Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування своїх заявлених вимог позивач зазначив наступне. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] є дітьми, а [PERSON] , [INFO] , - дружиною [PERSON] , який помер [INFO] , актовий запис про смерть зареєстрований Острожанською сільською радою Жашківського району Черкаської області за № 7. На день смерті батька відкрилася спадщина, яка складалася з житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] та земельних ділянок площею 2,52 га та 0,6541 га. Після смерті батька нотаріусом Жашківської державної нотаріальної контори заведено спадкову справу №554/2012. 09 липня 2013 року між спадкоємцями укладено договір про розподіл спадкового майна, за реєстровим номером 1-357. Відповідно до укладеного договору [PERSON] та брату [PERSON] передається по 1/2 частині земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2.52 га, посвідчена Державним актом на право приватної власності на землю ЧР № 02523 від 04 серпня 2004 року, а дружині брата [PERSON] передається житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] та прилегла до нього приватизована земельна ділянка площею 0,6541 га. [INFO] померла їхня мати - [PERSON] . На день її смерті залишилося спадкове майно відповідно до договору про поділ спадкового майна, що складається з житлового будинку, який розташований по [ADDRESS] та прилеглих до нього земельної ділянки площею 0,6541 га. Після смерті матері [PERSON] приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Камуз Ю.В. відкрито спадкову справу за №81/2021. Відповідно до довідки №731/02-14 від 29 листопада 2024 року приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Камуз Ю.В. спадкоємцями, які прийняли спадщину відповідно до заповіту від 15 січня 2004 року, після смерті [PERSON] , є позивач - [PERSON] та відповідач - [PERSON] . Згідно заповіту від 15 січня 2004 року, який зареєстрований в реєстрі за №3 та посвідчений секретарем Острожанської сільської ради, [PERSON] мати заповіла житловий будинок та все майно, що там знаходиться, а відповідачу - [PERSON] , земельну ділянку (пай). Нотаріусу були надані відповідні документи та подана заява про видачу свідоцтва про право власності. 13 лютого 2025 року позивачем отримано у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] . У видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки позивачу було відмовлено, так як позивачем подано нотаріусу не один Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,6541 га, а три Державних акти на право власності на земельні ділянки площами 0,2500 га, 0,0997 га та 0,3044 га, (загальна площа земельних ділянок становить 0,6541 га) та рекомендовано звернутися до суду з даним позовом. З огляду на вказані обставини, позивач звернувся з даною позовною заявою до суду. 17.03.2025р. на підставі ухвали суду позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 06.05.2025р. ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судове засідання позивач не з`явився, при цьому їхній представник адвокат Шквира С.В. подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести за її відсутності та за відсутності позивача, позов підтримала повністю та просила його задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явилася, при цьому подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Встановлені судом обставини та докази. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 11.06.2012р. (а.с.6). Відповідно до Державних актів на право власності на земельну ділянку Серії ЯЕ № 976903, Серії ЯЕ № 976904 та Серії ЯЕ № 976905, виданих 25 січня 2008 року відділом земельних ресурсів в Жашківському районі, [PERSON] мав право власності на земельні ділянки площами: 0,2500 га, 0,0997 га та 0,3044 га (а.с.13-15), що підтверджується витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.16-33). 09.07.2013р. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] уклали договір про розподіл спадкового майна, згідно якого [PERSON] передається частина земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,52 га, посвідченої Державним актом на право приватної власності на землю ЧР №02523, виданим 04 серпня 2004 року Жашківським районним відділом земельних ресурсів Черкаської області; [PERSON] передається частина земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,52 га, посвідченої Державним актом на право приватної власності на землю ЧР №02523, виданим 04 серпня 2004 року Жашківським районним відділом земельних ресурсів Черкаської області; [PERSON] передається: житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] та прилегла до нього приватизована земельна ділянка площею 0,6541 га, та грошові вклади. Вказане майно передається шляхом видачі свідоцтв про право право на спадщину на кожне перераховане вище майно. Договір зареєстований в реєстрі за №1-375 (а.с.7). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 23.03.2021р. (а.с.8). 15.01.2004р. [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіт, згідно якого: належний їй на праві особистої власності житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в с. Острожани на погосодарському номері по [ADDRESS] , заповіла своєму синові - [PERSON] та все майно, яке там знаходиться; земельну частку (пай), посвідчену сертифікатом серії ЧР - своїй дочці [PERSON] (а.с.9). Відповідно до довідки №731/02-14 від 29 листопада 2024 року, виданої приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Камуз Ю.В., спадкоємцями, які прийняли спадщину відповідно до заповіту від 15.01.2004р. після смерті [PERSON] , є позивач - [PERSON] та відповідач - [PERSON] . Відповідно до виписки-характеристики з погосподарської книги № 348/03-08/12 від 25.11.2024р. встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по [ADDRESS] на приватизованій земельній ділянці площею 0,25 га, кадастровий номер 7120985000:01:000:0118 (а.с.10). 13.02.2025р. [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с.12), на підставі якого за ним зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав (а.с.11). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.02.2025р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,2500 га, яка надана для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель і споруд, земельну ділянку, площею 0,0997 га, яка надана для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 0,3044 га, яка надана для ведення особистого селянського господарства і розташована за адресою: Черкаська область, Уманський район, с. Острожани, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] (а.с.36). Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема , визнання права. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-V державній реєстрації підлягають: право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на майбутній об`єкт нерухомості. Відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. Згідно п.\~10\~Переліку правовстановлювальних\~документів,\~на підставі\~яких проводиться\~державна реєстрація\~право власності\~на нерухоме\~майно (додаток\~2\~до Тимчасового\~положення про\~порядок державної\~реєстрації право\~власності та\~інших речових\~прав,\~затвердженого Наказом Міністерства юстиції N 45/5 (z0468-02) від 03.06.2002, із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства юстиції N 49/5 (z0532-05) від 19.05.2005) є рішення суду про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна. Згідно з ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Проаналізувавши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, приймаючи до уваги, що\~представник позивача\~підтримав свої позовні вимоги, а відповідач визнала їх і не заперечувала проти їх задоволення в своїй заяві, суд вважає позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved