Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

У жовтні 2024 року представник позивача [PERSON] адвокат Слабоус Євгеній Анатолійович звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з вищезазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29 листопада 2019 року Києво-Святошинським районним судом Київської області у справі №\~369/13976/19, було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 28 жовтня 2019 року. На виконання вказаного рішення, 30 січня 2020 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було видано виконавчий лист у справі №\~369/13976/19, на підставі якого 03 лютого 2020 року Головним державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Тарасенко Вадимом Олексійовичем було відкрито виконавче провадження №\~61127223. Як зазначає представник позивача, позивач з метою виконання вище зазначеного рішення суду регулярно сплачував аліменти на дітей безпосередньо на карткові рахунку Відповідача. 23 червня 2022 року Позивач отримав численні травми, з моменту отримання яких і станом на дату звернення з даним позовом Позивач продовжує лікування, проходить оперативні втручання та потребує тривалої та коштовної реабілітації. Згідно довідки МСЕК Ірпінської міської лікарні від 31 жовтня 2022 року №\~1087221 Позивачу присвоєно першу групу інвалідності та він потребує постійної сторонньої допомоги. Відповідно до повідомлення Бучанської районної військової адміністрації Київської області від 06 квітня 2023 року Позивач перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення як отримувач допомоги особі з інвалідністю. Допомога призначена з 31 жовтня 2022 року по 31 жовтня 2024 року в розмірі 2\~100,00 грн. на місяць. Будь-яких інших доходів позивач не отримує. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 травня 2024 року у справі №\~369/17030/23, скаргу Позивача задоволено частково, зобов`язано Вишневий ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) у виконавчому провадженні 61127223 здійснити перерахунок заборгованості Позивача по аліментам з урахуванням поданих квитанцій на загальну суму 88 580 (вісімдесят вісім тисяч) грн. 75 коп., які були здійснені в період з 02 липня 2020 року по 03 січня 2022 року. Як зазначає позивач, з моменту отримання тілесних ушкоджень він знаходиться на повному матеріальному забезпеченні [PERSON] , з якою Позивач перебуває у фактичних шлюбних відносинах. Грошових коштів, які Позивач отримує в якості соціальної допомоги не вистачає на продукти харчування, придбання ліків, проходження реабілітації, сплати комунальних послуг тощо. Відповідно до актуального розрахунку заборгованості y боржника зі сплати аліментів y виконавчому провадженні № 61127223, станом на 31 серпня 2024 року у Позивача наявна заборгованість в загальному розмірі 173\~389 грн. 59 коп. та існує обов`язок щомісяця сплачувати аліменти в розмірі 5 050 грн. 67 коп., що значно перевищує весь дохід Позивача за календарний місяць, та тим самим унеможливлює виконання останнім рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/13976/19. Представник позивача\~зазначає,\~що Позивач\~систематично сплачував\~аліменти на\~дітей до\~моменту коли\~у нього\~суттєво змінилися\~життєві обставини\~які полягають\~у погіршенні\~стану здоров`я,\~втраті повної\~працездатності,\~отримання інвалідності\~першої групи,\~та як\~наслідок,\~необхідності невідкладних,\~тривалих та\~дуже вартісних\~реабілітаційних заходів\~для підтримання\~життя Позивача.\~В свою\~чергу,\~отримувані Позивачем\~доходи,\~які складаються\~тільки з\~соціальних виплат,\~є не\~достатніми для\~виконання ним\~у повному\~обсязі аліментних\~зобов`язань,\~які визначені\~рішенням суду у справі № 369/13976/19. Таким чином, на думку позивача та його представника, оскільки заборгованість по сплаті аліментів виникла не з вини Позивача, а у зв`язку з істотними обставинами, а саме погіршення стану здоров`я останнього, непрацездатністю та недостатнім розміром соціальної допомоги, це позбавляє Позивача можливості виконати аліментні зобов`язання у повному обсязі, а тому наявні правові підстави для звільнення Позивача від сплати заборгованості за аліментами, які стягуються на користь Відповідача на підставі виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 січня 2020 року у справі №\~369/13976/19, за період 01 червня 2022 року по 01 серпня 2024 року включно у розмірі 136 368 грн. 00 коп. На підставі викладеного, представник позивача просить суд: 1.Зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 січня 2020 року у справі №\~369/13976/19, з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з 1/3 частини до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дітьми повноліття; 2.Відкликати з виконання виконавчий лист Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 січня 2020 року у справі № 369/13976/19, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей; 3.Звільнити [PERSON] від сплати заборгованості по аліментах у розмірі 136\~368 грн. 09 коп., що утворилась за період з червня 2022 року по серпень 2024 року включно. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 листопада 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Позивач та його представник у судове засіданні не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача надав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без участі сторони позивача, заяву підтримав та просив задовольнити. Відповідач та її представник у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Будь-яких заяв, клопотань станом на час винесення рішення суду не надано. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Будь-яких заяв, клопотань станом на час прийняття рішення до суду не надходило. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено,\~що рішенням\~Києво-Святошинського\~районного суду\~Київської області\~від 29\~листопада 2019\~року у\~справі №\~369/13976/19, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено частково. Суд вирішив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частина всіх видів доходу щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 28 жовтня 2019 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. На підставі виконавчого листа у справі №\~369/13976/19, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області 30 січня 2020 року, 03 лютого 2020 року Головним державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тарасенко Вадимом Олексійовичем було відкрито виконавче провадження №\~61127223. Як вбачається з наданих позивачем виписок з медичних карток, 23 червня 2022 року Позивач отримав травми у вигляді забою спинного мозку на шийному рівні, двосторонній зчеплений вивих С7 хребця, перелом остистого відростку С6 хребця, нижня параплегія Fr «А» з порушенням функції тазових органів по типу затримки, верхній грубий парапарез Fr «С/В», цервікалгічний синдром. Відповідно до копії Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №\~1087221, виданої 31 жовтня 2022 року на підставі акта огляду МСЕК №\~1378, [PERSON] присвоєно першу групу інвалідності до 01 листопада 2024 року, причина інвалідності загальне захворювання з ураженням ОРА. Відповідно до повідомлення Бучанської районної військової адміністрації Київської області від 06 квітня 2023 року №\~М756/01.4-08, [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення як отримувач допомоги особі з інвалідністю. Допомога призначена з 31 жовтня 2022 року по 31 жовтня 2024 року в розмірі 2\~100,00 грн. на місяць. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків відповідь на запит у електронному вигляді від 08 серпня 2024 року, [PERSON] , окрім соціальних виплат в розмірі 2\~100,00 грн., які з січня 2024 року були збільшені до 2\~361,00 грн. на місяць, не отримує будь-яких інших доходів. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 травня 2024 року у справі № 369/17030/23, скаргу [PERSON] задоволено частково та зобов`язано Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні 61127223 здійснити перерахунок заборгованості Позивача по аліментам з урахуванням поданих квитанцій на загальну суму 88 580 (вісімдесят вісім тисяч) грн. 75 коп., які були здійснені в період з 02 липня 2020 року по 03 січня 2022 року. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом №\~369/13976/19 від 30 січня 2020 року, складеного головним державним виконавцем Вишневого ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Тертичною В.В., заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів y виконавчому провадженні № 61127223, станом на 31 серпня 2024 року у складає 173\~389 грн. 59 коп. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №\~3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Аналізуючи зміст ст. ст.\~181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям у розмірі, необхідному для забезпечення належного та достатнього рівня життя дитини та її всебічного розвитку. Водночас, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно з ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. При визначенні частки доходу, яка має стягуватись з позивача в якості аліментів на утримання на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , суд керується принципом рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і такими загальними засадами цивільного законодавства як розумність та справедливість та виходить з рівня доходів позивача та розміру аліментів, які отримує відповідач. Враховуючи те, що позивач надав докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, суд визнає обґрунтованими і доведеними вимоги позивача про зменшення розміру його аліментних зобов`язань на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно абз. 4 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили. Таким чином, аліменти в зміненому даним рішенням суду розмірі підлягають стягненню з дня набрання чинності цим рішенням суду. Так, приймаючи до уваги положення ч. 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд приходить до висновку про можливість зменшення розміру аліментів, призначених рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 листопада 2019 року у справі №\~369/13976/19 та стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з 1/3 частини до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дітьми повноліття. Суд також зазначає, що у разі зміни обставин, які стали підставою для зменшення розміру аліментних зобов`язань позивача, відповідач не позбавлена права подати позов про їх збільшення. Таким чином, вимоги позивача у цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, суд зазначає наступне. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом №\~369/13976/19 від 30 січня 2020 року, складеного головним державним виконавцем Вишневого ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Тертичною В.В., заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів y виконавчому провадженні № 61127223, станом на 31 серпня 2024 року у складає 173\~389 грн. 59 коп. Із вказаного розрахунку вбачається, що заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів за виконавчим листом №\~369/13976/19 від 30 січня 2020 року виникла з 01 жовтня 2021 року, тобто майже за 9 місяців до отримання позивачем травм та більш ніж за 12 місяців до отримання ним першої групи інвалідності. Згідно ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Аналіз ст. 197 СК України надає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (наприклад, у зв`язку із перебуванням платника аліментів у лавах Збройних Сил України, тяжким матеріальним становищем, тощо). Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд (постанова Верховного Суду від 27.02.2019 р. у справі №307/1186/17). Відповідно до п. 22 постанови пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року суд, у випадках передбачених ст. 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам. З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Такі ж висновки викладені Верховним Судом, у постанові від 21 листопада 2018 року у справі №343/860/17, у постанові від 01 серпня 2018 року у справі №344/12158/16-ц та у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 592/2683/17. У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Відповідно до ст.ст. 48, 51, 52, 55 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Права і свободи громадянина захищаються судом. Вирішуючи вимоги\~позивача про\~звільнення його\~від сплати\~заборгованості по\~аліментам у розмірі 136\~368 грн. 09 коп., що утворилась за період з червня 2022 року по серпень 2024 року включно, суд виходить з положень ч. 2 ст. 197 СК України, згідно яких за позовом платника аліментів, суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Тобто, в розумінні цих положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами - можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає. Дійсно, вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Звертаючись до суду з позовом про звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами, представник позивача посилався на те, що у зв`язку з істотними обставинами, а саме погіршення стану здоров`я [PERSON] , непрацездатністю та недостатнім розміром соціальної допомоги, останній не має можливості виконувати аліментні зобов`язання у повному обсязі. Суд вважає, що позивачем не доведено, що заборгованість по сплаті аліментів виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення, оскільки з матеріалів справи судом встановлено, що заборгованість по аліментах у позивача виникла не у зв`язку з погіршення стану здоров`я, а щонайменше з 01 жовтня 2021 року, тобто задовго до виникнення обставин, на які посилається позивач, що достовірно прослідковується з довідок - розрахунків державного виконавця. Позивач, знаючи про наявність судового рішенням, яким стягнуті з нього на користь відповідача на утримання їх спільних дітей аліменти, не маючи домовленості з відповідачем щодо утримання дітей, повинен був знати і розуміти наслідки, які виникають внаслідок пред`явлення виконавчого документа до виконання. Таким чином обставини, зазначені позивачем на підставу для звільнення його від сплати заборгованості по аліментам, не є обставинами, що мають істотне значення та не можуть бути безумовною підставою для звільнення від сплати заборгованості по аліментам в порядку ч. 2 ст. 197 СК України. При цьому, суд звертає увагу на те, що, розглядаючи дану цивільну справу, суд виходить з інтересів, в першу чергу дітей та повинен дотриматися балансу права платника аліментів на звільнення його від сплати заборгованості за аліментами та права дітей на утримання з боку батька. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що позов в цій частині є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. На підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 1\~211 грн. 20 коп.

Outcome: partial