Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

18.03.2025 до суду надійшла позовна заява [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Болквадзе Бесікі\~до Мигіївської\~сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,12 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що він є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок розташовано на земельній ділянці, площею 0,12 га, господарських будівель і споруд, що належить на праві власності [PERSON] , який помер [INFO] . Вважає, що оскільки він є власниками житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , то відповідно до ст.120\~ЗК України і земельна ділянка площею 0,12 га, повинна перейти йому у власність, а тому не має іншої можливості вирішити даний спір іншим шляхом та вимушений звернутись з даною позовною заявою до суду. Ухвалою судді від 25.03.2025 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою судді від 17.04.2025 було закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача, Болквадзе Б., в судове засідання не з`явився, надав заяву до суду слухати справу без його участі та участі позивача, позов підтримують повністю та просять його задовольнити. Представник відповідача, в судове засідання не з`явився, попередньо надав заяву із клопотанням про розгляд справи без його участі, та визнали заявлені вимоги у провадженні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. [PERSON] є власником житлового будинку з відповідними надвірними спорудами по [ADDRESS] (свідоцтво про право особистої власності на будівлі, виданого виконкомом Первомайської районної Ради народних депутатів від 22.10.1986, зареєстрованого Первомайським бюро технічної інвентаризації від 22.10.1986 за №31). Право власності набуто на підставі Договору дарування №2-354 від 09.02.1996. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-МК №001656 від 10.01.1996, присадибна земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Мигіївською сільською радою Первомайського району від 31.03.1998. Відповідно до ч.1 ст.120 Земельного кодексу\~України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно із ч.1 ст.377\~ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в розмірах, встановлених договором. Відповідно до ч.1 ст.182\~Цивільного кодексу\~України право власності та інші речові права на нерухому речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. У Постанові від 11.02.2015 року у справі № 6-2цс15 Верховний Суд України зробив висновок щодо застосування частини першої статті 120\~Земельного кодексу\~України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин 22 березня 2003 року, та зокрема зазначив, що аналіз змісту норм статей 120 та 125\~Земельного кодексу\~України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість їх положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, які на ній розміщені. Вказані норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду. При цьому передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладанні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. За загальним правилом, закріпленим у частині першій ст.120 Земельного кодексу України, особа, яка набула права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. Таким чином, позивач, ставши власником житлового будинку, однак належним чином не оформив земельну ділянку при оформлені будинку за адресою: [ADDRESS] , тому позивач опинився в ситуації в якій не може повноцінно здійснювати право власності (гарантоване йому ст. 13 Конституції України) на належний йому будинок через пов`язаність між собою обох об`єктів нерухомості. За таких обставин неможливою є і реєстрація права власності на земельну ділянку. Згідно ч.1 ст.82\~ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. На підставі викладеного, та враховуючи що визнання позову викладено відповідачем у письмовій заяві, то суд знаходить позовні вимоги доведеними і такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved