Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-01 00:00:00

У квітні 2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Ухвалою суду від 21 квітня 2025 року позов [PERSON] залишено без руху, надано термін для усунення недоліків. 25 квітня 2025 року позивачем виконано вимоги ухвали суду у визначений термін та подано уточнену позовну заяву. Ухвалою суду 28 квітня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] . Зі обґрунтування\~змісту уточнених\~позовних вимог\~позивача [PERSON] \~слідує,\~що 12\~вересня 2015\~року [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~уклали шлюб,\~що зареєстрований\~у Центральному\~відділі державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Полтавського міського\~управління юстиції\~за відповідним\~актовим записом\~№1379\~від 12\~вересня 2015\~року.Після одруження відповідач змінила прізвище на « [PERSON] ». За час шлюбу у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження №634 від 14 липня 2022 року, що зареєстрований Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). \~ \~ \~ \~Позивач наголосив на тому, що протягом тривалого часу сімейне життя між сторонами по справі поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю та на виховання дитини. З лютого 2024 року і по сьогоднішній день ведення спільного господарства між припинено, сторони проживають окремо. А оскільки відповідачка ухиляється від будь-якого підтримання відносин, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Позивач вважає, що подальшого сенсу підтримувати офіційні шлюбні відносини немає, оскільки різні погляди на життя та сумісне проживання викликали сварки та непорозуміння між ними, від чого страждає дитина, примирення неможливе. Будь-які почуття один до одного перестали існувати, що виключає спільне проживання. Позивач також вказав, що з березня 2025 року в Подільському районному суді міста Полтави на розгляді перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, що підтверджує припинення шлюбних відносин та окреме проживання сторін по справі (судова справа №553/671/25). Протягом тривалого часу, більше року, [PERSON] дитиною не опікується, участі у її вихованні та утриманні не бере, не цікавиться розвитком сина, відвідуванням розвиваючих дошкільних навчальних закладів, психологічним станом та здоров`ям сина [PERSON] . Так, саме позивач проживає з неповнолітньою дитиною у своїй двокімнатній квартирі в [ADDRESS] , де [PERSON] має окрему кімнату, забезпечений всім необхідним. Крім того, одноосібним вихованням, утриманням та додатковими навчанням неповнолітнього [PERSON] займається сам батько. Окрім додаткових гуртків в цілому та вихованням позивач повністю утримує та самостійно виховує неповнолітнього сина, без участі його матері, а саме: готує сину їжу, купує одяг, взуття по сезону, іграшки, подарунки; сплачує за медичні послуги та додаткові гуртки для його розвитку, на підтвердження чого надає суду відповідні підтверджуючі документи: чеки та квитанції, відповідно до яких чоловік купляв іграшки для сина: машина на радіо керуванні та звичайні іграшкові машинки, ботинки хлопчачі, куртку, костюм. Займався організацією та фінансуванням свята на день народження сина, орендував фотозону. Тому, на підставі вищевикладеного позивач просить суд встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] , самостійно виховує та повністю утримує неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження №634 від 14 липня 2022 року; встановити факт відсутності участі [PERSON] , [INFO] , у вихованні та утриманні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження №634 від 14 липня 2022 року; стягнути з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але менше 50 відсотків на кожну дитини від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття; судові витрати покласти на відповідача, стягнувши їх на користь позивача. Встановлення вищевказаних юридичних фактів також обґрунтоване й тим, що позивач не може без згоди матері змінити місце реєстрації сина та влаштувати його на постійній основі в державний дитячий садок, так як працює, та на це потрібна письмова згода матері дитини, якої вона не надає, тому позивач змушений звернутись до суду з даними позовними вимогами для повноцінного здійснення батьківства в інтересах дитини та для захисту своїх прав та законних інтересів. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, направив на адресу суду заяву, в якій прохав проводити слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена у встановленому законом порядку, зокрема шляхом направлення на адресу відповідача судових повісток про виклик до суду. Відзиву на позовну заяву або будь-яких клопотань із зазначенням поважності причин неприбуття в судові засідання відповідачем до суду не подано. За змістом ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду справи. Так, суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами 12\~вересня 2015\~року [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~уклали шлюб,\~що зареєстрований\~у Центральному\~відділі державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Полтавського міського\~управління юстиції\~за відповідним\~актовим записом\~№1379\~від 12\~вересня 2015\~року.Після одруження відповідач змінила прізвище на « [PERSON] ». За час шлюбу у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження №634 від 14 липня 2022 року, що зареєстрований Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). Із матеріалів справи слідує, що сімейне життя між подружжям поступово та тривалий час погіршувалось, протилежні погляди на шлюб, сім`ю призвело до припинення шлюбних відносин, у тому числі до припинення сумісного проживання сім`ї. Подальше збереження шлюбу та сім`ї неможливе та суперечить інтересам як самого подружжя, так і дітей. Так, позивач просить суд встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] , самостійно виховує та повністю утримує неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження №634 від 14 липня 2022 року; встановити факт відсутності участі [PERSON] , [INFO] , у вихованні та утриманні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження №634 від 14 липня 2022 року. В обґрунтування чого вказав, що відповідач більше року дитиною не опікується, участі у її вихованні та утриманні не бере, не цікавиться розвитком сина, відвідуванням розвиваючих дошкільних навчальних закладів, психологічним станом та здоров`ям сина [PERSON] . \~ \~ Так,\~позивач проживає\~з неповнолітньою\~дитиною у\~власній двокімнатній\~квартирі в\~місті Полтаві,\~де син\~має окрему\~кімнату,\~забезпечений всім\~необхідним.\~Крім того,\~вихованням,\~утриманням та\~додатковим навчанням\~неповнолітнього [PERSON] \~займається батько,\~у тому\~числі який,\~без участі\~його матері,\~готує сину\~їжу,\~купує одяг,\~взуття по\~сезону,\~іграшки,\~подарунки;\~сплачує за\~медичні послуги\~та додаткові\~гуртки для\~його розвитку,на підтвердження чого надав суду платіжні чеки\~та квитанціїпро оплату товарів та послуг. У матеріалах справи також наявна довідка з дитячого садка «Евріка», де відображено, що [PERSON] відвідує заняття з раннього розвитку дитячого садка «Евріка» з вересня 2024 року, разом з батьком [PERSON] . Мати ніколи не приводила та не забирала [PERSON] . Дитина про неї ніколи не згадувала. Тільки батько повністю займається вихованням дитини. Разом із тим [PERSON] на підтвердження власних доводів надано довідку від ФОП [PERSON] від 02 лютого 2025 року, у котрій зазначено, що [PERSON] відвідує заняття з раннього розвитку на базі Дитячого центру «Kids yoga Club, вихованням дитини повністю займається батько [PERSON] , приводить його на заняття. Мати у вихованні дитини участі не приймає. Відповідно до довідки ТОВ «СТВ Схід» від 10 лютого 2025 року [PERSON] дійсно працює в ТОВ «СТВ Схід» з 02 січня 2024 року та на даний момент займає посаду «Агент комерційний». Висвітлено також дохід чоловіка, що отриманий ним за період з 02 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року. Згідно характеристики з місця роботи від 04 лютого 2025 року, [PERSON] з 01 січня 2024 року по сьогоднішній день працює в ТОВ «СТВ Схід», має сина 2,5 роки. [PERSON] є професіоналом своєї справи, має великий обсяг знань та навиків, з колегами знаходиться в дружніх відносинах, шкідливі звички відсутні, має правильні життєві пріоритети та орієнтири, із задоволенням бере участь в житті колективу. Займається спортом. На підтвердження наявності у позивача власного житла для комфортного проживання дитини, [PERSON] надав суду договір купівлі-продажу від 13 вересня 2023 року та витяг з Державного реєстру речових прав від 13 вересня 2023 року. Відомості про самостійне утримання та виховання малолітнього [PERSON] підтверджуються також показаннями свідків: [PERSON] (мати позивача) та [PERSON] (мати відповідача), які у своїх поясненнях вказали, що відповідачка дійсно не проживає з чоловіком та сином. Батько самостійно виховує сина, у тому числі готує їжу, купує та пере речі, водить на гуртки, дарує подарунки, за потреби лікує дитину, платить за медичні послуги за стоматолога, педіатра і інших лікарів. Мати хлопчика участі у вихованні та утриманні не бере з невідомих причин, не цікавиться розвитком сина, здоров?ям, благополуччям, не допомагає фінансово чи іншим чином. На переконання суду, виходячи із доказів, що містяться в матеріалах справи, позивач довів факт того, що він самостійно виховує та повністю утримує неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження №634 від 14 липня 2022 року, та факт відсутності участі відповідача у вихованні та утриманні неповнолітнього сина. Ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 грудня 1991 року, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Разом із тим, так як син проживає разом з батьком, останній повністю здійснює його утримання, у той час як мати [PERSON] проживає окремо, свій обов`язок з утримання дитини не виконує, гроші кошти чи іншу допомогу не надає, проте може, бо є працездатною, позивач прохав суд стягнути з стягнути з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але менше 50 відсотків на кожну дитини від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ст. 181 ЦПК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідності до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Таким чином, при сплаті відповідачем аліментів у зазначеному вище розмірі забезпечується наша рівність при несенні обов`язку утримання дитини. Відповідно до вимог Сімейного кодексу України ст. ст. 182-184, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 183 Сімейного кодексу України визначено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Крім того, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved