрату оригіналу сертифіката на право на земельну частку (пай) опубліковано в оголошеннях газети «Життя Полісся» № 26 (10201) від 29.06.2023 р. (а. с. 38-39). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1816/02-31 від 17.08.2023 р. державним нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори Репех С. О. було відмовлено позивачу у видачі їй свідоцтва про право на спадщину [PERSON] у вигляді права на земельну частку (пай) згідно сертифіката серії ЧН № 0236011, виданого на ім`я [PERSON] , з наступних підстав: 1) відсутність правовстановлюючих документів (не надано сертифікат на право на земельну частку (пай)), 2) відсутність документів, що підтверджують факт родинних відносин (не надано доказів родинних відносин [PERSON] з [PERSON] ), 3) відсутність доказів прийняття спадщини фактом сумісного проживання [PERSON] з [PERSON] на момент його смерті (у спадковій справі № 493/2010 наявні відомості про те, що [PERSON] з 15.12.1998 р. був зареєстрований у [ADDRESS] , що суперечить відомостям, поданим [PERSON] до нотаріальної контори) (а. с. 16 - 17). Надаючи оцінку обставинам справи, суд зважає на таке. Відповідно до ст.\~1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Предметом даного спору (об`єктом спірного правовідношення) є право на земельну частку (пай) розміром 5, 26 умовних кадастрових гектарів, яке було закріплено за [PERSON] згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, підписаного в. о. начальника Тетяною Запорожець. Згідно постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1816/02-31 від 17.08.2023 р. це право на земельну частку (пай) становить собою усю спадкову масу. Відтак для правильного вирішення спору передусім підлягає з`ясуванню питання кола спадкоємців [PERSON] . Оскільки [PERSON] помер [INFO] , застосуванню підлягають норми Цивільного Кодексу Української РСР 1963 року. Так за положеннями ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (частина друга статті 548 ЦК УРСР 1963 року). Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: - якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; - якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як свідчать матеріали справи, заяви про прийняття спадщини [PERSON] протягом шести місяців з дня відкриття спадщини і в подальшому не подавалися, що не заперечується жодним із учасників справи. За положеннями п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14.06.1994 р. (що була чинною на момент спливу шестимісячного строку після смерті [PERSON] , далі - Інструкція), доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. В контексті даного спору суд підкреслює, що його предметом є виключно право на земельну частку (пай). Поняття «управління або володіння спадковим майном» не тотожне «спільному проживанню». Останнє може бути за певних умов одним із побічних доказів фактичного прийняття спадщини, але не обов`язковою умовою. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном у вигляді права на земельну частку (пай) повинна бути наявність у [PERSON] сертифіката на земельну частку (пай). Водночас жодний доказ в матеріалах справи не засвідчив, що такий сертифікат був у останнього наявним. З доводів позовної заяви та з інших матеріалів справи не вбачається, ким і коли був втрачений такий сертифікат. Крім того, матеріали справи не містять первинної документації про отримання [PERSON] цього сертифіката. Так в. о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області Т. Запорожець засвідчила листом видачу його [PERSON] . При цьому, формою книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), затвердженої постановою КМ України від 12 жовтня 1995 р. № 801, передбачений підпис власника сертифіката на земельну частку (пай). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Натомість, в матеріалах справи відсутня належним чином засвідчена копія сторінки книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що є первинним доказом отримання [PERSON] сертифіката. Вказане перериває ланцюг доказування факту заволодіння батьком позивача у шестимісячний строк з дня смерті [PERSON] цим документом та, відповідно, позбавляє можливості суд стверджувати, що [PERSON] у зазначений строк володів сертифікатом на право на земельну частку (пай). Не підтвердив цього факту і жоден з допитаних судом свідків. Щодо другорядного факту, що міг би схилити суд в бік обґрунтованого припущення про володіння [PERSON] сертифікатом, - спільного проживання зі спадкодавцем, суд зважає на таке. Офіційно [PERSON] та [PERSON] разом ніколи не проживали. Так [PERSON] проживав по [ADDRESS] сам, а після його смерті за цією адресою ніхто не проживав, факт чого засвідчено органом місцевого самоврядування. При цьому, [PERSON] проживав по [ADDRESS] до 16.11.1998 р., після чого заявив намір про прибуття на постійне проживання до міста Чернігова, але до офіційної реєстрації нового місця проживання (15.12.1998 р.) склав за місцем попереднього проживання ( [ADDRESS] ) заповіт (24.11.1998 р.) та остаточно покинув це місце проживання 25.11.1998 р., як вбачається з довідки органу місцевого самоврядування, копії будинкової книги та копії спадкової справи № 493/2010. Вказані обставини встановлені судом на підставі аналізу сукупності офіційних доказів, що не мають протирічь між собою та явно переважають за юридичною силою над показаннями свідків, які висловили суперечні до інших матеріалів судової справи спогади про спільне проживання односельчан. Суд звертає увагу на те, що у показаннях свідків було відсутнє як вільне відтворення подій так і опис конкретних обставин, за яких вказані свідки дійшли висновку про спільне проживання осіб. При цьому, свідок [PERSON] проживає від будинку, в якому проживав [PERSON] , за 53 номери та на додаткові запитання головуючого судді вказала, що у гості до [PERSON] та [PERSON] не заходила. Період їхнього спільного проживання не зазначила. Натомість, свідок [PERSON] , навпаки, зазначив, що хоча і проживав у іншому населеному пункті, до обох [PERSON] навідувався часто (уточнивши, що більше - до [PERSON] ). Такі дії пояснив проживанням по сусідству батьків дружини, однак суд позбавлений можливості як перевірити це твердження так і встановити з показань свідка обставини, очевидцем яких він був, що могли б спонукати до висновку про дійсне спільне проживання, а не про, наприклад, таке ж періодичне навідування [PERSON] за адресою свого колишнього проживання ( [ADDRESS] ), що, як показав сам свідок, дотична до адреси проживання [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. В той же час, жоден свідок не вказав на конкретні факти, які б засвідчували їх особисте спостереження за фактом спільного проживання [PERSON] та [PERSON] (конкретні обставини спільного побуту, характер користування майном). При цьому, наявні в матеріалах справи письмові пояснення свідка [PERSON] , що за повідомленням представника позивача у судовому засіданні 01.05.2025 р. померла станом на цю дату, є автентичними змісту письмових пояснень свідка [PERSON] , а тому суд не вважає за доцільне виокремлювати їх оцінку у даному рішенні. Доводи позивача про формальну реєстрацію місця проживання [PERSON] у Чернігові з метою ухилення від оплати комунальних послуг та продаж будинку батька у [ADDRESS] також не підтверджуються належними, достатніми, допустимими та достовірними доказами. Жодні матеріали справи не засвідчують будь-якого відношення [PERSON] до домоволодіння по [ADDRESS] . Описані у даному рішенні докази є вичерпаними обсягом судової справи. За цих обставин, суд, оцінюючи докази в їх сукупності за внутрішнім переконанням, приходить до висновку про те, що відсутні підстави стверджувати прийняття спадщини фактом сумісного проживання [PERSON] з [PERSON] . Відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають з підстави невстановлення судом спадкоємців, що фактично прийняли спадщину після смерті [PERSON] . Питання щодо розподілу судових витрат вирішенню не підлягає.

Outcome: dismissed