Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

29.01.2025 представник позивача Какун А.С. звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитними договорами: №7833907 79200 грн., №2895727 19485 грн., №79672222 9741 грн., всього 108\~426 грн. та судовий збір 3028 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 27.04.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №7833907, який підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений в п.10 договору. 21.11.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №21112024, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) за плату належні йому, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників згідно Реєстру, тим самим позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 79200 грн., з яких: 24000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 43200 грн. за відсотками; 12000 за пенею, штрафами. Крім того, 04.05.2024 між ТОВ «1 БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір №79672222 у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно ЗУ «Про електронну комерцію», про що свідчить п.21 кредитного договору. 19.08.2024 між ТОВ «1 БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено додаткову угоду №34 до договору факторингу №14/06/2021 від 14.06.2021, у відповідності до умов якої ТОВ «1 БАНК» передає (відступає) за плату належні йому, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників згідно Реєстру №32 від 25.09.2024, тим самим позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 9741 грн., з яких: 3000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 747 грн. за відсотками; 5994 за пенею. Крім того, 05.05.2024 між ТОВ «1 БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір №2895727 у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно ЗУ «Про електронну комерцію», про що свідчить п.21 кредитного договору. 19.08.2024 між ТОВ «1 БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено додаткову угоду №34 до договору факторингу №14/06/2021 від 14.06.2021, у відповідності до умов якої ТОВ «1 БАНК» передає (відступає) за плату належні йому, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників згідно Реєстру №29 від 19.08.2024, тим самим позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 19485 грн., з яких: 6000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 1485 грн. за відсотками; 12000 за пенею. Зауважила, що невід`ємною частиною кожного договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах товариств. Приймаючи умови кредитних договорів відповідач підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується та зобов`язується неухильно їх дотримуватись. Ці правила, на думку представника позивача, є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.641,644 ЦК України на укладення кредитного договору та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Посилаючись на вимоги ст.512,514,1082 ЦК України, вважає, що відповідач у разі не отримання з будь-яких підстав повідомлення про відступлення права вимоги, не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання зі сплати існуючої заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані у кредитних договорах, що було б належним виконання за вимогами ст.516 ЦК України. У разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, були б перераховані на рахунки позивача та зараховані на погашення кредитної заборгованості. Всупереч умовам кредитних договорів, не зважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України, на підставі ухвали суду від 07.02.2025 відкрито провадження у цивільній справі. За клопотанням представника позивача з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд проведено в порядку спрощеного позовного провадження. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України до суду не надходило. 20.02.2025 відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зі змісту, заявлені позивачем кредитні договори не укладав, а договори факторингу не містять достатніх даних про переведення права вимоги саме за цими договорами. Про ці кредити довідався тільки 07.12.2025, майже через рік після укладення. Не заперечував, що 21.11.2024 за договором факторингу №211112024 ТОВ «Авентус Україна» відступив право вимоги за кредитним договором №7833907 на суму 79200 грн. від 27.04.2024 на користь позивача, але не повідомив його, тому набув права вимоги за цим договором на свій погляд. Дійсно 14.06.2021 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 БАНК» укладено договір факторингу №14/06/21, з яким він також не ознайомлений, тому набув, як кредитор, право вимоги за кредитними договорами №2895727 на суму 19485 грн., №79672222 на суму 9741 грн. лише на свій погляд. Наголосив, що з 10.11.2022 військовослужбовець Державної прикордонної служби України, під час укладення кредитів перебував на службі, кредити не брав. Про факти шахрайства з приводу кредитів на його ім`я написав заяву до поліції. Вважає, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом. Враховуючи основні засади цивільного законодавства та необхідність особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, вважає, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про кредит, умови кредитування за конкретним кредитним договором, який, на його думку, не укладався у вигляді заяви про отримання кредиту та кредитного договору фізичних осіб в електронному кабінеті, доступ до якого у нього був відсутній та який не підписував. Одночасно зауважує, що спірні кредитні договори це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору та ще й розміщений з правилами на веб-сайті кредитодавця. На думку відповідача, дії позивача спрямовані на те, щоб непоінформований громадянин, в даному випадку військовослужбовець, був в судовому порядку притягнутий до відповідальності та з нього стягнуто кошти за неповними та не достовірними матеріалами, доданими до позовної заяви, які не доводять факт кредиту. Зокрема, матеріали позову не містять належних та достовірних доказів укладення кредитних договорів, відсутні заяви на отримання кредиту, як і докази щодо отримання грошей відповідачем. Позивачем лише надано дані про підписання договорів електронним підписом, який поставив в с. Коритниця Волинської області. В дійсності був на бойовому завданні та не міг користуватися своїм мобільним телефоном, а саме 27.04.2024 16:33 знаходився в Рівненській області с. Кесурич, [INFO] о 13:13, 05.05.2024 о 22:48 - в м. Шацьк Волинської області. Ці обставини можуть бути підтверджені Державною прикордонною службою, у військовій частині [NUMBER] , за ухвалою суду про витребування доказів. 03.03.2025 представник позивача Миколаєнко В.М. надала відповідь на відзив, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини, просить задовольнити. Звернула увагу, що за правовою позицією Верховного Суду у постанові від 04.06.2020 у справі №910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. В постанові від 28.10.2020 у справі №910/10963/19 Верховний Суд наголосив, що доказом переходу прав за зобов`язанням до нового кредитора є відповідний правочин щодо відступлення прав вимоги у зобов`язанні, а не документи, що засвідчують права, які передаються. З метою надання вичерпної інформації у справі, позивач додав до позовної заяви копії договорів факторингу та копії додатків до них. Враховуючи, що реєстр боржників містить інформацію щодо великої кількості боржників, що є банківською таємницею, розкриття якої має здійснюватися у визначеному законом порядку, позивачем надано витяг з Реєстру боржників, що містить лише дані відповідача, інші відомості приховані за допомогою технічних засобів з метою захисту від неправомірного розповсюдження персональних даних інших осіб. Вважає, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Наполягає, що договір факторингу між первісним кредитором та позивачем укладений у відповідності до вимог чинного законодавства України, яке діяло на момент укладання цього договору та ніяким чином не порушує права та законні інтереси відповідача. В законодавстві України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги. Зокрема, договором факторингу передбачено, що попередній кредитор зобов`язаний повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних новому кредитору, що ніяким чином не змінює умов кредитних договорів, а носить лише інформаційний характер. За умови, що відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті заборгованості на рахунки первісного позикодавця, що було б належним виконання за ст.516 ЦК України. Згідно з договором факторингу, у разі отримання коштів від боржників, органів Державної виконавчої служби в рахунок погашення заборгованості після дати підписання цього договору, клієнт зобов`язаний перерахувати ці кошти фактору протягом 3 (трьох) банківських днів з дати їх отримання (включно), на рахунок фактора, вказаний в розділі 10 даного договору. При перерахуванні коштів клієнт зобов`язаний надати розшифровку платежів у вигляді електронного листа, а саме, вказати наступні дані боржників: прізвище, ім`я, по батькові, номер облікової картки платника податків, № кредитного договору. Тому в разі сплати відповідачем коштів на погашення заборгованості на рахунки первісного кредитора за будь-яким з кредитних договорів, вони були б перераховані на рахунки позивача та зараховані на погашення кредитної заборгованості. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, може впливати лише на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку виконання на рахунки попереднього або свідчити про прострочення. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Зауважує, що відповідачем не долучено жодного документу (витягу з ЄРДР чи копії заяви про вчинення кримінального правопорушення) на підтвердження вчинення проти нього кримінального правопорушення. До того ж, твердження відповідача щодо вчинення злочину шляхом незаконного отримання кредитних коштів на його ім`я, зовсім не підтверджено належними та допустимими доказами. Вважає, що лише звернення до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину відповідно до законодавства не є підтвердженням факту вчинення незаконних дій та відповідно доведення позиції відповідача щодо не укладення ним кредитних договорів. Крім того, твердження відповідача, що він військовослужбовець, що унеможливлює укладення кредитних договорів, жодним чином не підтверджені та не спростовують факт укладання кредитних договорів. Вважає викладені відповідачем обставини не обґрунтованими, недоведеними, суперечать умовам укладених правочинів, нормам чинного законодавства, ряду правових позицій Верховного Суду, тому не підлягають задоволенню та не повинні братися судом до уваги. Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому\~ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлено. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов такого висновку. Правовідносини у цій справі регулюються положеннями Цивільного кодексу України, а також Закону України «Про електронну комерцію». За змістом ст.525,526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Із ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За положеннями ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч.6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Ч.5 цієї статті передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Ст.12 Закону визначає, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису за ЗУ "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що 27.04.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір №7833907 про надання споживчого кредиту у формі електронного документу з використанням електронного підпису, згідно п.1.3 якого сума кредиту (загальний розмір) складає 24000 грн. Строк кредиту 360 днів (п.1.4 договору). Стандартна процентна ставка становить 1,50% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору (п.1.5.1 договору). У період зниженої процентної ставки протягом 30 днів - 1,20% в день. П.1.2 договору передбачено, що кредит видається в національній валюті України гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до п 2.1 кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної карти № [NUMBER] . У п.10 договору «Реквізити та підписи сторін» зазначено, що договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором А7358, 27.04.2024 16:33:29 / [PERSON] . Отже, за умовами кредитного договору [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 24000 грн., про що свідчить електронний підпис, та зобов`язався повернути цю суму протягом 360 днів, тобто до 22.04.2025 зі сплатою зниженої процентної ставки 1,20% протягом 30 днів та 1,50% - за весь інший період, а саме 27.05.2024 8640 грн., в подальшому щомісяця по 10800 грн. В порушення умов кредитного договору відповідач не виконав свої зобов`язання, а саме не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за зобов`язаннями. Станом на 21.11.2024 за [PERSON] значиться сума заборгованості за кредитним договором: 24000 грн. за основною сумою боргу; 43200 грн. за відсотками. 21.11.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №21112024, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступив ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Із витягу з Реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №7833907 в загальному розмірі 79200 грн., з яких: 24000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 43200 грн. за відсотками; 12000 за пенею, штрафами. Крім того, 04.05.2024 між ТОВ «1 БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір №79672222, відповідно до п.1 якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, який в свою чергу зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Сума позики 3000 грн., строк позики 30 днів, процентна ставка 0,83%, пеня 2.7%, дата повернення позики 02.06.2024. Договір укладено у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно ЗУ «Про електронну комерцію», про що свідчить п.21 кредитного договору. У розумінні ст.641,644 ЦК України ці правила є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Отже, за умовами кредитного договору [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 3000 грн., про що свідчить електронний підпис, та зобов`язався повернути цю суму протягом 30 днів, тобто до 02.06.2024 зі сплатою процентної ставки 0,83%, а саме 747 грн. В порушення умов кредитного договору відповідач не виконав свої зобов`язання, а саме не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за зобов`язаннями. Станом на 19.08.2024 за [PERSON] значиться сума заборгованості за кредитним договором: 3000 грн. за основною сумою боргу; 747 грн. за відсотками. 19.08.2024 між ТОВ «1 БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено додаткову угоду №34 до договору факторингу №14/06/2021 від 14.06.2021, у відповідності до умов якої ТОВ «1 БАНК» передає (відступає) за плату належні йому, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників згідно Реєстру №32 від 25.09.2024. За Реєстром, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 9741 грн., з яких: 3000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 747 грн. за відсотками; 5994 за пенею. Крім того, 05.05.2024 між ТОВ «1 БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір №2895727, відповідно до п.1 якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, який в свою чергу зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Сума позики 6000 грн., строк позики 30 днів, процентна ставка 0,825%, пеня 2,7%, дата повернення позики 04.06.2024. Договір укладено у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно ЗУ «Про електронну комерцію», про що свідчить п.21 кредитного договору. У розумінні ст.641,644 ЦК України ці правила є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Отже, за умовами кредитного договору [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 6000 грн., про що свідчить електронний підпис, та зобов`язався повернути цю суму протягом 30 днів, тобто до 04.06.2024 зі сплатою процентної ставки 0,825%, а саме 1485 грн. В порушення умов кредитного договору відповідач не виконав свої зобов`язання, а саме не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за зобов`язаннями. Станом на 19.08.2024 за [PERSON] значиться сума заборгованості за кредитним договором: 6000 грн. за основною сумою боргу; 1485 грн. за відсотками. 19.08.2024 між ТОВ «1 БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено додаткову угоду №34 до договору факторингу №14/06/2021 від 14.06.2021, за умовами якої ТОВ «1 БАНК» передає (відступає) за плату належні йому, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників згідно Реєстру №29 від 19.08.2024. Із Реєстру, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 19485 грн., з яких: 6000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 1485 грн. за відсотками; 12000 за пенею. За ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. При умові, що відповідач за будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, таке виконання було б належним відповідно до вимог ст.516 ЦК України. Відповідно до ч.1,3 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). За ст.518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ст.519 ЦК України). Згідно з умовами кредитних договорів позичальник зобов`язався вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором. Доказів, які б свідчили про наявність підстав для звільнення відповідача від виконання зобов`язань за кредитними договорами, суду не надано. Неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Твердження відповідача щодо вчинення відносно нього злочину, який виражається в незаконному отриманні кредитних коштів на його ім`я, не підтверджено належними та допустимими доказами та не може свідчити про не укладення ним кредитних договорів, як і статус військовослужбовця, враховуючи, що власник мобільного телефону зобов`язаний слідкувати за місцем знаходження та убезпечувати користування ним іншими особами. Таким чином, позивачем доведено, що загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитними договорами на час відступлення права вимоги становить: за №7833907 67200 грн., за №2895727 7485 грн., за №79672222 3747 грн., всього 78432 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Всупереч умовам кредитних договорів, після відступлення права грошової вимоги, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів. Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами належним чином не виконав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково. Позовні вимоги про нарахування неустойки (штрафу, пені) у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитними договорами, задоволенню не підлягають з наступних підстав. За вимогами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, згідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції РНБО України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022 строком на 30 діб, який у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією РФ проти України, Указами Президента продовжено до 07.08.2025. З огляду на викладене, оскільки відповідачу нарахована неустойка (штраф, пеня) у період дії в Україні воєнного стану, в цій частині позивних вимог необхідно відмовити. Оскільки понесені позивачем судові витрати у справі документально підтверджені, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial