Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

[PERSON] в восени 2023 року вирішила придбати квартиру [ADDRESS] у громадянина [PERSON] та членів його родини [PERSON] та [PERSON] . З цією метою позивачка 15 листопада 2023 року домовилася з відповідачами про всі істотні умови їхнього договору купівлі-продажу придбати квартиру [ADDRESS] , загальною площею 28,55 кв., житловою площею 18,19 кв. м., передала кошти в сумі 35 000 ( тридцять п`ять тисяч ) гривень в рахунок повної оплати її вартості. Відповідачі написали їй розписку і сторони домовилися, що в грудні 2023 року звернуться до нотаріуса для укладення письмового правочину. Однак на пропозиції позивача, відповідачі не з`являються до нотаріуса і можливості укласти договір купівлі-продажу відповідно до норм чинного законодавства у [PERSON] , немає можливості. На виклики до нотаріуса відповідачі не реагують. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд у відповідності з ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України може визнати такий договір дійсними. \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі та розглянути справу в її відсутність. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак надала суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в її відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак надала суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в її відсутність. Згідно ст. 200 ч. 3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідачі позов визнали та подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, суд приходить до висновку про ухвалення рішення по справі в підготовчому судовому засіданні. Згідно ст. 247 ч. 2 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання сторін, які беруть участь у справі, фіксуваня судового процесу технічними засобами не здійснювалось. \~ \~ \~ \~Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як те, що договір купівлі продажу житлового будинку є дійсним, підтверджується матеріалами справи, копією паспорта [PERSON] ( а.с. 5 - 6 ), Звіт про оцінку майна ( а.с. 7 ), копією Договору купівлі продажу ( а.с. 8 ), копією розписки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , кошти отримали в повному обсязі, претензій до покупця не має ( а.с. 9 ), копією Свідоцтва на право власності на житло ( а.с. 10 ), копією Технічного паспорту ( а.с. 11 14 ). Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися з усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. \~ \~ \~ \~В ст. 328 ЦК України зазначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. \~ \~ \~ \~В ч. 1 ст. 334 ЦК України зазначено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 334 ч. 3 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 356 Цивільного Кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 357 Цивільного кодексу України передбачено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved