Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У травні\~2024\~року до\~суду надійшла\~вищевказана позовна\~заява Акціонерного\~товариства «Перший\~Український Міжнародний\~Банк» до\~ [PERSON] .\~В обґрунтування\~позову зазначає,\~що 10\~травня 2019\~року відповідач\~уклала з\~АТ «ПУМБ»\~кредитний договір\~№ 2001307380801,\~на підставі\~якого відповідач\~отримала кредит\~у розмірі\~11\~000\~грн.,\~позичальникувидано кредитну картку з кредитним лімітом у вищевказаному розмірі, який пізніше збільшено до 50000 грн. Позивач належним чином виконав умови договірних зобов`язань, натомість відповідач [PERSON] умови кредитного договору не виконала, внаслідок чого станом на 31.03.2024 у останньої утворилася заборгованість у загальному розмірі 81 820,56 грн., з яких 49 990 грн. борг за тілом кредиту, 31\~830,56 грн. борг за відсотками. З наведених підстав, АТ «ПУМБ» просило стягнути з [PERSON] заборгованість за договором № 2001307380801 від 10 травня 2019 року у розмірі 81 820,56 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2024 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, у вказаній ухвалі відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. Копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками направлялися відповідачу за адресою її реєстрації, згідно відомостей АСДС, дата отримання повідомлення про статус доставки 20.07.2024, статус відправки «Доставлено». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень подано не було, відповідачем не використано право подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалює у справі заочне рішення. Обставини справи, що встановлені судом Судом встановлено, що 10 травня 2019 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] , шляхом подання Заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, укладено кредитний договір № 2001307380801, на підставі якого відповідачу відкрито поточний рахунок у гривнях та надано кредитну картку, з лімітом 11\~000 грн., строком на 12 місяців, зі спливом якого строк продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін, а також зі сплатою відсотків у розмірі 47,88 % річних. Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту за вищевказаним кредитним договором, 10.05.2019 встановлено кредитний ліміт у розмірі 11\~000 грн., 14.09.2020 кредитний ліміт збільшено до 21\~000 грн., 15.10.2020 - кредитний ліміт збільшено до 31 000 грн., 16.11.2020 - кредитний ліміт збільшено до 36 000 грн., 15.12.2020 - кредитний ліміт збільшено до 41 000 грн., 21.01.2021 - кредитний ліміт збільшено до 50 000 грн., 27.02.2022 - кредитний ліміт збільшено до 47 900 грн., 03.03.2022 - кредитний ліміт збільшено до 50 000 грн. Випискою по особовому рахунку відповідача [PERSON] з 10.05.2019 по 31.03.2024 підтверджується факт користування відповідачем кредитними коштами. Згідно розрахунку заборгованості, наданого АТ «Перший Український Міжнародний Банк», у зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобов`язань, в останньої станом на 31.03.2024 утворилася заборгованість за вищевказаним кредитним договором № 2001307380801 у загальному розмірі 81\~820,56 грн., з яких 49 990 грн. борг за тілом кредиту, 31\~830,56 грн. борг за відсотками. 31 березня 2024 року відповідачу направлялася Письмова вимога (повідомлення) щодо досудового врегулювання спору та погашення заборгованості за вищезазначеними кредитними договорами у загальному розмірі 81\~820,56 грн. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до пункту першого частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із частинами першою і другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. ст. 1046-1053 Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу. Як передбачено ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із\~положеннями ст.\~625\~ЦК України\~боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики. При цьому ст. 1050 ЦК України визначає наслідки порушення договору позичальником. Так, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Враховуючи викладене,\~оскільки відповідач\~ [PERSON] \~не сплатила\~борг та\~жодних заперечень\~щодо позову\~суду не\~надала,\~то суд\~вважає,\~що позовні\~вимоги про\~стягнення з\~останньої на\~користь позивача\~заборгованості за\~кредитним договором\~№ 2001307380801 від 10 травня 2019 року у розмірі 81 820,56 грн. є доведеними та підлягають задоволенню. Щодо судових витрат Відповідно до платіжної інструкції № 68 від 16.05.2024, що при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved