Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

24 січня 2025 року до Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшла зазначена цивільна справа про відшкодування шкоди в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог Моторно (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ, позивач) вказує, що 18 листопада 2022 року з вини [PERSON] (далі [PERSON] , відповідач) сталась дорожньо-транспортна пригода (ДТП), внаслідок якої, зокрема, [PERSON] (далі [PERSON] ) отримав множинні травми, які спричинили його смерть. Зазначені обставини встановлені вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 12 липня 2023 року в справі № 306/897/23. Потерпілий [PERSON] мав на утриманні: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які відповідно до ст. 1200 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) мають право на відшкодування шкоди завданої смертю потерпілого. Цивільна відповідальність [PERSON] як власника наземного транспортного засобу не була застрахована, тобто транспортний засіб, який є джерелом підвищеної небезпеки, не був забезпечений, в розумінні Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV). Відтак обов`язок відшкодування шкоди в цьому випадку, з врахуванням положень ст. 6, п. 22.1. ст. 22, ст. 27, п. 36.1. і 36.2. ст. 36, п.\~39.1. ст. 39, п. «а» п. 41.1. ст. 41 Закону №1961-IV мало здійснюватись МТСБУ. На підставі отриманих повідомлення про страховий випадок та заяви на виплату страхового відшкодування поданих утриманцями [PERSON] через представника, МТСБУ було прийнято рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) й здійснено його виплату зазначеним особам в загальній сумі 241 200,00 грн, яка складалась з суми виплат на трьох утриманців по 80 400,00 грн на кожного. Відповідно до положень п. 38.2.1. ст. 38 цього Закону МТСБУ має право регресного позову до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. На підставі наведеного позивач просив стягнути з відповідача на його користь, в порядку регресу, суму 241\~200 грн. Ухвалою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 27 січня 2025 року було відкрито провадження у справі, постановлено проводити її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 14 лютого 2025 року. Зазначена ухвала судді була отримана відповідачем 01.02.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 87). 14 лютого 2025 року підготовче засідання в справі, через неявку сторін, було відкладено на 14 березня 2025 року та внаслідок поведінки сторони відповідача в подальшому відкладалось на 18 березня 2025 року й було призначено на 02 квітня 2025 року. Підготовче провадження було закрито ухвалою суду від 02 квітня 2025 року та призначено справу до розгляду на 30 квітня 2025 року. У зв`язку з першою неявкою сторони відповідача розгляд справи було відкладено на 06 травня 2025 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про проведення розгляду справи без його участі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, на виклик суду не з`явився. Подав заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача, з позовом не згідний, просив відмовити в його задоволенні. Представник відповідача адвокат Микулін М.М. в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце проведення судового розгляду був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідача та поданням ним заяви про проведення розгляду справи без участі сторони відповідача, в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд установив такі обставини справи. 18 листопада 2022 року близько 13.35 год водій [PERSON] , керуючи автомобілем KIA, н/з [NUMBER] рухаючись по автодорозі «М-06» сполученням «Київ-Чоп», зі сторони міста Мукачево у напрямку міста Міжгір`я, проїхавши заокругленість дороги праворуч, що по ходу його руху та дорожній інформаційно-вказівний знак 5.68 «Кілометровий знак 763» - (мінус) 37,8 м., що поблизу населеного пункту с. Ганьковиця, Мукачівського району, Закарпатської області, де дорога має дві смуги руху, по одній у кожному напрямку, які розділені між собою дорожньою горизонтальною розміткою 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, мокра у результаті опадів у вигляді дощу, діючи у супереч вимог п. 1.2., 1.3., п. 1.5., п. 1.10. з посиланням на термін «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка» та «безпечний інтервал», п.п. б), д) п. 2.3., п. 10.1., п. 11.2., п. 11.3., п. 12.1., п. 13.1. та п. 13.3 «Правил дорожнього руху» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 які вступили в дію з 1 січня 2002 року, будучи самовпевненим, розраховуючи на свої водійський досвід та навики керування транспортним засобом, нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників дорожнього руху, маючи можливість завчасно оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, не обрав безпечну швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його руху у конкретних дорожніх умовах, не втримав керований ним автомобіль у межах своєї смуги руху та безпричинно, перетнувши дорожню горизонтальну розмітку 1.1 виїхав на зустрічну смугу руху де допустив зіткнення із зустрічним автомобілем ВАЗ, н/з [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який, рухався у зустрічному для водія [PERSON] напрямку, по своїй правій смузі руху, та який з моменту виникнення небезпеки для руху, був позбавлений своїми односторонніми діями технічної можливості зупинити свій транспортний засіб до місця зіткнення шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування і тим самим уникнути зіткнення у даних дорожніх умовах. У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля марки «ВАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водієм [PERSON] , отримав тілесні ушкодження у вигляді: політравми, а саме закритої ЧМТ - саден, забійно-рваних ран обличчя, субдуральої гематоми зліва, забою головного мозку, закритої ТГК - закритих переломів 2-8 ребер справа, забою легенів, закритої ТЧ - множинних підкапсулярних розривів печінки, закритих переломів кісток тазу (клубової кістки справа, лобкової, сідничної зліва) з деформацією тазового кільця з обширними крововиливами (гематомою) в м`які ткані позаочеревного простору, закритого перелому шийки стегна зліва, рваної рани задньо-зовнішньої поверхні с/з лівого стегна, відкритого багато уламкового перелому діалізу лівої стегнової кістки в с/з частині із зміщенням уламків, закритого, уламкового перелому лівої великогомілкової кістки у верхній 1/3 діафізу із зміщенням уламків, забійно-рваних ран дистальної частини правого стегна, колінного суглобу, відкритого внутрісуглобового перелому правої стегнової кістки, відкритого багато уламкового перелому правого надколінника, закритого перелому правої малогомілкової кістки на рівні проксимального метадіафізу та множинних саден, одиничних синців верхніх, нижніх кінцівок. Дані тілесні ушкодження виникли від прямого та непрямого контакту тіла з тупими твердими предметами по механізму удару, тертя, виникли під час ДТП, яка мала місце 18.11.2022 та які згідно п. 2.1.3. «Правил судовомедичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті його. Смерть [PERSON] є насильницькою та між даною дорожньо-транспортною пригодою та настанням його смерті вбачається причинний зв`язок. Вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 12 липня 2023 року по справі №306/897/23 (провадження № 1-кп/306/235/23), який набрав законної сили 18 березня 2025 року, водія [PERSON] визнано у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Звільнено [PERSON] від відбування покарання за цим вироком з випробовуванням в порядку ст.75 КК України з іспитовим строком на два роки з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Водій [PERSON] порушив вимоги п. 1.2., 1.3., п. 1.5., п. 1.10. з посиланням на термін «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка» та «безпечний інтервал», п.п. б), д) п. 2.3., п. 10.1., п. 11.2., п. 11.3., п. 12.1., п. 13.1. та п. 13.3 «Правил дорожнього руху». Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій [PERSON] вчинив у результаті порушення та невиконання вимог п. 10.1., п. 11.2., п. 11.3., п. 12.1., п. 12.1. та п. 13.3. «Правил дорожнього руху», які безпосередньо перебувають у прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, зокрема отриманням потерпілим [PERSON] тяжких тілесних ушкоджень, які потягли за собою його смерть, а також п. 1.2., 1.3., п. 1.5., п. 1.10. з посиланням на термін «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка» та «безпечний інтервал», п.п. б), д) п. 2.3. «Правил дорожнього руху», які сприяли порушенню вищевказаних ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року та введені в дію з 01 січня 2002 року. Зазначені обставини встановлені вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 12 липня 2023 року по справі №306/897/23 (провадження № 1-кп/306/235/23), який набрав законної сили 18 березня 2025 року. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, на підставі зазначеного вироку суд уважає встановленими обставини вчинення ДТП внаслідок протиправних дій і бездіяльності відповідача [PERSON] , наслідком яких стала смерть потерпілого [PERSON] та причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача й наслідків у виді смерті потерпілого [PERSON] . Факт смерті [PERSON] підтверджується довідкою про причину смерті від 11.11.2022 (а.с. 56) та свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 62, 66). Суд зауважує, що зазначені обставини відповідачем не оспорювались. Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Частиною 2 ст.1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до положень п.п. 1.3,1.7,1.8. ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілі треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом заподіяна шкода, цивільно-правову відповідальність за яку несе власник цього транспортного засобу; забезпечений транспортний засіб - наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, залежно від умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах; страховий поліс єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору. Положеннями ч.4 ст.21 Закону №1961-IV визначено, що забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України. Пунктом 13.1 ст.13 Закону №1961-IV визначено, що учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Статтею 6 Закону №1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п.39.1. ст. 39.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту. Відповідно до пп. «а» п.41.1 ст.41 Закону №1961-IV, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Відповідно до ЄЦБД МТСБУ( http://www.mtsbu.ua/ua/ ) відсутні відомості, що на момент ДТП, транспортний засіб, KIA, н/з [NUMBER] був забезпечений договором ОСЦПВВНТЗ, а також відомостей, що водій [PERSON] підпадає під норму п.13.1 ст.13 Закону № 1961 (а.с. 33-36 і 49,50). Листом Воловецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Мукачівському районі Закарпатської області від 26.11.2024 № 440/24.4-20 (а.с. 57) та свідоцтвами про народження серії [NUMBER] (а.с. 60) і серії [NUMBER] (а.с. 63) підтверджується, що [PERSON] , [INFO] є батьком дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Рішеннями виконавчого комітету Воловецької селищної ради Закарпатської області від 21 грудня 2022 року № 439 і 440 (а.с. 58 і 59) було встановлено піклування над дітьми, позбавленими батьківського піклування [PERSON] і [PERSON] та призначено їх піклувальником [PERSON] , [INFO] . 11 жовтня 2023 року представниками [PERSON] в її інтересах та інтересах неповнолітніх [PERSON] і [PERSON] було надіслано на адресу МТСБУ повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 53, 55) і заяви на виплату страхового відшкодування (а.с. 27 і 28). Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону № 1961-I при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з п.36.1, 36.2 ст.36 Закону страховик,

Outcome: approved