Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

Керівник Бериславської окружної прокуратури Херсонської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області із вказаним позовом в якому просить припинити громадянці Російської Федерації [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт громадянина Російської Федерації № [NUMBER] , виданий паспортно-візовим УГУ ВД м. Москви, 09.03.2004), право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6520687100:02:042:0001 площею 11,0528 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Тягинської сільської територіальної громади Бериславського району Херсонської області, право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12.06.2019 за номером 32027690 (індексний номер рішення про державну реєстрацію 47383950 від 18 червня 2019 року) шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до статті 141 ЦПК України. В обґрунтування позову заявник зазначив, що 12.06.2019 державним реєстратором виконавчого комітету Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області Розковерко О.С. прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за [PERSON] , яка є громадянкою Російської Федерації, з кадастровим номером 6520687100:02:042:0001 площею 11,0528 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (територія Тягинської сільської територіальної громади Бериславського району), на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер ІІ-ХС 020819, виданий 20.12.2006 Бериславським районним відділом земельних ресурсів. 28.02.2019 громадянкою РФ [PERSON] передано земельну ділянку з кадастровим номером 6520687100:02:042:0001 площею 11,0528 га за договором оренди земельної ділянки № 100364 в оренду ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» строком дії договору до 31.12.2029. Вказане підтверджено інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.10.2024. Разом із цим, окружною прокуратурою виявлено порушення ст. ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України при використанні [PERSON] зазначеної земельної ділянки, що на думку позивача є підставою для припинення права власності відповідача на вказану земельну ділянку шляхом її конфіскації на користь держави. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду. Від відповідача не надійшов відзив на позовну заяву. 06.01.2025 року від представника ГУ Держгеокадастру у Херсонській області Новікова М.М. надійшли додаткові письмові пояснення в яких він зазначав, що відповідно до фактичних обставин і змісту позовної заяви у справі прокурором помилково зазначено про вчинення бездіяльності Головним управлінням Держгеокадастру в Херсонській області щодо не звернення до суду із позовом про конфіскацію земельної ділянки відповідача. Вказав, що в умовах воєнного стану в Україні, має місце відсутність нормативно-правового врегулювання питання порядку перевірок наявності громадянства України у власників земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які набули права власності на них до 01 липня 2021 року, для подальшого вирішення питання конфіскації земельних ділянок у судовому порядку. У пункті а)\~частини першої\~статті 130\~ЗК України зазначено, що набувати право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення можуть громадяни України, а не іноземці. Відповідно до статті 145\~ЗК України в чинній редакції, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. У разі порушення вимог статті 130\~цього Кодексу щодо граничної площі земель сільськогосподарського призначення, що можуть перебувати у власності однієї особи, земельні ділянки, площа яких перевищує зазначені граничні розміри, конфіскуються за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Відповідно до фактичних обставин справи відповідачем як іноземцем не вчинено дії щодо відчуження спірної земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у продовж року з моменту їх реєстрації за собою. Таким чином, в його діях наявне триваюче цивільне правопорушення відповідальність за яке передбачена статтею 145\~ЗК України у вигляді конфіскації земельної ділянки з подальшим продажом на земельних торгах. Відповідно до викладеного Головне управління Держгеокадастру в Херсонській області не заперечує щодо задоволення позовної заяви прокурора у справі з урахуванням відсутності бездіяльності Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області у питанні припинення права власності відповідачу на земельну ділянку сільськогосподарського призначення шляхом їх конфіскації. Прокурор Істомін В.В., на судовому засіданні просила задовольнити позов пояснивши, що відповідач має іноземне громадянство тому зобов`язаний був як особа здійснити відчуження земельної ділянки сільськогосподарського призначення, оскільки громадяни іноземних держав не мають право володіти земельними ділянками сільськогосподарського призначення. На судовое засіданні представник ГУ Держгеокадастру у Херсонській області Новіков М.М. не з`явився. На судове засідання представник третьої особи не з`явився без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи був сповіщеним належним чином у спосіб передбачений ЦПК України. Відповідач на судове засідання не з`явився без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи був сповіщеним належним чином у спосіб передбачений ЦПК України. За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Заслухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши письмові докази, перевіривши обставини наведені сторонами, суд дійшов таких висновків. 12.06.2019 державним реєстратором виконавчого комітету Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області Розковерко О.С. прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за [PERSON] , яка є громадянкою Російської Федерації, з кадастровим номером 6520687100:02:042:0001 площею 11,0528 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (територія Тягинської сільської територіальної громади Бериславського району), на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер ІІ-ХС 020819, виданий 20.12.2006 Бериславським районним відділом земельних ресурсів. 28.02.2019 громадянкою РФ [PERSON] передано земельну ділянку з кадастровим номером 6520687100:02:042:0001 площею 11,0528 га за договором оренди земельної ділянки № 100364 в оренду ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» строком дії договору до 31.12.2029. Вказане підтверджено інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.10.2024. Відповідно до листа прокуратури від 22.10.2024 року встановлено, що прокурор у зв`язку з виявленням факту реєстрації спірної земельної ділянки за громадянином іноземної держави, з метою встановлення наявності підстав для звернення до суду в інтересах держави звернувся до ГУ Держгеокадастру у Херсонській області із запитом про те, чи проводилися останнім відповідні перевірки щодо правомірності набуття відповідачем права власності на вказану земельну ділянку, правомірності її використання та щодо вжитих заходів з її конфіскації. Відповідно до листа ГУ Держгеокадастру у Херсонській області «Щодо проведення перевірок» від 29.10.2024 року останнє повідомило, що у нього відсутні правові підстави для проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) у формі перевірок, в зв`язку з чим немає правових підстав вважати, що захист інтересів держави не здійснено або неналежним чином здійснено. Відповідно до листа прокуратури від 12.12.2024 року встановлено, що прокурор у зв`язку з виявленням факту реєстрації спірної земельної ділянки за громадянином іноземної держави, а також зважаючи на не вжиття заходів реагування щодо цього з боку ГУ Держгеокадастру у Херсонській області, у порядку частини четвертої\~статті 23\~Закону України\~«Про прокуратуру» попередив останнього про намір подати в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру у Херсонській області позов до відповідача про конфіскацію земельної ділянки. Таким чином, вищенаведеними доказами, у їх сукупності підтверджено, що відповідач, як іноземець, набув право власності на території України на земельну ділянку із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яке зареєстровано 16.08.2017 та станом на час звернення до суду перебуває у його власності. Доказів на підтвердження подальшого відчуження чи припинення права власності відповідача на вказане майно, матеріали справи не містять. Положення статей\~13,\~14\~Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі статтею 80\~ЗК України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої\~статті 81 та інших норм\~ЗК України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Згідно з частиною першою\~статті 3\~ЗК України відносини щодо володіння земельними ділянками в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Частиною п`ятою\~статті 22\~ЗК України встановлено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземним громадянам, особам без громадянства. Також частиною другою\~статті 81\~цього Кодексу дозволяється іноземним громадянам та особам без громадянства набувати права власності на земельні ділянки лише несільськогосподарського призначення. Водночас частиною четвертою\~статті 81\~ЗК України допускається можливість отримання такими особами земель (земельних ділянок) сільськогосподарського призначення у спадщину, але з умовою їх наступного відчуження. Так, згідно зі статтею 81\~цього Кодексу землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземними громадянами, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Разом з тим слід зазначити, що статтею 145\~цього Кодексу встановлено вимогу припинення права власності на земельну ділянку особи, якій земельна ділянка не може належати на праві власності. Так, відповідно до статті 145 ЗК України, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду. Особа, до якої переходить право власності на земельну ділянку і яка не може набути право власності на землю, має право отримати її в оренду. З викладеного випливає, що землі сільськогосподарського призначення на постійній основі можуть належати тільки громадянину України. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема статтею 1\~Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до частини четвертої\~статті 41\~Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до частини першої\~статті 317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з нормою статті\~319\~ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved