Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

Представник позивача Ярослав Сердійчук звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за договором №3559619 від 29.12.2021 у розмірі 23030 грн 00 коп. Також просить стягнути судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 9000 грн 00 коп. Позов обґрунтовано тим, що 29.12.2021між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН» та [PERSON] був укладений кредитний договір №3559619. Відповідно до п.1.1 умов договору кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п.1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п.1.2 договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п.1.2 договору сума (загальний розмір) кредиту становить 10000 грн 0 коп. Відповідно до п.1.5.2 договору проценти за користування кредитом : 30 грн 00 коп., які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п.1.6 договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом 5.0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Умовами кредитного договору передбачена видача кредитних коштів позичальнику безготівково, а саме шляхом переказу коштів на картковий рахунок. Відповідно до п.6.1 договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця. Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, у порядку передбаченому умовами договору. Строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 26.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРСТВО» був укладений договір факторингу №26-07/2024, згідно з умовами якого ТОВ «МІЛОАН» відступив ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРСТВО» права грошової вимоги, в тому числі за кредитним договором №3559619. Загальний розмір\~заборгованості по\~поверненню кредитних\~коштів та\~сплаті процентів\~за користування\~кредитом за\~договором №3559619\~від 29.12.2021,\~що підлягає\~стягненню з\~позичальника станом\~на день\~формування позовної\~заяви відповідно\~до \~розрахунку заборгованості,\~становить 23030\~грн 00\~коп.,\~з яких\~:\~заборгованість за\~основним зобов`язанням\~(за\~тілом кредиту)\~ 10000\~грн 00\~коп.;\~заборгованість за\~нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 13030 грн 00 коп. 25.03.2025 ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. У встановлений судом строк відповідачем, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, не надано відзиву на позов без поважних причин, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до частини 2 статті 191 ЦПК України. Зважаючи на\~відсутність клопотань\~сторін щодо\~розгляду справи\~у судовому\~засіданні та\~незначну складність\~спору,\~суд не\~вбачає підстав\~для проведення\~судового засідання,\~а тому\~справа розглядається\~за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» від 26.02.2025 № 4273-ІХ змінене найменування місцевих загальних судів, перелік яких визначається додатком до цього Закону. Зміна найменування місцевого загального суду не призводить до його реорганізації чи ліквідації або утворення нового суду. Додатком до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII визначено, що змінене найменування Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області на Переяславський міськрайонний суд Київської області. Цей Закон набирає чинності через 30 днів з дня його опублікування. Опублікування цього Закону було в газеті «Голос України» № 59 від 26.03.2025, а відтак він набрав чинності 25.04.2025. Судом встановлено наступне. 29.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] укладений договір про споживчий кредит №3559619 в електронному виді з використанням інформаційно - телекомунікаційної системи, на суму 10000 грн 00 коп.; строк кредиту 30 днів, з 29.12.2021 по 28.01.2022; проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 30 грн 00 коп., в грошовому виразі та 4, 00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка). Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника , що складається із суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 10030 грн 30 коп. Відповідно до п.1.5.2 проценти за користування кредитом - 30 грн 00 коп., які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. У додатку №1 до договору про споживчий кредит №3559619 від 29.12.2021 графік платежів за договором про споживчий кредит №3559619 від 29.12.2021, зазначена дата видачі кредиту та дата платежу; строк на який надано кредит 30 днів; сума кредиту 10000 грн 00 коп.; проценти за користування кредитом 30 грн 00 коп.; загальна вартість кредиту 10030 грн 00 коп. Паперова копія електронного паспорта споживчого кредиту містить інформацію та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткову інформацію. Надана копія анкети-заяви на кредит №3559619 містить інформацію про анкетні дані [PERSON] , суму кредиту, строк кредиту, дату повернення кредиту, суму процентів за користування кредиту. Надана копія Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН», в редакції 17.12.2021, не підписані відповідачем. Відповідно до довідки про ідентифікацію [PERSON] , [INFO] , з яким укладено договір №3559619 від 29.12.2021 ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН». Акцепт договору позичальником підписаний аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора S73747, дата відправки ідентифікатора позичальнику- 29.12.2021. Відповідно до умов Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Відповідно до квитанції ID платежу АК КБ «ПРИВАТБАНК» перерахувало кошти від ТОВ «МІЛОАН» через систему платежів LigPay у розмірі 10000 грн 00 коп. на рахунок [NUMBER] *24 за договором №3559619 29.12.2021. На виконання ухвали суду про витребування доказів АТ КБ «ПРИВАТБАНК» повідомив про те, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ). Також, на виконання ухвали суду АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав виписку по рахунку № [NUMBER] за період з 29.12.2021 по 29.01.2022, що належить [PERSON] , відповідно до якого, 29.12.2021 на картку був зарахований грошовий переказ від «Мілоан» у розмірі 10000 грн 00 коп. У такий спосіб, позивачем доведено належними, допустимими та достатніми доказами виникнення між первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем зобов`язальних правовідносин на умовах, зазначених у кредитному договорі. Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення за договором №3559619 позичальника [PERSON] , наданого ТОВ «МАЛОАН », заборгованість за кредитом складає 10000 грн 00 коп., по процентам за користування кредитом 13030 грн 00 коп., а всього 23030 грн 00 коп. Відповідно до вказаної відомості нарахування процентів відбувалось згідно п.1.5.2 договору та п.1.5.3 договору. Водночас, копія договору про споживчий кредит №3559619 від 29.12.2021 не містить п.1.5.3. Відповідно до п.3.2.6. Товариство має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. У випадку, якщо після відступлення прав вимоги за цим договором кредитодавець отримає від позичальника платіж (кошти) для погашення існуючої заборгованості за цим договором, такий платіж (кошти) відповідно до частини 2 статті 616 Цивільного кодексу України позичальнику не повертаються і зараховуються в рахунок виконання зобов`язань позичальника за цим договором. 26.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено договір факторингу №26-07/2024 відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» за плату належні йому права вимоги до боржників зазначених у відповідних реєстрах боржників. Відповідно до додатку №3 реєстру боржників до договору факторингу №26-07/2024 від 26.07.2024 ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Відповідно до\~платіжної інструкції\~№448090005\~від 26.07.2024\~ТОВ «ФАКТОРИНГ\~ПАРТНЕРС» \~перерахувало кошти\~у розмірі\~3310395\~грн 81 коп. ТОВ «МІЛОАН» згідно договору факторингу 26007/2024 від 26 липня 2024 року. У такий спосіб, судом встановлено, що право вимоги за договором про споживчий кредит №3559619, укладеним 29.12.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] перейшло до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС». Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №3559619 позичальника [PERSON] , наданого ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», станом на 11.03.2025 заборгованість по тілу кредиту складає 10000 грн 00 коп., за відсотками 13030 грн 00 коп., а всього 23030 грн 00 коп. Відповідно до вимог статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до статті 12 ЦПК України. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення усіх процесуальних прав та обов\-язків, передбачених законом. За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» ( в редакції, яка була чинна на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір ? це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. За положеннями статті 627 ЦК України та відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною 1 статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Частинами 1, 3 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині 2 статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свій обов`язок новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. За змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Згідно з вимогами статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами статті 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~розрахунку ТОВ\~«МІЛОАН» нарахування процентів\~за користування\~кредитом відбувалось згідно п.1.5.2 договору та п.1.5.3 договору. Водночас, копія договору про споживчий кредит №3559619 від 29.12.2021 не містить п.1.5.3. Нараховані відсотки за користування кредитом у розмірі 30 грн 00 коп. в межах дії кредитного договору та відповідно до п. 1.5.2 договору. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, що узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постановах від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц. Таким чином, позикодавець ТОВ «МІЛОАН» відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Як встановлено судом, між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено договір позики №3559619 від 29.12.2021, згідно з яким сума кредиту становить 10000 грн 00 коп. Також згідно з п.1.3 зазначеного Договору, строк кредиту становить 30 днів. Відповідно до п.1.5.2 проценти за користування кредитом 30 грн 00 коп., які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тобто, нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється виключно в межах строку кредиту, що передбачено статтею 1048 ЦК України і умовами Договору. Враховуючи викладене, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню 10000 грн 00 коп. суми позики та 30 грн 00 коп. нараховані відсотки за 30 днів - період кредитування, що разом становить 10030 грн 00 коп. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Суд також\~звертає увагу\~та те,\~що не\~є обов`язковими\~для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи вказане питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18. Відповідно статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Верховного Суду від 04червня 2021року по справі №380/887/20). Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У позовній заяві представник позивача просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 9000 грн 00 коп., та 2422 грн 40 коп. сплаченого судового збору за поданням даного позову. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представник позивача надав суду договір №02-07/2024 про надання правової допомоги від 02 липня 2024 року, укладений між адвокатським об`єднанням ЛІГАЛ АССІСТАНС» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС»; заявку ТОВ «ФАКТОРИНГ ФІНАНС» на надання юридичної допомоги №218 від 01.02.2025; витяг з акту №5 про надання юридичної допомоги від 28.02.2025, відповідно до якого ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» та АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» погодили надання наступних правових послуг : надання усної консультації з вивчення документів (2 години) загальною вартістю 3000 грн 00 коп., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (2 години) - 6000 грн 00 коп. Платіжної інструкції чи інших доказів на підтвердження здійснення оплати за надання юридичної допомоги суду представник позивача не надав. У такий спосіб позивачем у справі підтверджено належними доказами понесення витрат на правничу допомогу. Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Зокрема, суд зазначає, що складання позовної заяви про стягнення боргу за кредитним договором не потребувало аналізу великої кількості документів, а у справах даної категорії наявна усталена судова практика, адвокат не вивчав додаткові джерела права, законодавства, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежна сторона у справі обґрунтовує свої заперечення, справа розглядається у спрощеному провадженні, без виклику сторін у судове засідання, тобто, надання правничої допомоги ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» адвокатським об`єднанням в даній справі зводилося до складання позовної заяви. Враховуючи, що\~дана справа\~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором\~є малозначною,\~ціна позову\~не перевищує\~ста прожиткового\~мінімуму для\~працездатних осіб,незначні обсяги виконаної адвокатом роботи, виходячи з принципів пропорційності, співмірності, розумності, суд дійшов висновку про те, що з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн 00 коп., який буде достатнім, співмірним і справедливим у даному випадку. Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом на 43,55%, з урахуванням приписів пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме 1054 грн 78 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial