Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до Київського районного суду міста Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, від якого мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2024 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Скриль Ю.А. Ухвалою суду від 04.09.2024 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні 04.12.2024 представник відповідача заявив клопотання про залишення позову без руху, у задоволенні якого судом відмовлено. Також у судовому засіданні 04.12.2024 ухвалою суду задоволено клопотання відповідача [PERSON] про перехід до загального позовного провадження. Постановлено розглядати справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу за правилами загального позовного провадження та замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Окрім цього у підготовчому засіданні віл 04.12.2024 розглянуто зустрічну позовну заяву, подану представником відповідача. Ухвалою суду від 05.12.2025 у відкритті провадження за зустрічною позовною заявою\~\~ [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу відмовлено. Постановою Одеського апеляційного суду від 06.05.2025 ухвалу Київського районного суду м. Одесі від 05.12.2024 про відмову у відкритті провадження за зустрічною позовною заявою скасовано. У підготовчому засіданні 08.05.2025 зустрічну позовну заяву залишено без руху, надано п`ятиденний строк для усунення недоліків: сплатити судовий збір. Підготовче засідання відкладене на 14.05.2025. Від сторони відповідача 12.05.2025 надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучений оригінал платіжної інструкції про сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн. У підготовчому засіданні 14.05.2025 представник позивача заявив про відмови від позовних вимог в частині стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. Представник відповідача надав суду заяву про залишення зустрічної позовної заяви без розгляду та повернути сплачений судовий збір, яка прийнята судом. Окрім цього, повідомив, що відповідач позов визнає, просить суд шлюб розірвати, а також повернути позивачці з державного бюджету 50% сплаченого судового збору, оскільки відповідач позов визнає. Підготовче засідання 14.05.2025 закрито, справу призначено до судового розгляду на 14.05.2025 о 15-10 годині. У судовому засіданні представники сторін позов підтримали, просили його задовольнити: шлюб розірвати, розподіл судових витрат на правничу допомогу сторін просили не здійснювати. Підтвердили, що примирення між сторонами не можливе: позивачка наразі проживає за кордоном, перебуває у стосунках з іншим, та має намір одружитися. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, вислухавши позицію представників сторін, су дійшов таких висновків. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та правовідносини. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). Згідно з положеннями ч. 3 та ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Стаття 112 Сімейного кодексу України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що 31.10.2008 між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, який 31.10.2008 зареєстрований Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, за актовим записом № 1015, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] відповідно. За згодою сторін, місцем проживання дітей визначено місце проживання матері. Майновий спір на момент розірвання шлюбу між сторонами відсутній. Сімейне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейне життя, що призвело до втрати почуттів любові та поваги. Упродовж останнього року подружжя проживає окремо, фактично шлюбно-сімейні відносини припинились. У сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. З наданих пояснень представником позивачки, остання наразі проживає за кордоном та має намір створити нову сім`ю, тому подальше збереження шлюбу з відповідачем суперечить її інтересам, примирення не можливе. Відповідач позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнав, також просить шлюб розірвати, що сприймається судом як підтвердження факту неможливості збереження сім`ї. Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За статтею 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Суд встановив, що сім`я розпалася остаточно, шлюб має формальний характер. Подальше сумісне проживання суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору Зважаючи на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу з Державного бюджету слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, відповідно до вимог ч. 1ст. 142 ЦПК України\~та ч.3\~ст.7 Закону України «Про судовий збір. З відповідача в користь позивачки слід стягнути 50 (п`ятдесят) відсотків судових витрат, понесених нею на сплату судового збору. Щодо витрат на правничу допомогу Ураховуючи, що сторона позивача відмовилась від позовної вимоги про стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн, і така відмова прийнята судом, вказані витрати залишаються за сторонами у справі. Окрім цього, суд зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено повернення сплаченої суми судового збору за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, у разі, зокрема: залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням). Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики (ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI). Ураховуючи, що відповідач [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн за подання зустрічної позовної заяви, що підтверджується квитанцією № 7930-6638-9549-2371\~від 12\~травня 2025\~року про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України, яку протокольною ухвалою суду від 14.05.2025 залишено без розгляду, відповідачу підлягає поверненню з Державного бюджету України суму судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved