Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» звернулось до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 22035000315251 від 10.03.2020 року у розмірі 75 596,29 грн., яка складається з наступного: заборгованість по тілу кредиту 57 945,27 грн., заборгованість по відсотках - 1,08 грн.; заборгованість по комісії 17 649,94 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач вказав\~на те,\~що 10.03.2020\~року між\~АТ «Банк\~Кредит Дніпро»\~та [PERSON] \~укладено Кредитний\~договір №\~22035000315251.\~Кредит надається\~у формі\~кредитної лінії\~шляхом здійснення\~операцій (зняття\~коштів з\~Рахунку,\~платежі з\~Рахунку тощо)\~за рахунок\~ліміту кредитної\~лінії за\~поточним рахунком\~Клієнта,\~що відкритий\~в Банку.\~Операції використання\~ліміту кредитної\~лінії можуть\~здійснюватися з\~використанням електронного\~платіжного засобу.\~Відповідно до\~умов Кредитного\~договору,\~Цільове призначення\~Кредиту:\~на споживчі\~потреби.\~Відповідно до\~умов Кредитного\~договору,\~процентна ставка\~за користування\~Кредитом є\~фіксованою та\~нараховується на\~строкову заборгованість\~за Кредитом.\~Відповідно до\~умов Кредитного\~договору,\~Договір набуває\~чинності з\~моменту підписання\~Сторонами цього\~Кредитного договору\~та діє\~до повного\~виконання Сторонами\~зобов`язань за\~Договором.\~АТ «Банк\~Кредит Дніпро»\~було надано\~кредитні кошти\~на особистий\~рахунок Боржника,\~як це\~передбачено умовами\~Кредитного (их)\~договору (ів). 28.03.2024 року, згідно умов Договору факторингу № 28/03/24, АТ «Банк Кредит Дніпро» відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 22035000315251 від 10.03.2020 року на користь ТОВ «Цикл Фінанс», а відповідно ТОВ «Цикл Фінанс» набуто право вимоги до Відповідача. Згідно Договору факторингу сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «Цикл Фінанс») є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 75 596,29 грн., із яких: заборгованість по тілу кредиту 57 945,27 грн.; заборгованість по відсотках - 1,08 грн. ; заборгованість по комісії: 17 649,94 грн. На момент подання позовної заяви зобов`язання з приводу повернення кредитних коштів за Кредитним договором Відповідачем не виконано ні Первісному кредитору, а ні Новому, в зв`язку з чим наявна заборгованість за Кредитним договором в сумі 75\~596,29 гривень. Ухвалою суду від 18 лютого 2025 року відкрито спрощене позовне провадження, справа розглянута з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 18.02.2025 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. 27\~березня 2025\~року через\~систему «Електронний\~суд» представником\~відповідача \~адвокатом Черкавським\~Ю.С.\~подано до\~суду відзив\~на позовну\~заяву в\~якому останній\~просить суд\~відмовити у\~задоволенні позовних\~вимог та\~зменшити витрати\~на правничу\~допомогу до\~1\~000\~грн.\~Так,\~в обґрунтування\~своїх заперечень\~адвокат зазначає\~суду,\~що в\~кредитному договорі\~не зазначено\~конкретного переліку\~додаткових та\~супутніх банківських\~послуг кредитодавця,\~які пов`язані\~з обслуговуванням\~кредиту,\~що надаються\~відповідачу та\~за які\~банком встановлена\~щомісячна комісія,\~також позивач\~не надав\~доказів наявності,\~переліку таких\~послуг і\~погодження їх\~зі споживачем\~при укладенні\~оспорюваного кредитного\~договору,\~а тому\~положення кредитного\~договору щодо\~обов`язку\~позичальника щомісяця\~сплачувати плату\~за обслуговування\~кредитної заборгованості\~є нікчемними\~відповідно до\~частин першої\~та другої\~статті 11,\~частини п`ятої\~статті 12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування»,\~в зв`язку\~з цим\~підстав стягувати\~нараховану позивачем\~у даній\~справі заборгованість\~по комісії\~з не\~має. Адвокат звертає увагу,\~що первісний\~кредитор розподіляв\~платежі на\~погашення кредитної\~заборгованості,\~а саме\~комісії (тобто\~на погашення\~заборгованості по\~нікчемному пункту\~договору),\~а тому\~є всі\~підстави для\~застосування реституції\~та врахування\~суми коштів\~розподілених банком\~на погашення\~комісії саме\~на погашення\~тіла кредиту:\~3696,33*8+388,55+3080,27*8+3080,11+1848,16*5=\~66922,26.\~Відтак,\~суми надходжень,\~які банком\~були розподілені\~на погашення\~складових заборгованостей підлягають зарахуванню\~на погашення\~саме тіла\~кредиту. А тому від тіла кредиту необхідно відняти суму у розмірі 66 922,26 грн., а враховуючи, що залишок по тілу кредиту становить 57 945,27 грн, то якщо відняти від цієї суми 66 922,26 грн, то наявна переплата по кредитному договору. Враховуючи викладене, зазначив, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо витрат на правову допомогу представник відповідача вважає заявлену суму завищеною. Так, підготовка позовної заяви не потребувала тривалої підготовки та опрацювання значної кількості нормативно-правових актів і узагальнення нової судової практики, а тому час витрачений на підготовку не повною мірою відповідає обсягу наданих адвокатом послуг і є надмірним, ураховуючи, зокрема, фактичні питання які були поставлені перед судом. Представник відповідача просив зменшити такі витрати до 1\~000 грн. 31\~березня 2025\~року через\~систему «Електронний\~суд» представником\~позивача \~Дорошенко М.А.\~подано до\~суду відповідь\~на відзив\~у якій\~представник позовні\~вимоги підтримала\~та просила\~задовольнити в\~повному обсязі.\~Так,\~щодо нарахування\~та стягнення\~комісії представник\~позивача зазначає,\~що відповідно\~до п.2\~ч.4\~Паспорту споживчого\~кредиту щомісячна\~комісія за\~обслуговування кредиту\~становить:\~з 1\~по 9\~міс.\~ 3\~696,33\~грн.,\~з 10\~по 18\~міс.\~ 3\~080,27\~грн.,\~з 19\~по 27\~міс.\~ 1\~848,16\~грн.,\~з 28\~по 36\~міс.\~ 1\~139,70\~грн.\~Аналогічні умови\~щодо нарахування\~комісії були\~і у\~п.1.2\~кредитного договору. Підписавши Кредитний договір та Паспорт споживчого кредиту Відповідач підтвердив, що він отримав та ознайомився з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних нею умов кредитування. У зв`язку із чим, наявні всі підстави для задоволення позовних вимог, зокрема, в частині стягнення комісії. Щодо витрат на правову допомогу, ТОВ «Цикл Фінанс» здійснив всі заходи на підтвердження надання професійної правничої допомоги для подачі позовної заяви про стягнення заборгованості за Кредитним договором з [PERSON] . Так, представник позивача наголошує, що Відповідачу в повній мірі відомо про факт наявності заборгованості за Кредитним договорам, більше того, Відповідач вчиняє дії щодо уникнення сплати заборгованості, яка склалась у зв`язку з його відмовою виконувати взяті на себе зобов`язання. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував. Представник відповідача адвокат Черкавський Ю.С. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на підстави зазначені у відзиві, просив у позові відмовити. Вислухавши заперечення представника відповідача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 10 березня 2020 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено кредитний договір №22035000315251 (а.с.32-33),\~який складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро», розміщений на офіційному веб-сайті Банку: https://creditdnepr.com.ua/ та індивідуальної частини, якою є цей Кредитний договір, що разом становлять єдиний Кредитний договір, Банк зобов`язується надати Клієнту грошові кошти у тимчасове платне користування, а Клієнт зобов`язується повернути наданий Кредит, сплатити плату за Кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому Договором. Кредит надається у формі кредитної лінії шляхом здійснення операцій (зняття коштів з Рахунку, платежі з Рахунку тощо) за рахунок ліміту кредитної лінії за поточним рахунком Клієнта, що відкритий в Банку. Операції використання ліміту кредитної лінії можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу. Відповідно до п.1.1 Кредитного договору Банк надає Клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а Клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим Договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених цим Договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним Договором в повному обсязі. Згідно з п.1.2 Кредитного договору Банк надає Клієнту грошові кошти на наступних умовах: Сума Кредиту - 123 210,88 грн.; Строк кредитування - 36 місяців; Кінцева дата повернення Кредиту - 10 березня 2023 року; Цільове призначення - на споживчі погреби; Щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості: з 10.03.2020 по 09.01.2021 3% від Суми Кредиту, з 10.01.2021 по 09.10.2021 2,5% від Суми Кредиту, з 10.10.2021 по 09.07.2022 1,5% від Суми Кредиту, з 10.07.2022 по 10.03.2025 0,925% від суми Кредиту. Процентна ставка за користування Кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за Кредитом: 0,001% річних, на прострочену заборгованість за Кредитом 56.0% річних. Умови визначені в цьому пункті Договору є істотними умовами кредитного договору. Згідно з п.3.6.2. Кредитного договору Банк надав Клієнту для ознайомлення в письмовій формі Паспорт споживчого кредиту. З матеріалів справи вбачається, що 10 березня 2020 року [PERSON] ознайомилась із умовами кредитування та підписала паспорт споживчого кредиту в якості інформації, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (а.с.76). Підписавши Кредитний договір та Паспорт споживчого кредиту Відповідач підтвердив, що вона отримала та ознайомилась з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних нею умов кредитування. З матеріалів справи вбачається та не заперечується представником відповідача адвокатом Черкавським Ю.С., що [PERSON] отримала кредитні кошти у розмірі 123\~210,88 грн. та користувалась ними, проте допустила прострочення зобов`язання щодо повернення таких коштів. Встановлено, що згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 22035000315251 від 10.03.2020 року, станом на 27.03.2024 року заборгованість [PERSON] становить 75\~596,24 грн., яка складається із: заборгованості по тілу кредиту 57\~945,27 грн.; прострочена заборгованість по відсоткам 1,03 грн.; прострочена заборгованість по комісії 17\~649,94 грн. (а.с.12-13). 28 березня 2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено договір факторингу № 28/03/24, згідно з яким клієнт відступає фактору право вимоги до боржників за кредитними договорами, відповідно до реєстру боржників, а фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах визначених цим договором (а.с.18-21). Вказане підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників від 28.03.2024 року за вищезазначеним договором факторингу (а.с.27,28), витягом з реєстру боржників, серед яких значиться і відповідач [PERSON] (а.с.11). Відповідно до копії платіжної інструкції №6041 від 28 березня 2024 року, платник ТОВ «Цикл Фінанс» перерахував АТ «Банк Кредит Дніпро» 10200233,00 грн за право вимоги згідно договору факторингу № 28/03/24 від 28 березня 2024 року (а.с.31). Таким чином, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право належного кредитора до [PERSON] за кредитним договором №22035000315251 від 10.03.2020 року. Відповідно до\~ст.526 ЦК України,\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною, друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму згідно ст.625 цього Кодексу. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Верховний Суд України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що за частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Зазначена правова позиція міститься і в постанові Верховного суду України від 22 березня 2017 року (справа № 6-2320цс16). Згідно ч.1\~ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до\~ст.1082 ЦК України,\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.12 ЦПК України, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~ст.13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу,\~в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, судом встановлено, що відповідачу [PERSON] , відповідно до укладеного між нею та АТ «Банк Кредит Дніпро» кредитного договору № 22035000315251 від 10.03.2020 року, надано у користування кредитні кошти у розмірі 123\~210,88 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, не вносила платежі у строки і розмірах, встановлених договором, чим істотно порушила його умови, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість за тілом кредиту розміром 57\~945,27 грн. та заборгованість по відсотках 1,08 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, станом на 27.03.2024 та саме ця сума підлягає стягненню з відповідача. Вказані обставини відповідачем не спростовані, тому позов в цій частині підлягає задоволенню, а заборгованість за зазначеним розрахунком - стягненню з відповідача на користь позивача ТОВ «Цикл Фінанс», яке згідно договору факторингу № 28/03/24 від 28 березня 2024 року прийняло належні кредиторові права грошової вимоги до [PERSON] . Щодо стягнення з відповідача простроченої заборгованості по комісії у розмірі 17\~649,94 грн., суд зазначає наступне. Згідно з п.1.2 Кредитного договору, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості: з 10.03.2020 по 09.01.2021 3% від Суми Кредиту, з 10.01.2021 по 09.10.2021 2,5% від Суми Кредиту, з 10.10.2021 по 09.07.2022 1,5% від Суми Кредиту, з 10.07.2022 по 10.03.2025 0,925% від суми Кредиту. Відповідно до п.2 ч.4 Паспорту споживчого кредиту щомісячна комісія за обслуговування кредиту становить: з 1 по 9 міс. 3696,33 грн., з 10 по 18 міс. 3080,27 грн., з 19 по 27 міс. 1848,16 грн., з 28 по 36 міс. 1139,70 грн. 10 червня 2017 року набув чинності\~Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у\~Законі України «Про захист прав споживачів»\~текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої\~статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~з набуття чинності\~Закону України «Про споживче кредитування»\~залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої\~статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом\~витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою\~статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже,\~Закон України «Про споживче кредитування»\~передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті та частини другої\~статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49\~затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі\~Правила про споживчий кредит). Цією ж\~постановою\~визнано такою, що втратила чинність,\~постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит,\~щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог\~Закону України «Про споживче кредитування»\~та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування»\~розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»\~після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування»\~щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Згідно з абзацами другим та третім частини четвертої статті 11 Закону України\~Про захист прав споживачів\~(у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону, є нікчемною. Відповідно до частини восьмої\~статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~(у редакції, чинній на момент укладення спірного договору) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Крім того, відповідно до статті 55 Закону України\~Про банки і банківську діяльність\~відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України\~Про захист прав споживачів\~у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~(справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України\~Про захист прав споживачів\~з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених\~постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168\~(у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Таким чином, враховуючи викладене, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача комісії за користування кредитом у розмірі 17\~649,94 грн. Щодо клопотання представника відповідача адвоката Черкавського Ю.С. про зарахування сплачених сум комісії в рахунок заборгованості за тілом кредиту, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст.629 ЦПК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Представник відповідача зазначає суду, що первісний кредитор розподіляв платежі на погашення кредитної заборгованості, а саме комісії (тобто на погашення заборгованості по нікчемному пункту договору), а тому є всі підстави для застосування реституції та врахування суми коштів розподілених банком на погашення комісії саме на погашення тіла кредиту. 3696,33*8+388,55+3080,27*8+3080,11+1848,16*5=66922,26. А тому, на думку представника відповідача, від тіла кредиту необхідно відняти суму у розмірі 66 922,26 грн., що перевищує суму загальної заборгованості, у зв`язку із чим, наявні підстави для відмови у задоволенні позову. При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що відповідач скористався своїм правом та у рамках Закону України «Про захист прав споживачів» оскаржив умови кредитного договору, а Банк здійснив перерахування заборгованості за кредитним договором включаючи сплачену суму за комісією до загальної заборгованості за кредитом. Суд звертає увагу, що відповідач, посилаючись на тяжкі обставини, які спонукали на укладення кредитного договору, у той же час даний договір не оспорювала, а тому зважаючи на загальні норми цивільного законодавства, які регламентують, що зобов`язання має виконуватись належним чином, суд доходить висновку про часткове задоволення вимог банку. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача частково обґрунтовані, зокрема, в частині наявності заборгованості за тілом кредиту, заборгованості за процентами за цим кредитом та підлягають задоволенню в цій частині у загальному розмірі 57\~946,35 грн. Щодо витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн., слід зазначити наступне. Положеннями ст.\~ст. 133 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з\~ст. 134 ЦПК України\~разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Відповідно до\~ст.137 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини п`ятої\~статті 137 ЦПК України\~зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі № 596/2305/18. Таким чином, у разі недотримання вимог частини п`ятої\~статті 137 ЦПК України\~суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста\~статті 137 ЦПК України). Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується із правовою позицією, викладеною: в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19; у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20), від 19 серпня 2020 року у справі № 195/31/16-ц (провадження № 61-15811св19); у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: від 18 листопада 2020 року у справі №922/3706/19, від 17 грудня 2020 року у справі № 922/3708/19. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Згідно ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до п.8 ч.2 ст.141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Правова допомога у цій справі позивачеві ТОВ\~«Цикл Фінанс»\~надавалася адвокатом Дорошенко М.А. на підставі договору про надання правничої допомоги №43453613 від 18 вересня 2024 року (а.с.15-17) та додаткової угоди №22035000315251 від 18 грудня 2024 року (а.сю26). У п.3.1 договору вказано, вартість послуг за надання правничої допомоги визначається сторонами у додатку №1 до цього договору. На підтвердження надання правової допомоги позивачем надано: акт №22035000315251 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 18 грудня 2024 року (а.с.9) в якому вказано вартість послуг адвоката\~6 000 грн.; детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Дорошенко М.А. (а.с.14) та платіжну інструкцією №7576 від 25 грудня 2024 на суму 6\~000 грн. (а.с.30). Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №75/9215/15-ц вказано, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша\~статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Сторона відповідача у відзиві заперечує щодо стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 6\~000 грн. та просить зменшити суму таких витрат до 1\~000 грн. (а.с.63-68). Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності. Враховуючи, складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання наданих послуг, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, також враховуючи, що відповідач просив зменшити суму витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку про зменшення розміру витрат на правову допомогу у цій справі, зменшивши їх з 6 000 грн. до 2 000 грн., що є співмірним з наданим адвокатом обсягом послуг, які відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та з врахуванням частково задоволених позовних вимог банку. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 1\~856,82 грн.

Outcome: partial