Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій заявлено вимогу - позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] з 01.09.2012 року по 03.09.2021 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Сторони по справі є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] з січня 2019 року покинула родину, повністю самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, жодного піклування про синів не проявляє, матеріально не забезпечує, не цікавиться життям та здоров`ям дітей, участі у формування особистості дітей не приймає. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська (заочне) по справі № 932/15439/19 шлюб розірвано. На підставі Судового наказу про стягнення аліментів Першим Правобережним відділом ДВС у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито Виконавче провадження № 70101713 від 18.10.2022 року. Але, станом на 23 жовтня 2024 року [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів в рамках виконавчого провадження № 70101713 в розмірі 130 297, 95 грн. Вироком Красноградського районного суду Харківської області від 12.06.2023 року по справі № 626/78/23 [PERSON] засуджена в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 12022221090000446 від 18.07.2022 року, за ч. 3 ст. 358; ч. 4 ст. 358; ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 206-2; ч. 1 ст. 70 КК України до 6 (шести) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням з адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій строком на 2 (два) роки) з конфіскацією 1/2 частини належного їй майна. Вказаний вирок набрав чинності в день оголошення ухвали Харківського апеляційного суду по справі № 626/78/23 від 27.06.2024, яким частково змінено вирок Красноградського районного суду Харківської області від 12.06.2023. Остаточне покарання, призначене судом першої інстанції, не змінене. Позивач самостійно виховує спільних дітей, займається їх духовним розвитком, опікується їх здоров`ям. Молодша дитина- [PERSON] є дитиною з інвалідністю, згідно Посвідчення серії [NUMBER] , видане Центральним управлінням соціального захисту населення Дніпровської міської ради у Шевченківському районі. Батько- [PERSON] , згідно дійсного посвідчення, є законним представником (опікуном) дитини. [PERSON] має серйозні проблеми зі здоров`ям, хворіє з квітня 2021 року, коли в дитячому садку відбувся перший напад судом. Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 2612/2 лікувався в КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 6» Дніпровської міської ради з діагнозом: локалізована (фокальна) (парціальна) ідіопатична епілепсія та епілептичні синдроми з судомними нападами з фокальним початком; в період часу з 27.12.2023 по 03.01.2024 лікувався стаціонарно також: в КНП «МДКЛ № 6» ДМР із діагнозом: розумова відсталість легкого ступеня, поєднана з вираженими порушеннями мови (III рівень ЗНМ), які призводять до стійкої соціальної дезадаптації патологічних форм поведінки, та локалізована (фокальна) (парціальна) ідіопатична епілепсія та епілептичні синдроми з судомними нападами з фокальним початком, без згадки про фармакорезистентну епілепсію. Представник позивача [PERSON] , адвокат Анищенко А.О. 18.03.2025 року надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, 13.01.2025 року надала суду заяву, позовні вимоги позивача визнала повністю, проти задоволення не заперечувала. Просила справу розглянути без її участі. Представник третьої особи Адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради Управління - служба у справах дітей (уповноважена довіреністю) Олена Стрілець, у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. Позивач [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Дніпропетровська, зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] (а.с. 9-11). Відповідач, [PERSON] , уродженка м.Донецька Донецької області, [INFO] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , фактичне місце перебування: [ADDRESS] , ДУ «Кам`янська ВК №34, реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] (а.с.23-25). Між [PERSON] та [PERSON] 01.09.2012 року було укладено шлюб, зареєстрований Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №393 (відомості підтверджено даними рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська а.с.20-22). У шлюбі народились діти: [PERSON] , [INFO] ; свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 01.09.2012. РПОКПП- [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] ; свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Бабушкінським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 05.07.2016, РНОКПП [NUMBER] (а.с. 12-13, 15-16). Позивач разом з дітьми зареєстровані та фактично мешкають за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). Згідно копії рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська (заочне) по справі № 932/15439/19 шлюб розірвано (а.с.20-22). Згідно копії судового наказу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2022 року відповідача зобов`язано сплачувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 08.08.2022 року до повноліття дітей. (справа №932/4338/22) (а.с.27). Згідно листа Першого Правобережного відділу ДВС у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), станом на 23 жовтня 2024 року [PERSON] має заборгованість за сплати аліментів в рамках виконавчого провадження № 70101713 в розмірі 130 297,95 грн. (а.с.49-50). Відповідно до листа начальника відділу по контролю за виконанням судових рішень ДУ «Харківський СІЗО», [PERSON] утримувалась в установі з 14.10.2022 року по 23.08.2024 року. Вибула 23.08.2024 року до ДУ «Кам`янська ВК №34» за аресою: [ADDRESS] для відбуття покарання (а.с.48) [PERSON] є дитиною з інвалідністю. Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 2612/2 лікувався в КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 6» Дніпровської міської ради з діагнозом: локалізована (фокальна) (парціальна) ідіопатична епілепсія та епілептичні синдроми з судомними нападами з фокальним початком; в період часу з 27.12.2023 року по 03.01.2024 року лікувався стаціонарно також: в КНП «МДКЛ № 6» ДМР із діагнозом: розумова відсталість легкого ступеня, поєднана з вираженими порушеннями мови (III рівень ЗНМ), які призводять до стійкої соціальної дезадаптації патологічних форм поведінки, та локалізована (фокальна) (парціальна) ідіопатична епілепсія та епілептичні синдроми з судомними нападами з фокальним початком, без згадки про фармакорезистентну епілепсію (а.с.19, 31-33, 34-36). Відповідно до довідки № 02.1-22/576 від 05.09.2024р., [PERSON] навчається у 7-А класі Гімназії № 16 ДМР за очною формою навчання (а.с.14); Відповідно до довідки № 02.1-22/575 від 05.09.2024 р., [PERSON] навчається у 1-Б класі Гімназії № 16 ДМР за очною формою навчання (а.с.18). У наданому Органом опіки та піклування Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради висновку про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , зазначено, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав (а.с.113-14). Відповідно до положення ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частинами 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» це має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення від виконання батьківських обов`язків - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Статтею 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Згідно із ч. 5, 6 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. У постанові Верховного Суду Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц викладено таку правову позицію, - позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Аналогічне зазначено в постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 01.11.2017 року у справі №211/559/16-ц. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року зазначено, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. У справі «Мамчур проти України» від 16.07.2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В судовому засіданні з належно допустимих письмових доказів встановлено, що тривалий час відповідач [PERSON] не приділяє належну увагу вихованню дітей, жодного піклування про дітей не проявляє, матеріально не забезпечує, не цікавиться життям. Суд, враховуючи вищевикладене, з огляду на дійсні обставини справи, - приходить до переконання, що відповідач усвідомлюючи значення своїх дій, нехтує своїми батьківськими обов`язками. Сумуючи вищенаведене, суд, виходячи з інтересів дитини, зауважуючи, що позбавлення батьківських прав не тільки виконує каральну функцію відносно батьків, але і служить меті захисту прав і інтересів дітей, усунення небезпеки для їхнього життя, здоров`я, створення передумов для належного виховання дітей, - приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] , оскільки встановлені в судовому засідання обставини свідчать про те, що відповідач ухиляється від виконання обов`язку по вихованню свого сина. При прийняті такого рішення, суд, вважає за необхідне роз`яснити надане ст. 169 СК України право особам, що позбавлені батьківських прав, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, при зміні поведінки цієї особи та обставин, що були підставною, для прийняття рішення про позбавлення батьківських прав. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1211,20 грн. На підставі ст. ст. 164-167, 180, 182, 191 СК України,

Outcome: approved