Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

Представник заявника [PERSON] - адвокат Проценко О.М. звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця с.Степанівка Устинівського району Кіровоградської області, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , солдата, стрільця-помічника гранатометника 3 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 4 аеромобільної роти [NUMBER] аеромобільного батальйону військової частини [NUMBER] , який загинув під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України на території Луганської області, встановивши дату його смерті [INFO] , місце смерті - селище Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області Україна. Встановлення даного факту необхідне заявнику для проведення державної реєстрації смерті брата, від якого залежить виникнення особистих та майнових прав заявника, зокрема, щодо отримання одноразової допомоги після загибелі брата та оформлення спадщини після його смерті. В судовому засіданні заявник [PERSON] прохав суд встановити факт смерті [PERSON] , який є його братом по материнській лінії, та який загинув під час проходження військової служби, що підтверджується відповідним актом про настання смерті. Додатково пояснив, що крім нього, старшим братом загиблого [PERSON] є гр-н [PERSON] , який відмовився на його користь від оформлення спадкових прав після смерті меншого брата, а їх спільна матір [PERSON] була позбавлена батьківських прав стосовно останнього. Встановлення даного факту необхідне заявнику для звернення до нотаріуса та отримання відповідних виплат, належних йому, як брату, загиблого військовослужбовця. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] - адвокат Проценко О.М. підтримала заявлену вимогу про встановлення факту, що має юридичне значення, та прохала суд її задоволити з огляду на надання достатнього обсягу доказів на підтвердження факту смерті гр-на [PERSON] під час під час перебування на військовій службі. Зазначила, що на підставі акту про настання смерті було встановлено, що брат заявника - [PERSON] загинув внаслідок обвалу плити і свідченнями військовослужбовців підтверджується неможливість забрати його тіло. За вказаних обставин [PERSON] було визнано таким, що зник безвісти за особливих обставин. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідне заявнику для проведення державної реєстрації цього факту, а також отримання ним заробітної плати, яка не була отримана загиблим за життя. В судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] не заперечував проти задоволення вимоги [PERSON] , який є його братом, про встановлення факту смерті їх меншого брата по материнській лінії [PERSON] , зазначивши про відсутність у нього заперечень щодо оформлення заявником спадщини у виді виплат членам сімї загиблого військовослужбовця. Додатково пояснив, що їх мати [PERSON] була позбавлена батьківських прав стосовно брата [PERSON] , які не поновлювала, і саме він був офіційно його опікуном до досягнення ним повноліття. Представник заінтересованої особи - Долинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання для участі у розгляді справи не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України (а.с.82). Письмових пояснень щодо поданої [PERSON] заяви про встановлення факту смерті [PERSON] до суду не подав. Представник заінтересованої особи - [INFO] в судове засідання для участі у розгляді справи не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України (а.с.84). Письмових пояснень, заяв та клопотань на дату проведення судового засідання суду не подав. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Представник заінтересованої особи - військової частини [NUMBER] Міністерства оборони України в судове засідання для участі у розгляді справи не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України (а.с.85). Письмових пояснень\~щодо викладених\~в заяві\~ [PERSON] \~обставин до\~суду не\~подав.\~ Заслухавши пояснення заявника та його представника, заінтересованої особи [PERSON] , безпосередньо дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. За змістом ч.2 ст.26 Сімейного кодексу України рідними вважаються, крім повнорідних, також і неповнорідні брати і сестри, які мають спільну матір або спільного батька. Судом по справі встановлено, що заявник [PERSON] є рідним братом [PERSON] , з яким він має спільну матір [PERSON] , що безпосередньо підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.7, 12). Рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 01 квітня 2011 року [PERSON] була позбавлена батьківських прав стосовно сина [PERSON] , а обовязки опікуна останнього згідно з розпорядженням голови Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області №267-р від 26 травня 2011 року здійснював [PERSON] (а.с.99-100, 104). Відповідно до витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 29 серпня 2023 року №249 (пункт 71) солдат [PERSON] , призначений на посаду стрільця-помічника гранатометника 3 аеромобільного відділення 3 аеромобільного зводу 4 аеромобільної роти [NUMBER] аеромобільного батальйону військової частини [NUMBER] , який прибув з військової частини [NUMBER] [ADDRESS] , з 29 серпня 2023 року був зарахований до списків особового складу на всі види забезпечення (а.с.19 зворот). Як вбачається з рапорту тимчасово виконуючого обов`язки командира [NUMBER] аеромобільного батальйону військової частини [NUMBER] [PERSON] від 13 лютого 2024 року, під час виконання бойового завдання підрозділами [NUMBER] аеромобільного батальйону військової частини [NUMBER] біля населеного пункту [ADDRESS] в період з 06 год. 00 хв. по 06 год. 15 хв. 12 лютого 2024 року під час переміщення між позиціями, в результаті мінометного обстрілу з боку ЗС російської федерації, солдат [PERSON] зник безвісті (а.с.28). Згідно з витягом з наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 13 лютого 2024 року №45 (пункт 23) солдата [PERSON] , стрільця-помічника гранатометника 3 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 4 аеромобільної роти [NUMBER] аеромобільного батальйону, який перебував в районі ведення воєнних (бойових) дій вважати безвісти зниклим під час виконання бойових завдань, з 12 лютого 2024 року вибув та вилучений зі складу сил та засобів, що беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (здійснення заходів) (а.с.19). Відповідно до доповіді за фактом безвісті зниклого під час виконання бойового завдання за призначенням військовослужбовця військової служби за мобілізацією військової частини [NUMBER] солдата [PERSON] від 14 лютого 2024 року №692/1538, в період часу з 06 год. 00 хв по 06 год. 15 хв. 12 лютого 2024 року внаслідок мінометного обстрілу підрозділами зс російської федерації під час переміщення між позиціями в районі населеного пункту Білогорівка Луганської області безвісти зник військовослужбовець військової служби за мобілізацією стрілець - помічник гранатометника 3 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 4 аеромобільного роти [NUMBER] аеромобільного батальйону військової частини [NUMBER] солдат [PERSON] .. З [PERSON] на території бойового зіткнення зв`язок було втрачено, на мобільний зв`язок військовослужбовець не відповідає, місце його перебування не відоме, серед загиблих не значиться. Особиста зброя солдата [PERSON] АК-74 № [NUMBER] зі спорядженим магазином (30 набоїв 5,45 мм) зникла з військовослужбовцем. Подальші обставини з`ясовуються. Класифікація втрат: бойові втрати, тимчасові, зниклі безвісті (а.с.23). Згідно з повідомленням про зниклого безвісті від 14 лютого 2024 року вих.№692/1557, солдат [PERSON] 12 лютого 2024 року під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, в районі бойових дій біля населеного пункту Білогорівка Сєверодонецького району Луганської області зник безвісті (а.с.13). За змістом витягу із журналу бойових дій військової частини [NUMBER] від 17 лютого 2025 року за 12 та 13 лютого 2024 року під час заведення особового складу на позиції (1 аемб А2120) Білогорівка група потрапила під обстріл з міномету противника, втрати особового складу: 2 зниклі безвісти. Зниклий безвісти стрілець-помічник гранатометника [PERSON] 12 лютого 2024 року отримав поранення не сумісні з життям о 06 год. 00 хв. - 06 год. 15 хв. під час заведення особового складу на позиції (а.с.20). Відповідно до письмових пояснень від 18 лютого 2024 року, відібраних у командира 2 аеромобільного відділення 1 аеромобільного взводу 4 аеромобільної роти [NUMBER] аеромобільного батальйону військової частини [NUMBER] солдата [PERSON] , останній пояснив, що зранку [INFO] при виконанні бойового завдання стрілець-помічник 3 аеромобільного взводу 4 аеромобільної роти [NUMBER] аеромобільного батальйону військової частини [NUMBER] солдат [PERSON] був направлений на зачистку об`єкту в районі населеного пункту Білогорівка Луганської області. Під час переміщення по ним було здійснено ворожий мінометний обстріл з невідомого напрямку, внаслідок чого солдат [PERSON] почав переміщення до найближчого укриття в іншому напрямку від нього та зник безвісти. З солдатом [PERSON] на території бойового зіткнення зв`язок було втрачено, на мобільний зв`язок військовослужбовець не відповідає, місце його перебування не відоме, серед загиблих не значиться (а.с.17). Відповідно до письмових пояснень від 18 лютого 2024 року, відібраних у стрільця - помічника гранатометника 1 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 4 аеромобільної роти [NUMBER] аеромобільного батальйону військової частини [NUMBER] , останній пояснив, що зранку 12 лютого 2024 року стрілець-помічник 3 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 4 аеромобільної роти [NUMBER] аеромобільного батальйону військової частини [NUMBER] солдат [PERSON] у визначеній групі вирушив на зачистку населеного пункту Білогорівка Луганської області. Під час руху були виявлені ворожі збройні сили та під час ворожого мінометного обстрілу [PERSON] почав рух в іншому напрямку. Через деякий час з [PERSON] на території бойового зіткнення було втрачено зоровий та цифровий контакт. Пізніше він дізнався, що вказаний військовослужбовець рахується зниклим безвісти (а.с.18). Як вбачається зі змісту Акту проведення службового розслідування за фактом зникнення безвісти солдата [PERSON] , затвердженого 01 березня 2024 року командиром військової частини [NUMBER] [PERSON] , встановленими комісією у складі: заступника начальника військової частини [NUMBER] підполковника [PERSON] , начальника медичної служби військової частини [NUMBER] майора медичної служби [PERSON] , командира 4 аеромобільного роти [NUMBER] аеромобільного батальйону військової частини [NUMBER] старшого лейтенанта [PERSON] та заступника командира роти з морально-психологічного забезпечення 3 аеромобільної роти [NUMBER] аеромобільного батальйону військової частини [NUMBER] , під час проведення службового розслідування обставинами та фактами є те, що відповідно до бойового розпорядження командира військової частини [NUMBER] №5 від 01 січня 2024 року вищезазначений військовослужбовець 4 аеромобільної роти [NUMBER] аеромобільного батальйону виконував бойове завдання в районі населеного пункту Білогорівка Луганської області. 13 лютого 2024 року вх.№6163 до командування військової частини [NUMBER] надійшов рапорт тимчасово виконуючого обов`язки командира [NUMBER] аеромобільного батальйону військової частини [NUMBER] майора [PERSON] про те, що 12 лютого 2024 року неподалік населеного пункту Білогорівка Луганської області під час виконання бойового завдання з метою не допущення прориву під час штурмових наступальних дій противника від прямого влучання мінометного снаряду, зник безвісти солдат [PERSON] .. Відповідно до журналу бойових дій військової часини [NUMBER] за 12 лютого та 12 лютого 2024 року солдат [PERSON] в районі населеного пункту Білогорівка Луганської області під час виконання бойового завдання зник безвісти. Наказом командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 13 лютого 2024 року №45 солдат [PERSON] військової частини [NUMBER] вважається безвісно зниклим під час виконання бойових завдань. Телеграмою від 14 лютого 2024 року вих.№692/1538 командуванням військової частини [NUMBER] зроблено доповідь Вищому командуванню за фактом зникнення безвісти солдата [PERSON] , стрільця-помічника гранатометника 3 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 4 аеромобільної роти [NUMBER] аеромобільного батальйону військової частини [NUMBER] . Проведеним розслідуванням встановлено, що12 лютого 2024 року близько 06 год. 00 хв. - 06 год. 15 хв. солдат [PERSON] , в складі підрозділу проводили оборонні дії поблизу населеного пункту Білогорівка Луганської області, з метою недопущення прориву під час штурмових наступальних дій противника. Штурмові групи противника з підтримкою техніки намагались прорвати оборону спостережного пункту, де знаходився солдат [PERSON] , але успіху не мали і відступили на раніше займані позиції. Під час відходу штурмових груп противника нанесли мінометний обстріл з невідомого напрямку по спостережному пункту, на якому знаходився солдат [PERSON] , внаслідок чого від прямого влучання мінометного снаряду в спостережний пункт зник безвісти. Обставин та фактів., які б свідчили про ухилення від військової служби добровільна здача в полон, дезертирство) солдатом [PERSON] не встановлено (а.с.14-16). Відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] (з основної діяльності) від 05 березня 2024 року №593 спеціальне розслідування, призначене за фактом зникнення солдата [PERSON] в районі ведення воєнних (бойових) дій вважати завершеними. Солдата [PERSON] , стрільця-помічника гранатометника 3 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 4 аеромобільної роти і аеромобільного військової частини [NUMBER] вважати таким, що [INFO] під час виконання обов`язків військової служби, виконуючи бойове завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, здійсненні відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, за обставин, що загрожували смертю, внаслідок дій з боку збройних сил російської федерації в районі ведення бойових дій, зник безвісти за відсутності ознак умисного ухилення від проходження військової служби, добровільної здачі в полон, дезертирство тощо (а.с.25-26). 31 березня 2024 року гр-н [PERSON] набув статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, що підтверджується відомостями, внесеними до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин (на території бойових дій (під час воєнних дій)) (а.с.88). Згідно з актом про настання смерті від 26 жовтня 2024 року, старший солдат [PERSON] , колишній командир аеромобільного відділення аеромобільного взводу аеромобільної роти [NUMBER] аеромобільного батальйону військової частини [NUMBER] та старший лейтенант [PERSON] , командир аеромобільної рот [NUMBER] аеромобільного батальйону військової частини [NUMBER] засвідчили те, що [INFO] близько 06 год. 00 хв. - 06 год. 15 хв. [PERSON] , [INFO] , загинув за наступних обставин: в районі насаленого пункту Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області, виконуючи бойове завдання пов`язане із захистом територіальної цілісності Батьківщини, під час ведення бойових дій військовослужбовець військової служби, призваний за мобілізацією, солдат [PERSON] , стрілець-помічник гранатометника 3 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 4 аеромобільної роти [NUMBER] аеромобільного батальйону військової частини [NUMBER] , загинув внаслідок обвалу на нього плити будівлі, у зв`язку з обстрілом з міномету російсько-окупаційними військами. В звязку з активними бойовими діями та щільним вогнем противника було неможливо провести евакуацію загиблого в безпечне місце для подальшого спрямування в морг. Тіло знаходиться в районі населеного пункту Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області на ділянці місцевості, яка перебуває під вогневим контролем російсько-окупаційних військ (а.с.11). Виконуючи приписи ч.4 ст.264 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та даючи мотивовану оцінку аргументам, наведеним заявником щодо наявності підстав для задоволення заявленої ним вимоги, а також доказам, наданим на її підтвердження, зазначаючи норми права, які були застосовані судом та мотиви їх застосування, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України). За змістом абз.2 ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Загальновідомою та такою, що не потребує доказування за змістом ст.82 ЦПК України є обставина, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, і триває на даний час. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28 лютого 2025 року №376 (з наступними змінами) до територій, на\~яких ведуться\~(велися)\~бойові дії з 24 лютого 2024 року входить с-ще Білогорівка Лисичанської міської територіальної громади Сіверськодонецького району. Відповідно до п. 8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. За змістом ч.ч.2, 3 ст.49 ЦК України актом цивільного стану, що підлягає державній реєстрації, є смерть фізичної особи. Згідно з ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п.1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 (з наступними змінами, далі - Правил), підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами як письмовими доказами (ст.76 ЦПК України). За змістом ч.ч.1, 3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 26 квітня 2023 року у справі №337/3725/22, підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, зокрема, можуть бути: письмові докази; речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; пояснення свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі в обставинах, що загрожували їй смертю. Судом встановлено, що на підтвердження факту смерті гр-на [PERSON] до заяви про встановлення даного факту представником заявника був доданий акт про настання смерті від 26 жовтня 2024 року, за змістом якого солдат [PERSON] загинув [INFO] близько 06 год. 00 хв. - 06 год. 15 хв. в районі населеного пункту Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області внаслідок обвалу на нього плити будівлі у зв`язку з обстрілом з міномету російсько-окупаційними військами. Зазначений акт про настання смерті від 26 жовтня 2024 року не може достовірно свідчити про смерть солдата [PERSON] за викладених в ньому обставин, оскільки суперечить змісту інших наявних в матеріалах цивільної справи доказів в їх сукупності (зокрема, доповіді, поясненням солдата [PERSON] та солдата [PERSON] , акту проведення спеціального розслідування та наказу про підсумки спеціального розслідування за фактом зникнення безвісти солдата [PERSON] ), а також містить пояснення військовослужбовців - старшого солдата [PERSON] та старшого лейтенанта [PERSON] , за участі яких під час проведення спеціального розслідування за фактом зникнення безвісти солдата [PERSON] не були встановлені обставини загибелі останнього внаслідок обвалу плити будівлі у звязку з обстрілом з міномету російсько-окупаційними військами. Так, зі змісту акту проведення спеціального розслідування від 01 березня 2024 року, складеного комісією, членом якої, окрім інших, був старший лейтенант [PERSON] , вбачається, що солдат [PERSON] під час виконання бойового завдання, з метою недопущення прориву під час штурмових наступальних дій противника, від прямого влучання мінометного снаряду зник безвісти. З пояснень старшого солдата [PERSON] , відібраних 18 лютого 2024 року, вбачається повідомлення ним обставин того, що під час ворожого мінометного обстрілу солдат [PERSON] почав рух в іншому напрямку, внаслідок чого через деякий час з ним на території бойового зіткнення було втрачено зоровий та цифровий контакт. Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі №506/358/22, встановлення факту смерті фізичної особи на підставі п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України можливе лише тоді, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної факту смерті. Аналіз змісту заяви [PERSON] свідчить про те, що він фактично просить суд встановити факт смерті його брата [PERSON] (військовослужбовця) у певний час - [INFO] та місці - селище Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області, як такого, що загинув під час виконання бойового завдання. Разом з тим, на підтвердження заявленої вимоги [PERSON] до суду було надано лише копію акта про настання смерті від 26 жовтня 2024 року, оцінка достовірності та достатності якого, як доказу, під час вирішення справи була надана судом раніше в мотивувальній частині цього ж рішення, та зміст якого дає лише підстави для обґрунтованого припущення настання смерті солдата [PERSON] за обставин, викладених в ньому, що, як наслідок, виключає можливість встановлення беззаперечного факту смерті солдата [PERSON] в результаті обвалу на нього плити будівлі, який стався внаслідок обстрілу з міномету. Інші докази, додані представником заявника до заяви про встановлення факту смерті [PERSON] , не містять відомостей про смерть останнього, оскільки підтверджують обставини його зникнення безвісти під час виконання бойового завдання за обставин, що загрожували смертю, внаслідок дій збройних сил російської федерації в районі ведення воєнних (бойових) дій. Таким чином, враховуючи не надання заявником під час судового розгляду справи достовірних, достатніх в своїй сукупності та беззаперечних доказів на підтвердження смерті солдата [PERSON] [INFO] під час виконання ним бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України в районі населеного пункту Білогорівка Луганської області, підстав для встановлення факту смерті брата заявника [PERSON] - [PERSON] на підставі п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України немає, а тому заява [PERSON] за вказаною вимогою задоволенню не підлягає. Разом з тим, з огляду на встановлені у даній справі обставини, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч.2 ст.46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Згідно з ч.3 ст.46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у звязку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (ч.4 ст. 46 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно з ч.1 ст.306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. З огляду на викладене, виходячи зі змісту положень ст.ст.43, 46 ЦК України, ст.ст.305, 306 ЦПК України, за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (ч.2 ст.46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України). Такі висновки суду відповідають висновкам, викладеним в постановах Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі №506/358/22 та від 13 березня 2024 року у справі №204/7924/23. Крім того, відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі №154/2135/17, у випадку, коли особа, яка несла військову службу, пропала безвісти у звязку з воєнними діями, зокрема внаслідок вогневого впливу незаконних збройних формувань під час проведення АТО, такі обставини можуть виступати підставою для оголошення судом особи померлою на підставі ч.2 ст.46 ЦК України. З огляду на викладене, враховуючи наявність у матеріалах цивільної справи доказів, які у своїй сукупності достовірно не свідчать про смерть солдата [PERSON] , а лише дають підстави для обґрунтованого припущення його смерті за обставин, пов`язаних з воєнними діями, заявник [PERSON] не позбавлений права звернутися до суду із заявою про оголошення судом [PERSON] померлим на підставі ч.2 ст.46 ЦК України. Приймаючи до уваги відмову в задоволенні заяви про встановлення факту смерті, а також звільнення заявника від сплати судового збору при поданні до суду заяви в порядку окремого провадження, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення із заявника судового збору та компенсацію його за рахунок держави. Інші судові витрати, повязані з розглядом даної справи, передбачені ч.3 ст.133 ЦПК України, відсутні.

Outcome: dismissed