Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просив суд: - визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Глеюватської сільської ради Волос О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (із відкриттям розділу), індексний номер 66176847 від 24.01.2023 про реєстрацію за [PERSON] права власності на житловий будинок і прибудови за адресою: [ADDRESS] , з одночасним припиненням права власності [PERSON] на вказаний житловий будинок; - визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 01.02.2023, яке видане Другою Павлоградською державною нотаріальною конторою і зареєстроване в реєстрі за номером № 144, на спадщину померлого [INFO] [PERSON] , його доньці [PERSON] , а саме на житловий будинок [ADDRESS] , з господарським будівлями та спорудами; - визнати незаконним та скасувати рішення державного нотаріуса Другої Павлоградської державної нотаріальної контори Дутчак Ю.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 66260930 від 01.02.2023 року, а саме: про реєстрацію за [PERSON] права власності на житловий будинок з прибудовами за адресою: [ADDRESS] , номер відомостей про речове право 49116010, з одночасним припиненням права власності [PERSON] на вказаний житловий будинок. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що він є спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] . До складу спадщини входить земельна ділянка кадастровий номер 1223581800:02:002:0484, що розташована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] звернулася до Павлоградського міськрайонного суду із позовом до нього в якому просить суд визнати протиправними та скасувати рішення Богуславської сільської ради № 87-35/VII від 12.02.2019 «Про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] » і № 941-40/VII від 20.08.2019 «Про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки у власність [PERSON] » а також визнати незаконним і скасувати запис про право власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 1223581800:02:002:0484. На думку [PERSON] підставою для скасування вказаних рішень та дій є факт набуття нею у порядку спадкування після померлого [PERSON] права власності на домоволодіння [ADDRESS] , частина якого (зокрема елементи огорожі) розташована на земельній ділянці що належить позивачу. Позивач зазначає, що право власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 1223581800:02:002:0484 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26.11.2019 на підставі рішення державного реєстратора Павлоградської районної державної адміністрації Водолазького О.П. Право власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.01.2023 року на підставі рішення державного реєстратора Глеюватської сільської ради Волос О.В. Свідоцтво про право на спадщину, а саме житловий будинок [ADDRESS] видане [PERSON] 01.02.2023 державним нотаріусом Другої Павлоградської державної нотаріальної контори Дутчак Ю.С. на підставі інформації з Державного реєстру речових правна нерухоме майно. Право власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.02.2023 на підставі рішення державного нотаріуса Другої Павлоградської державної нотаріальної контори Дутчак Ю.С. Отже в результаті реєстрації права власності за відповідачкою на території належної позивачу земельної ділянки «виник» об`єкт нерухомого майна (елементи огорожі) посилаючись на наявність якого [PERSON] оспорює його право власності. Ухвалою судді Павлоградського міськрайонного суду від 09.07.2024 відкрито загальне позовне провадження у даній цивільній справі. Представником відповідача адвокатом Маньковським В.П. подана заява про зупинення провадження у справі. Згідно розпорядження заступника керівника апарату Павлоградського міськрайонного суду на підставі рішення ВРП від 17.09.2024 р. «Про звільнення [PERSON] з посади судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області за власним бажанням», призначено повторний розподіл судової справи. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Юдіній С.Г. Ухвалою від 02.10.2024 дану цивільну справу прийнято до провадження суддею Юдіною С.Г. Розгляд справи визначено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалами суду від 10.02.2025 відмовлено у задоволенні заяви представника відповідачки адвоката Маньковського В.П. щодо зупинення провадження у справі та задоволено клопотання представника позивача адвоката Патокіна М.Б. про витребування доказів. Ухвалою від 03.04.2025 закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача адвокат Патокін М.Б. підтримав заявлені позовні вимоги посилаючись на доводи викладені у письмових поясненнях, які надані суду. Представник відповідача адвокат Маньковський В.П. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав пояснив, що [PERSON] є неналежним позивачем і не має права оспорювати дії державного реєстратора та державного нотаріуса. Дії позивача є неправильними та некрасивими. Оскільки у місті Павлограді відсутній державний реєстратор Нестеренко Ю.В. вимушена була шукати реєстратора і випадково потрапила до державного реєстратора Волос О.С. Вважає дії державного реєстратора та дії державного нотаріуса законними та обґрунтованими. Представник Богданівської сільської ради Косоног Е.В. надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Державний нотаріус Другої Павлоградської державної нотаріальної контори Дутчак Ю.С. надала до суду заяву про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори. Державний реєстратор Глеюватської сільської ради Дніпропетровської області Волос О.В. в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, про причину неявки суд не повідомила. Будь-яких заяв від неї до суду не надходило. Вислухав сторони, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1.\~ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу\~в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. (ч. 1.\~ст. 13 ЦПК України). Право власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 1223581800:02:002:0484, площею 0,2 га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26.11.2019 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 49924759 державного реєстратора Павлоградської районної державної адміністрації Водолазького О.П. (а.с 26) [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с 27) 11.01.2024 за позивачем, як спадкоємцем померлого батька зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер 1223581800:02:002:0484, площею 0,2 га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого 11.01.2024 державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Тимченко О.М. (а.с.29) 01.02.2023 державним нотаріусом Другої Павлоградської державної нотаріальної контори Дутчак Ю.С. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 66260930 про реєстрацію за [PERSON] права власності на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 42,6 кв.м, житловою площею 27,5 кв.м, опис: А1 житловий будинок, а2 прибудова, Б1 сарай, пдБ1 підвал, В1 вбиральня, № 1 свердловина, № 2 хвіртка, ворота, № 3 паркан. (а.с. 42) Право власності за [PERSON] зареєстровано на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , 1969 р.н., який помер [INFO] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом зазначено, що будинок [ADDRESS] належав [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого за законом був його син [PERSON] , який спадщину прийняв згідно ст. 1268 ЦК України, але не оформив спадкових прав у зв`язку зі смертю. Право власності на цей житловий будинок за померлим [PERSON] було зареєстровано 19.01.2023 року державним реєстратором Глеюватської сільської ради Дніпропетровської області Волос О.В. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 49045606, відповідно до п. 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2015 року № 1127. (а.с. 41) У 2023 році [PERSON] звернулася до Павлоградського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] в якому просить суд визнати протиправними та скасувати рішення Богуславської сільської ради № 87-35/VII від 12.02.2019 «Про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] » і № 941-40/VII від 20.08.2019 «Про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки у власність [PERSON] » а також визнати незаконним і скасувати запис про право власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 1223581800:02:002:0484. [PERSON] у позові стверджує, що на території належної [PERSON] земельної ділянки знаходяться належні їй споруди, зокрема, елементи огорожі домоволодіння [ADDRESS] (а.с. 30 - 36) Позивач звертаючись до суду з даним позовом посилається на те, що наявність на території належної йому земельної ділянки нерухомого майна належного іншій особі, а саме [PERSON] , порушує його право незалежно від волі інших осіб, на власний розсуд, користуватися та розпоряджатися своєю земельною ділянкою, тобто порушуються його права визначені ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 ЦК України. Крім того зазначає, що внаслідок державної реєстрації права власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] і подальшої видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] та реєстрації права власності на вищевказаний будинок за останньою, порушується, не визнається та оспорюється право власності позивача на його земельну ділянку. Частиною першою статті\~316\~ЦК\~України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (стаття\~317\~ЦК\~України). Статтею\~319\~ЦК\~України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Щодо позовної вимоги про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Глеюватської сільської ради Волос О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про реєстрацію за [PERSON] права власності на житловий будинок і прибудови за адресою: [ADDRESS] . 19.01.2023 [PERSON] звернулася до державного реєстратора Глеюватської сільської ради Волос О.В. з заявою про державну реєстрацію права власності. 24.01.2023 державним реєстратором Глеюватської сільської ради Волос О.В. було прийнято рішення № 66176847 про проведення державної реєстрації, а саме зареєстровано право власності [PERSON] , який помер [INFO] . Державна реєстрація за [PERSON] права власності була здійснена державним реєстратором відповідно до п. 66 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 року, про що зазначено у Свідоцтві про право на спадщину від 01.02.2023. Відповідно до п. 66 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 (в редакції на момент здійснення державної реєстрації), державна реєстрація права власності на нерухоме майно за померлим здійснюється на підставі заяви спадкоємця. Для державної реєстрації подаються документи, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із\~Спадкового реєстру\~про наявність\~заведеної спадкової\~справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців виданий нотаріусом чи уповноваженою посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено спадкову справу. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкоємцем с особа, до якої перейшли права та обов`язки фізичної особи, яка померла (спадкодавця). Згідно довідки Другої Павлоградської державної нотаріальної контори № 702/02-14 від 21.11.2022, [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] . Крім того, [PERSON] надала державному реєстратору витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі спадкової справи, щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . Згідно матеріалів спадкової справи № 114/2022 зведеної після смерті [PERSON] , вбачається що до [PERSON] перейшли права та обов`язки її батька [PERSON] , а не діда [PERSON] . Крім того, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.01.2023 року, та матеріалів реєстраційної справи № 2683904112120, реєстрація права власності [PERSON] на будинок [ADDRESS] здійснена на підставі Технічного паспорта Т101:0399-7448-1304-1596 від 10.12.2022 виготовленого ФОП [PERSON] , виписки з погосподарської книги № 1650 від 19.12.2022, виданої виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Павлоградського району. При цьому, технічний паспорт виданий на ім`я [PERSON] , а виписка з погосподарської книги видана 19.12.2022 року і стосується періоду 2021-2025 років, тобто вже після смерті [PERSON] . Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація не є способом набуття права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття права власності на нерухоме майно. Тобто повинно бути доведено факт набуття (виникнення) права власності особою. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на момент здійснення державної реєстрації), державний реєстратор, перед вчиненням реєстраційної дії, повинен встановити відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства та перевірити документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій. Державний реєстратор не є судом і не вправі вирішувати спірні питання самостійно, зокрема у ситуацій якщо право на об`єкт нерухомості ні за ким не зареєстроване, а особа не здатна беззаперечно підтвердити своє право власності на об`єкт нерухомості належними правовстановлюючими документами (постанова Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18). Враховуючи встановлені\~обставини суд\~приходить до\~висновку що під час здійснення державної реєстрації права власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] сільської ради Волос О.В. порушені вимоги ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Рішення державного реєстратора Глеюватської сільської ради Дніпропетровської області Волос О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (із відкриттям розділу), індексний номер 66176847 від 24.01.2023 про реєстрацію за [PERSON] права власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , стало підставою для видачі державним нотаріусом Другої Павлоградської державної нотаріальної контори Дутчак Ю.С. свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] від 01.02.2023 та державної реєстрації за [PERSON] права власності на житловий будинок [ADDRESS] . Ухвалюючи рішення по суті заявлених позовних вимог суд приходить до наступного. Позивач звертаючись до суду з даним позовом посилається на те, що наявність на території належної йому земельної ділянки нерухомого майна належного іншій особі, а саме [PERSON] , порушує його право незалежно від волі інших осіб, на власний розсуд, користуватися та розпоряджатися своєю земельною ділянкою, тобто порушуються його права визначені ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 ЦК України. Крім того зазначає, що внаслідок державної реєстрації права власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] і подальшої видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] та реєстрації права власності на вищевказаний будинок за останньою, порушується, не визнається та оспорюється право власності позивача на його земельну ділянку. Згідно з частиною другою статті\~2\~ЦПК\~України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті\~4\~ЦПК\~України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті\~15\~ЦК\~України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті\~16\~ЦК\~України). З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права та можливість його захисту в обраний позивачем спосіб. У статті\~41\~Конституції України\~закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Частиною першою статті\~316\~ЦК\~України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (стаття\~317\~ЦК\~України). Статтею\~319\~ЦК\~України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті\~321\~ЦК\~України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття\~328\~ЦК\~України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття\~391\~ЦК\~України). Відповідно до статей\~12,\~81\~ЦПК\~України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття\~89\~ЦПК\~України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20) зазначено, що порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Водночас позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 467/1637/16-ц Верховний Суд зробив висновок про те, що для застосування того чи іншого способу захисту, потрібно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачами і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. У постанові Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 1340/4630/18 (адміністративні провадження № К/9901/16194/19; К/9901/16864/19) зауважено, що відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. \~ \~ \~ \~ \~ За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 цієї Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18, пункт 57, ), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18, пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19, пункт 89)). Суд приходить до висновку, що фактично має місце спір щодо меж земельних ділянок, а саме як зазначає позивач, на належній йому земельній ділянці «виник» об`єкт нерухомого майна (елементи огорожі) належний [PERSON] . \~ \~ \~ \~ \~Отже з урахуванням підстав та змісту позову позивачем не доведено порушення його прав спірним рішенням державного реєстратора, свідоцтвом про право на спадщину виданого [PERSON] та рішенням державного нотаріуса про реєстрацію права власності за відповідачкою. Суд вважає що скасування рішення державного реєстратора, визнання свідоцтва про право на спадщину та скасування державної реєстрації права власності за відповідачкою не відновлює порушене право позивача. Таким чином позивачем обрано невірний спосіб захисту який не відповідає змісту відповідного\~права чи\~інтересу,\~характеру його\~порушення,\~невизнання або\~оспорення та\~спричиненим цими\~діяннями наслідкам,у\~зв`язку з\~чим позов\~задоволенню не\~підлягає.\~ Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: dismissed