Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] через свою представницю адвоката Долгих А. С. звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дітей. На обґрунтування заявленого позову зазначила, що вони із відповідачем у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 15.08.2024 розірвано. Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~Під час шлюбу відповідач [PERSON] вчиняв щодо позивачки систематичне фізичне та психологічне насильство у присутності дітей, що підтверджується терміновим заборонним приписом стосовно відповідача та висновком спеціаліста (судово-медичного експерта) від 24.06.2024, талоном-повідомленням № 1590 від 07.08.2024. \~ \~ \~ \~Через наявні побоювання за власне життя та життя дітей у 2024 році [PERSON] разом із дітьми переїхала проживати до своїх батьків у с. Вільшана Звенигородського району Черкаської області. \~ \~ \~ \~Влітку 2024 року син [PERSON] поїхав до батька на канікули та назад відповідач його не повернув. На думку позивачки [PERSON] психологічно впливав на сина, тому він зараз боїться повертатися до матері. Оскільки дитина має тяжке хронічне захворювання (цукровий діабет, 1 тип, важкий перебіг) насильно забрати дитину від батька позивачка не хоче, оскільки це може спричинити стрес, що в подальшому матиме негативний вплив на здоров`я дитини. Також вона має побоювання, що такі дії можуть мати наслідком нову хвилю фізичного насильства відповідача відносно позивачки, яке можуть побачити діти. [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю. Відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток молодшої дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не надає їй доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею дошкільної освіти. Під час сімейного життя сторін та після того, як [PERSON] переїхала з місця їх спільного проживання, опікувалася здоров`ям дітей позивачка. З огляду на викладене та ураховуючи, що утриманням, турботою, доглядом, розвитком та вихованням протягом всього життя [PERSON] та [PERSON] займалася [PERSON] , вважає, що дітям краще буде проживати із нею. Наразі вона зареєстрована фізичною-особою підприємцем та отримує стабільні доходи. Тому просить суд визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] . Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 04.11.2024 провадження у справі відкрито за правилами загального провадження, справа призначена до підготовчого засідання. Вирішено питання про залучення до участі у розгляді справи третіх осіб. У визначений судом строк відповідач [PERSON] через свого представника адвоката Глущенка О. С. подав відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позову заперечував у повному обсязі. На обґрунтування наявних заперечень зазначив, що відповідач [PERSON] має кращі умови для проживання дітей, зокрема має у власності домоволодіння площею 161,8 кв. м, де вони із сином зараз проживають, у сина є власна кімната. Дивнич [PERSON] за місцем проживання має велосипед, самокат. [PERSON] зареєстрований фізичною особою-підприємцем, має стабільний дохід, має можливість утримувати дитину та піклуватися про його здоров`я, батьківські обов`язки виконує у повному обсязі. Також відповідач має автомобіль. Натомість [PERSON] переїхала до міста Києва, проживає у орендованій квартирі, що може мати негативний вплив на здоров`я та емоційний стан дитини, ураховуючи військовий стан та неодноразові обстріли міста з боку рф, тоді як у с. Худоліївці за місцем фактичного проживання відповідача із сином ситуація спокійніша. Крім того, зі слів [PERSON] він не хоче жити у м. Києві, він там був і йому не сподобалося. Відповідач в змозі забезпечити дитині кращі умови проживання, зокрема для контролю рівня цукру у крові він постійно купує сину сенсори, на мобільному телефоні [PERSON] встановлений застосунок, куди приходять результати вимірювання цукру. Фактичне місце здійснення господарської діяльності [PERSON] знаходиться за місцем його проживання, де він у гаражі займається ремонтом автомобілів. У будь-який момент він може оперативно на власному автомобілі відвезти дитину до лікарні. Бажання проживати із батьком син [PERSON] виявив самостійно без будь-якого психологічного тиску чи вмовлянь. Місце проживання батька є звичним для дитини середовищем, де він постійно проживав, ходить до школи, має друзів та рідних. Зокрема поряд проживають батьки [PERSON] , тобто дід та баба [PERSON] , до яких він постійно заходить у гості та проводить із ними час. Щодо конфлікту між сторонами, який мав місце у 2024 році, на думку [PERSON] позивачка [PERSON] його сама спровокувала. Оскільки вона, у громадському місці, не забезпечивши належну стерильність, зробила укол інсуліном сину [PERSON] . На зауваження [PERSON] , що після річки, не обробивши місце уколу спиртовим розчином, дитині можна занести інфекцію, позивачка зреагувала агресивно та почала говорити, що вона мати і краще знає, як потрібно робити, а також дала декілька ляпасів по обличчю відповідачеві у присутності їх спільних дітей. Тому такі дії з боку [PERSON] свідчать лише про його відповідальне ставлення до своїх батьківських обов`язків .Відповідач не проявляв та не проявляє агресію до дітей, у той час, як позивачка своїми діями проявила безпечність, що могла стати фатальною для дитини із діабетом 1 типу. Тому просив суд у задоволенні позову відмовити. Також відповідач [PERSON] подав суду зустрічну позовну заяву. Якою, з урахуванням заяви про часткове залишення позовних вимог без розгляду, просив суд визначити місце проживання сина [PERSON] , [INFO] , разом із [PERSON] . Позивачка [PERSON] через свою представницю адвоката Долгих А. С. подала суду відповідь на відзив, у якій позов підтримала та просила суд його задовольнити. Також не погодилася із можливістю забезпечення батьком кращих умов для проживання сина. Відповідач [PERSON] подав суду заперечення. Поданий зустрічний позов ухвалою від 02.01.2025 прийнятий судом до розгляду разом із первісною позовною заявою. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 02.01.2025 строк на проведення підготовчого провадження продовжений на 30 днів. Ухвалою суду від 13.02.2025 підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду по суті. Під час підготовчого провадження суд за клопотанням учасників долучив до матеріалів додаткові докази, розглянув питання про залучення до участі у розгляді справи третіх осіб, витребування доказів та виклик свідків. Під час судового розгляду позивачка за первісним позовом та відповідачка за зустрічним позовом [PERSON] , а також її представник адвокат Курілович С. О., первісний позов підтримала та просила суд його задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечували у повному обсязі. Суду позивачка додатково пояснила, що на її переконання [PERSON] має можливість впливати на сина, тому зараз [PERSON] навіть не хоче із нею спілкуватися. Хоча до цього дітьми займалася лише вона, [PERSON] фактично не приймав участі у їх вихованні, був постійно зайнятий своєю роботою. Зараз вона проживає та працює у м. Києві, орендує окрему ізольовану квартиру, в якій забезпечені умови для проживання та навчання дітей. Працює вона поряд із місцем проживання, меншу доньку [PERSON] водить у приватний дитячий садочок. Також у пішій доступності розташована школа, куди вона планує водити сина [PERSON] . Поряд із місцем її проживання проживає рідна сестра, яка також може допомагати у вихованні та догляді за дітьми. [PERSON] на її думку підкупив сина дорогими подарунками та придбаними речами, тому вона зараз не може із ним навіть спілкуватися, оскільки він її ігнорує. [PERSON] систематично вчиняв щодо неї насильницькі дії, тому вона стурбована щодо виховання їх спільного сина, який може також стати домашнім насильником. У [PERSON] була перша дружина, від якої він має сина, проте перша дружина фактично втекла від нього, оскільки він над нею систематично знущався. Наразі йому навіть не дають спілкуватися із дитиною, на яку він лише сплачує аліменти. Також до одруження із [PERSON] у [PERSON] була співмешканка, яка після побиття припинила із ним стосунки. Образився [PERSON] на позивачку після того, коли син разом із [PERSON] приїхали до м. Києва погуляти, але приїхали пізно. Коли треба було вертатися до дому через початок комендантської години [PERSON] сказав, що орендує житло на одну добу і вони завтра ще погуляють. Зі свого боку [PERSON] запропонувала [PERSON] переночувати у неї, проте [PERSON] вона не запрошувала до себе до дому, оскільки боїться його. Але [PERSON] відмовився залишатися без батька. Згодом, під час руху до місця ночівлі розпочалася повітряна тривога, внаслідок чого у [PERSON] не працював навігатор і вони із [PERSON] заблукали, до місця ночівлі не доїхали, і через початок комендантської години ночували у автомобілі. Після цього [PERSON] перестав із нею спілкуватися, хоча вона переконана, що це вплив батька на його думки та поведінку. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] , а також його представник адвокат Хорошун С. А., підтримали зустрічний позов та просили суд його задовольнити. Додатково пояснили, що вибір місця проживання у с. Худоліївці є власним свідомим вибором сина. Йому не подобалося проживання із бабусею у с. Вільшана Звенигородського району Черкаської області, тому після чергового перебування вдома він сам сказав, що не хоче проживати там. У м. Києві йому також не подобається. У с. Худоліївці у нього є друзі, він відвідує школу, тому саме він не хоче нікуди їхати. Щодо первісного позову зазначили, що донька наразі проживає із матір`ю [PERSON] , спір щодо її місця проживання відсутній, тому провадження у справі у цій частині підлягає закриттю. Представниця третьої особи Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Медведівської сільської ради за довіреністю Лук`яненко О. Б. під час судового розгляду пояснила, що під час опрацювання документів з метою надання висновку про доцільність чи недоцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] із батьком [PERSON] вони досліджували усі питання, зокрема рівень його доходів, місце проживання та забезпечення дитини, спілкувалися із [PERSON] . Під час спілкування [PERSON] підтвердив бажання проживати разом із батьком у с. Худоліївка. Тому під час надання висновку думка дитини була урахована. Третя особа Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Чигиринської міської ради участь уповноваженого представника під час судового розгляду справи не забезпечила, пояснення щодо позову та відзиву суду не подала. Третя особа Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Вільшанської сільської ради участь уповноваженого представника під час судового розгляду не забезпечила, пояснення щодо позову та відзиву суду не подала. Представник третьої особи за посадою [PERSON] подав до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність. Щодо рішення у справі поклався на розсуд суду. Третя особа Орган опіки та піклування Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації участь уповноваженого представника під час судового розгляду не забезпечила, пояснення щодо позову та відзиву суду не подала. На виконання ухвали суду надала висновок про доцільність визначення місця проживання дітей разом із матір`ю [PERSON] . Допитана під час розгляду справи свідок [PERSON] пояснила суду, що вона працює вчителем початкових класів у Чорнявському ліцеї і є класним керівником у [PERSON] . Влітку 2024 року їй стало відомо, що батьки [PERSON] розірвали шлюб та він більше не буде ходити до школи через зміну місця проживання. Проте безпосередньо перед початком навчального року [PERSON] повернувся до школи та продовжив навчання. Спочатку були претензії до його навчання, згодом ситуація нормалізувалася. Наразі він старанно навчається та виконує усі домашні завдання. До моменту розірвання шлюбу дитиною займалася мати [PERSON] , яка завжди була активною, приймала участь у всіх батьківських зборах та заходах. Зараз навчанням дитини займається батько, до якого також у неї як класного керівника наразі претензій немає. Протягом певного періоду часу [PERSON] був замкнений та емоційно розгублений, проте такий його стан можливо обумовлений його захворюванням. Також він сумує за сестрою, оскільки вона проживає окремо від них із батьком. Допитана під час розгляду справи свідок [PERSON] пояснила суду, що вони із [PERSON] є подругами і спілкуються протягом тривалого часу. [PERSON] вона знає ще зі шкільних часів. Декілька разів вона була свідком, що батько на [PERSON] підвищував голос, застосовував до нього фізичну силу. Також підтвердила, що [PERSON] не дають спілкуватися із дитиною від першого шлюбу, оскільки він застосовував силу до колишньої дружини. Потім [PERSON] проживав із дівчиною на ім`я [PERSON] , яку свідок також знає зі школи. До неї [PERSON] також застосовував грубу фізичну силу. Одного разу вона прийшла до свідомості біля водоколонки, коли він її приводив до тями. Після цього вона розірвала із ним стосунки і тоді з`явилися [PERSON] . У [PERSON] постійно на руках і ногах були синці, проте вона казала, що це із власної необережності, хоча по синцям було зрозуміло, що це від побоїв. Також раніше дітьми завжди займалася [PERSON] , яка просила [PERSON] допомагати, проте він її прохання ігнорував. Допитана під час розгляду справи свідок [PERSON] підтвердила суду, що знає [PERSON] та [PERSON] протягом тривалого часу, оскільки проживають в одному селі. Спочатку свідок була переконана у порядності [PERSON] , оскільки він працьовитий, не вживає алкогольні напої. Свого часу навіть думали, щоб він із [PERSON] доглянули її із чоловіком у старості. Проте згодом їй стало відомо, що [PERSON] систематично наносив тілесні ушкодження [PERSON] , вона від нього ховалася. Одного разу взимку прибігла майже роздіта до свідка до дому. Після початку проживання із батьком [PERSON] перестав заїжджати до них у гості, хоча раніше часто приїздив гратися із собакою. Вважає, що [PERSON] забороняють їх відвідувати. Допитана під час розгляду справи свідок [PERSON] підтвердила суду, що знає [PERSON] та [PERSON] протягом тривалого часу, оскільки є односельцями. Коли [PERSON] переїхала до матері свідок із чоловіком їздили до неї у с. Вільшану, хотіли помирити їх. Також свідкові відомо, що одного разу, коли [PERSON] повертав дітей до [PERSON] у с. Вільшану [PERSON] не захотів виходити із машини та повертатися до матері. У цей момент [PERSON] телефонував свідкові та питав поради. [PERSON] , що [PERSON] забрала [PERSON] , а [PERSON] сидить у машині і він не знає, що далі робити, попросив приїхати і допомогти. Вони забрали речі [PERSON] , інсулін і приїхали у с. Худоліївку. [PERSON] був радий поверненню та казав свідкові, що буде тепер жити тут у с. Худоліївці і ходити до своєї школи. [PERSON] іноді дзвонить [PERSON] , але він не бере від неї трубку, бо образився, що вона не приїжджає до них у гості. Також свідок виключила можливість підкупу сина подарунками та цінними речами, жити тут і ходити до школи [PERSON] подобається і це є його свідомий вибір. Свідок [PERSON] під час її допиту підтвердила суду, що знає родину [PERSON] та [PERSON] протягом тривалого часу, оскільки вони є кумами. У 2024 році вона ще спілкувалася із [PERSON] , тому подзвонила їй напередодні 1 вересня спитати куди [PERSON] буде ходити до школи. На що [PERSON] відповіла, що «вони її задовбали, хай роблять, що хотять». Після цього свідок зателефонувала [PERSON] , на що він відповів, що [PERSON] проживає із ним і буде відвідувати Чорнявський ліцей. Десь перед Новим роком свідок дзвонила [PERSON] і вона сказала, що не може додзвонитися до сина, проте [PERSON] на питання свідка чому так відповів, що ніхто йому не телефонує, вхідних дзвінків немає. Також додала, що [PERSON] відповідальний батько, дуже сумує за донькою. Син забезпечений усім необхідним, йому тут подобається, ніхто його не залякував. Допитана під час розгляду справи свідок [PERSON] підтвердила суду, що знає родину [PERSON] протягом тривалого часу, оскільки вони є кумами із [PERSON] . Син [PERSON] наразі проживає із татом, до мами він категорично не хоче, оскільки тут почуває себе комфортніше. Коли [PERSON] переїжджала до матері у с. Вільшану [PERSON] не хотів туди їхати, оскільки йому там не подобається. Також суд, відповідно до вимог ч. 2 ст. 160 СК України, під час розгляду справи з участю спеціаліста психолога [PERSON] з`ясував думку малолітнього [PERSON] , [INFO] , щодо місця його проживання. Під час спілкування [PERSON] повідомив, що його мрією є проживання у повній родині, щоб жили разом мама із татом та його сестра, за якою він сильно сумує. Повернутися до дому у с. Худоліївка він вирішив сам, оскільки під час проживання у с. Вільшана він почував себе дуже некомфортно, баба із ним навіть не віталася. Тут у нього є друзі, він ходить до школи, має власну велику кімнату, домашнього улюбленця кота бенгальської породи, про якого давно мріяв. Жити у м. Києві він не хоче, бо йому там не подобається. Із мамою зараз не спілкується, оскільки образився на неї. Це його особисте рішення і ніхто його до цього не примушував. Батько йому завжди каже, що мама хороша, проте він не хоче із нею спілкуватися. Нещодавно із нього також почали кепкувати у селі хлопці, оскільки його мама у застосунку «Тік-ток» публікує різні відеоролики кумедного змісту, і через них із нього сміються. Заслухавши учасників, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Спірні правовідносини між сторонами стосуються немайнових прав та обов`язків батьків і дітей, тому до їх правового регулювання підлягають застосуванню норми Глави 13 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (ч. 2 ст. 141 СК України). Зі змісту частини першої статті 151 Сімейного кодексу України вбачається, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Під час реалізації цього права батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним чи юридичним особам; мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства (ч. 2 та ч. 3 ст. 151 СК України). Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини регламентовані нормами статті 150 Сімейного кодексу України, з аналізу яких вбачається, що вказані обов`язки покладені на кожного із батьків не залежно від місця проживання та обраної форми і методів виховання дитини. Такі висновки суду також базуються на положеннях частини 2 статті 157 Сімейного кодексу України, відповідно до якої той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. На підставі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ч. 3 ст. 157 СК України). Право батьків на визначення місця проживання дитини закріплено статтею 160 Сімейного кодексу України, відповідно до якої місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; у свою чергу місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. У випадку, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самостійно. Зі змісту ч. 1 ст. 161 СК України вбачається, що у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним із батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки стосовно дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним із батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного із них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Із системного тлумачення статей 3, 9 та 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» слідує, що під час вирішення спору про визначення місця проживання дитини суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і насамперед повинні бути визначені та враховані інтереси дитини з огляду на об`єктивні обставини спору, а вже потім права батьків. Під час розгляду справи судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказана обставина підтверджена копіями свідоцтв про народження дітей (т. 1 а.с. 56-57). Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 15.08.2024 шлюб між сторонами розірваний, вказане рішення набрало законної сили (т. 1 а.с. 54-55). [PERSON] разом із донькою [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . Натомість [PERSON] разом із сином [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] , що під час розгляду справи визнано сторонами та підтверджено долученими до матеріалів справи доказами. Позивачка за первісним позовом [PERSON] проживає у орендованій квартирі на підставі укладеного договору оренди квартири від 27.09.2024 (т. 1 а.с. 118-120). Домоволодіння, у якому проживає відповідач за первісним позовом [PERSON] разом із сином [PERSON] , належить [PERSON] на підставі договору дарування від 25.08.2023, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Дудкою Г.\~І., зареєстровано в реєстрі за № 1389 (т. 1 а.с. 145-149). Кожен із батьків зареєстрований фізичною особою підприємцем та отримує доходи за рахунок господарською діяльності (т. 1 а.с. 53, 141, 171-176, т. 3 а.с. 32-35). Не зважаючи на наявні розбіжності у майновому стані, зокрема щодо наявності на праві власності нерухомого майна у сторін, різниці у задекларованих доходах, а також на наявність/відсутність належних на праві власності транспортних засобів, судом встановлено, що кожен із батьків може забезпечити належні умови для проживання та розвитку дітей. На підтвердження наведених обставин суду надані висновок Виконавчого комітету Медведівської сільської ради від 30.01.2025, наданий ним як органом опіки та піклування, про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] (т. 3 а.с. 1-7). Під час надання наведеного висновку Органом опіки та піклування було у тому числі ураховано бажання малолітнього [PERSON] проживати разом із батьком. Актом обстеження умов проживання від 23.01.2025 підтверджено створення для малолітнього [PERSON] всіх належних умов, які забезпечують його повноцінний розвиток (т. 3 а.с. 8). У свою чергу Орган опіки та піклування Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації також надав висновок про доцільність визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] (т. 3 а.с. 81-84). Актом обстеження умов проживання від 13.01.2025 підтверджено, що мати [PERSON] створила умови для проживання та розвитку дитини, має житло із сучасним ремонтом (т. 3 а.с. 85). Під час розгляду справи судом встановлено, що з боку [PERSON] мав місце факт вчинення домашнього насильства щодо [PERSON] , що підтверджено постановою Чигиринського районного суду Черкаської області від 05.07.2024 (т. 3 а.с. 145). У свою чергу факти вчинення ним домашнього насильства чи інших протиправних дій щодо дітей, невиконання батьківських обов`язків, під час розгляду справи не були встановлені. Систематичність вчинення домашнього насильства, на що посилалася позивачка за первісним позовом [PERSON] та зазначали свідки, під час розгляду справи не було підтверджено через відсутність належних та допустимих доказів таких протиправних дій, у зв`язку із чим суд наведені твердження оцінює критично. Вирішуючи питання про ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дітей до батьків, суд ураховує, що між сторонами наявні тривалі неприязні стосунки, у наявний конфлікт між батьками мимоволі втягнуті малолітні діти, що відповідно має певне відображення на них. Для кожної дитини найзаповітнішою мрією є спільне проживання разом із мамою і татом, навіть після усвідомлення, що цього вже ніколи не буде. Під час розгляду справи суд ураховує, що ключовим критерієм при ухваленні рішення є забезпечення найкращих інтересів дитини. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 04.08.2021 у справі № 654/4307/19 (провадження № 61-19210св20) виснував, що є базовими елементами, які підлягають врахуванню при оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини, та зазначив, що при оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню такі базові елементи: (а) погляди дитини; (б) індивідуальність дитини; (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин; (г) піклування, захист і безпека дитини; (ґ) вразливе положення; (д) право дитини на здоров`я; (е) право дитини на освіту. Ураховуючи наведене суд дійшов висновку, що у даному спорі дотримання найкращих інтересів дитини [PERSON] , [INFO] , можливо досягнути лише у випадку його проживання разом із батьком. Оскільки проживання у с. Худоліївці є звичним для нього проживанням, де у нього будуть мінімізовані негативні емоції, пов`язані із розірванням шлюбу між батьками. Окремо суд ураховує, що наразі відсутня можливість визначення місця проживання [PERSON] разом із матір`ю [PERSON] , оскільки у нього відсутнє як бажання спільного проживання, так між ними наразі відсутній емоційний зв`язок, що обумовлено відсутністю у нього бажання навіть спілкуватися із матір`ю. У свою чергу, ураховуючи вік, фактичне проживання протягом тривалого часу доньки [PERSON] із матір`ю, наявні підстави стверджувати, що визначення її місця проживання разом із [PERSON] буде відповідати її найкращим інтересам. Одночасно суд ураховує, що наявний емоційний зв`язок між дітьми та батьками, окреме проживання батька із сином та матері із донькою, хоча і буде мати певні елементи дискомфорту у дітей через відсутність постійного спілкування між братом і сестрою, проте ураховуючи усі встановлені судом обставини наразі відсутні можливості для їх усунення у судовому порядку. Мінімізація таких наслідків у подальшому залежить безпосередньо від батьків дітей, які зобов`язані зі свого боку забезпечити можливість постійного спілкування дітей між собою. Твердження про створення перешкод з боку [PERSON] у спілкуванні із сином [PERSON] суд оцінює критично, оскільки на їх підтвердження суду не надані належні та допустимі докази. Одночасно суд ураховує, що наведене може бути підставою для звернення до Органу опіки та піклування чи суду з метою вирішення спору про способи та форму участі матері у вихованні сина. Проте першочергово наявна потреба відновити емоційний контакт, відповідно такі твердження жодним чином не спростовуються висновки суду щодо заявлених позовних вимог. За таких обставин, ураховуючи бажання самого [PERSON] проживати разом із батьком у звичному для нього середовищі, де є його постійне місце проживання та коло друзів, де дитина відвідує навчальний заклад та має рідних, суд дійшов висновку, що примусова зміна такого місця проживання безумовно буде мати наслідком психологічну травму та жодним чином не буде сприяти інтересам дитини, а лише погіршить стосунки між ним та позивачкою [PERSON] . Одночасно суд враховує, що наразі у [PERSON] відсутнє бажання проживати у місті Києві, що на переконання суду жодним чином не буде сприяти гармонійному розвитку дитини та може наражати його на надмірну небезпеку, пов`язану із збройною агресією московії. За таких обставин, провівши детальну оцінку наявних у сторін умов для проживання, виховання та розвитку малолітніх дітей, враховуючи ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, інтереси дітей, їх вік та бажання малолітнього [PERSON] проживати разом із батьком, суд дійшов висновку, що первісний позов підлягає до часткового задоволення у частині визначення місця проживання [PERSON] із позивачкою за первісним позовом [PERSON] , та задоволення зустрічного позову із визначенням місця проживання малолітнього [PERSON] разом із батьком. Такі висновки суду узгоджуються із висновками Верховного Суду, висловленими у постанові Верховного Суду від 22.12.2021 у справі № 204/8432/19 (провадження № 61-14486св21), відповідно до яких, якщо мати не надала суду переконливих доказів на підтвердження того, що проживання дитини з батьком суперечитиме найкращому забезпеченню інтересів дитини, а суд не встановив обставин, які б давали підстави для висновку, що визначення місця проживання дитини з матір`ю матиме більш позитивний вплив на дитину, ніж залишення її проживати разом із батьком у звичному для неї середовищі, то це є підставою для визначення місця проживання дитини з батьком. Також суд ураховує, що безперервне тривале проживання з батьком в оточенні інших рідних для нього людей у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що забезпечує його розвиток і не є неблагополучним, є підставою для визначення місця проживання дитини із батьком. До таких висновків прийшов Верховний Суд під час ухвалення постанови від 21.07.2021 у справі № 404/3499/17 (провадження № 61-9074св20). Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки стороні від сплати судового збору звільнені, судовий збір, пов`язаний із розглядом первісного та зустрічного позовів, підлягає компенсуції за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial