Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

До суду надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Запісочна Оксана Анатоліївна, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. В обґрунтування заяви, зокрема, вказується, що заявниця [PERSON] , 7 серпня 2024 року, подала приватному нотаріусу Запісочній Оксані Анатоліївні, Бучанського районного нотаріального округу Київської області, заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/4 частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , зазначена частка житлового будинку належала [PERSON] , [INFO] , яка проживала за зазначеною адресою та померла [INFO] . Зазначається, що [PERSON] , склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Запісочною О.А. 17 грудня 2018 року за №904, за яким [PERSON] заповідала все своє майно, [PERSON] , [INFO] . З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за зазначеним заповітом, заявниця подала приватному нотаріусу Записочній Оксані Анатоліївні Бучанського районного нотаріального округу Київської області даний заповіт та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідчений державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори Запісочною О.А. 12 квітня 1997 року за №3-1495 (серія ААЕ №479032), який підтверджує право власності спадкодавця на майно. Заявник зауважує,\~що постановою приватного нотаріуса Записочної О.А., Бучанського районного нотаріального округу Київської області їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. У зв`язку з тим, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчений державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори Запісочною О.А. 12 квітня 1997 року за №3-1495 (Серія ААЕ №479032) видане, на ім`я [PERSON] та підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно. В постанові зазначено, що з документів вбачається розбіжність написання прізвища спадкодавиці, а саме: у свідоцтві про її смерть та в її заповіті записано прізвище « [PERSON] », а в правовстановлюючому документі на спадкове майно та в документах про реєстрацію її права власності записано « [PERSON] ». Як стверджується у заяві, що у заявниці виникла необхідність у встановленні факту належності правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідчений державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори Запісочною О.А. 12 квітня 1997 року за №3-1495 (серія ААЕ №479032) [PERSON] . У зв`язку з чим, представник заявника просить встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідчений державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори Запісочною О.А., 12 квітня 1997 року № 3-1495 (серія ААЕ № 479032) [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 03.09.2024 зазначену цивільну справу передано в провадження Ірпінського міського суду Київської області Третяк Я.М. Ухвалою суду від 09 вересня 2024 року відкрито провадження у справі. 04 березня 2025 року від заявника [PERSON] надійшла заява, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, вимоги заяви підтримала, просила задовольнити. 21 квітня 2025 року від заінтересованої особи приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Запісочної О.А. надійшла заява, в якій просила слухати справу без її участі. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.\~4\~ЦПК\~України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.\~13\~ПК\~України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] видане 16 січня 2024 року Ірпінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 39. Також встановлено, що за життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Запісочною О.А. 17 лютого 2018 року за реєстровим № 904, за яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті і на що вона за законом матиме право заповідає [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . Як видно з копії спадкової справи № 7/2024 заведеної 13 лютого 2024 року щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , до складу спадщини після померлої входить (одна четверта) частка житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . До матеріалів справи долучено копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори Київської області Запісочною О.А. 12 квітня 1997 року за реєстровим № 3-1495, з якого вбачається, що воно видане на ім`я [PERSON] . 13 лютого 2024 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області із заявою про прийняття спадщини. 07.08.2024 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Запісочною О.А. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, видачі свідоцтва [PERSON] про право на спадщину за заповітом на (одну четверту) частку житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Так, зі змісту зазначеної постанови вбачається, що [PERSON] було надано правовстановлюючий документ на спадкове майно - свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори Київської області Запісочною О.А. 12 квітня 1997 року за реєстровим № 3-1495, на ім`я [PERSON] . 05 травня 1997 року Ірпінським міжміським бюро технічної інвентаризації дане свідоцтво було зареєстровано в реєстрову книгу за реєстровим №?413, а 09 липня 2003 року було внесено запис про реєстрацію права власності [PERSON] на вищевказане нерухоме майно до Реєстру прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером об?єкта нерухомого майна - 1798710, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна та суб?єкта, виданої мною, приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Запісочною О.А. 07 серпня 2024 року за № 389939330, № 389937225. Отже з вищезазначених документів вбачається розбіжність написання прізвища спадкодавиці, а саме: у свідоцтві про її смерть та в її заповіті записано прізвище « [PERSON] », а в правовстановлюючому документі на спадкове майно та в документах про реєстрацію її права власності записано « [PERSON] ». До матеріалів справи долучено копію паспорта громадянина України серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Ірпінь Київської області, який виданий 13 червня 2002 року Ірпінським МВ ГУ МВС України в Київській області. В матеріалах справи наявна копія будинкової книги на будинок [ADDRESS] , де проставлено відмітку що будинок знаходиться в користуванні [PERSON] . Заявниця звернулася із заявою до суду у порядку окремого провадження про встановлення належності свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідчений державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори Запісочною О.А., 12 квітня 1997 року № 3-1495 (серія ААЕ № 479032) [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , оскільки вбачаються розбіжність написання прізвища спадкодавиці, а саме: у свідоцтві про її смерть та в її заповіті записано прізвище « [PERSON] », а в правовстановлюючому документів на спадкове майно та в документах про реєстрацію її права власності записано « [PERSON] ». Спірні правовідносини щодо встановлення факту, що має юридичне значення регулюються гл. 6 розд.\~IV ЦПК України. Відповідно до\~ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Зокрема, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з пунктом 5 частини другої\~статті 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Водночас відповідно до ч. 3\~ст. 315 ЦПК України\~справи про встановлення належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають. Згідно з ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.01.2024 у справі № 560/17953/21, суд першої інстанції помилково вказав, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення (належності правовстановлюючих документів), повинна розглядатися у порядку адміністративного судочинства. Аналіз цивільних процесуальних норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства (див., зокрема, постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28.08.2024 у справі № 522/7723/23, провадження № 61-492св24). У постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 632/580/17 зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що: «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з\~законом\~такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому\~закон\~у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати\~мету встановлення; встановлення факту\~не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);\~чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів». Як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18.01.2023 у справі № 464/1107/21 (провадження № 61-8243св22): «суддя відмовляє в відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч. 4\~ст. 315 ЦПК України). Якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах. Тобто визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти\~певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із\~законом\~такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право». Аналогічні за змістом висновки щодо встановлення факту викладені в постановах Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 336/709/18-ц (провадження № 61-39374св18), від 15.04.2020 у справі № 302/991/19 (провадження № 61-1128св20), від 27.08.2020 у справі № 201/1935/20 (провадження № 61-8149св20), від 14.04.2021 у справі № 205/2102/19 (провадження № 61-872св21), від 28.04.2021 у справі № 520/19532/19 (провадження № 61-13709св20). У справі, яка є предметом розгляду, заявниця звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, обґрунтовувала свої вимоги тим, що виявлено розбіжність написання прізвища спадкодавиці [PERSON] , [INFO] , а саме: у свідоцтві про її смерть та в її заповіті записано прізвище « [PERSON] », а в правовстановлюючому документів на спадкове майно та в документах про реєстрацію її права власності записано « [PERSON] ». Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою\~статті 77 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2\~ст. 78 ЦПК України\~обставини справи, які за\~законом\~мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.ч. 1, 6\~ст. 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У ч. 1\~ст. 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом враховано, що заявниця іншої можливості встановити факт належності спадкодавиці [PERSON] , [INFO] , що померла [INFO] , правовстановлюючого документу немає, а підтвердження факту приналежності документів, що містять суперечності, певній особі здійснюється саме в рамках окремого провадження про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. З сукупності доказів, наданих заявником, вбачається, що в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 16 січня 2024 та в заповіті від 17 лютого 2018 року за реєстровим № 904, та в свідоцтві про право на спадщину за заповітом серії ААЕ № 479032 наявне різне написання прізвища спадкодавиці ( у свідоцтві про її смерть та в заповіті записано « [PERSON] », а в правовстановлючому документі на спадкове майно та в документі про реєстрацію права власності записано « [PERSON] »), що не є суттєвою розбіжністю, проте стало формальною причиною відмови у видачі [PERSON] , у вчиненні нотаріальної дії, видачі свідоцтва [PERSON] про право на спадщину за заповітом на (одну четверту) частку житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Зібрані у справі докази, письмові документи, та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] , заінтересована особа: приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Запісочна Оксана Анатоліївна, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. За таких обставин, вимоги заявника є обґрунтованими і суд вбачає правові підстави для встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідчений державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори Запісочною О.А., 12 квітня 1997 року № 3-1495 (серія ААЕ № 479032) [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . На підставі викладеного та

Outcome: approved