Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

У січні 2025 року [PERSON] \~ звернувсяь до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 жовтня 2019 року, від шлюбу дітей не мають, спільне сімейне життя з [PERSON] не склалося, через відсутність взаєморозуміння і взаємоповаги, внаслідок чого виникають сварки, з січня 2023 року сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, а тому позивач просить шлюб розірвати. Ухвалою судді від 03 лютого 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи (а.с. 22). 06.03.2025 [PERSON] подала до суду заяву про надання строку для примирення (а.с. 30). Ухвалою суду від 06.03.2025 надано сторонам по справі строк для примирення\~ терміном два місяці (а.с. 32). Позивач в судове засідання не з`явився, 19.02.2025 на адресу суду надійшла заява\~ від позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав (а.с. 25). Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі,\~ відзиву, заяв чи клопотань про розгляд справи за її\~ відсутності до суду не надходило та відповідно до положень ст.128,130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлена належно про розгляд справи. На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони 18 жовтня 2019 року зареєстрували шлюб, у Білоцерківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1448. (а.с.7). Наведене підтверджується матеріалами справи. Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони припинили подружні відносини, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбно-сімейних відносин. Позивач зазначив, що збереження сім`ї неможливе і дане суперечить його\~ інтересам, сім`я розпалася остаточно, шлюб існує формально. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить інтересам позивача. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Відповідач не змінювала прізвище під час державної реєстрації шлюбу. Позивач не ставить вимогу про стягнення судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved