Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

20.01.2025 року через систему «Електронний суд» до Немишлянського (Фрунзенського) районного суду м.Харкова надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якої діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії ВІ №1270242 від 04.01.2025 року, представник [PERSON] , до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитини повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 04 травня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області, актовий запис №12. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Згодом їх стосунки погіршувались. Подружжя вже фактично перестали проживати разом та розлучаються. [PERSON] добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, незважаючи на те, що офіційно працевлаштований, інших осіб на утриманні не має, працездатний, отримує дохід, має транспортний засіб, та його стан здоров`я дозволяє працювати. У зв`язку з викладеним, позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільної дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Немишлянського (Фрунзенського) районного суду м. Харкова від 24.01.2025 року позовну заяву залишено без руху, як таку, що подана без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175\~та 177 ЦПК України, та позивачу наданий час для усунення недоліків. 03.02.2025 року представник позивача усунув недоліки позовної заяви. Ухвалою Немишлянського (Фрунзенського) районного суду м. Харкова від 05.02.2025 року було відкрито спрощене позовне провадження із викликом сторін у судове засідання. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] , в судове засідання з`явилися. 12.05.2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Згідно з одним із принципів судочинства визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. Безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання ЦПК України, яким є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності та виховання громадян. Крім того, недотримання строків розгляду справ порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади. За наявності одночасного існування умов, передбачених положеннями ст. 280 ЦПК України, суд вважав можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечувала позивачка. У зв`язку\~з неявкою\~в судове\~засідання всіх\~осіб,\~які беруть\~участь у\~справі,\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу,\~у відповідності\~до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що 04.05.2022 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області, актовий запис №12. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . В свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , виданому Виконавчим комітетом\~Пристоличної сільської\~ради Бориспільського\~району Київської\~області серії [NUMBER] , батьками записані: [PERSON] та [PERSON] . Дитина [PERSON] , [INFO] , мешкає разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні, що не спростовано стороною відповідача. Враховуючи, що дитини мешкає разом з позивачем та знаходиться фактично на її утриманні, позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання спільної дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 2 ст.\~51\~Конституції\~України обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов`язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно ч. 2 ст.\~51\~Конституції\~України обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов`язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той же час в ч. 5 ст. 183 СК України передбачено право того з батьків, разом з яким проживає дитина звернутися до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів. Аналізуючи наведені вище норми законодавства, можна дійти висновку, що законодавцем з метою забезпечення потреб дитини та захисту її інтересів визначений мінімальний розмір аліментів в частці від доходу платника, на який позивач вправі заявити безспірну вимогу про їх стягнення. Відповідач є працездатним, відомостей про наявність на утриманні відповідача непрацездатних членів сім`ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дитину останнім не надано. З врахуванням наведеного, суд вважає необхідним та\~достатнім для\~забезпечення\~гармонійного\~розвитку дитини визначений позивачкою розмір аліментів, а тому стягує з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а саме з 20.01.2025 року. Крім того, у відповідність до положень ч.1 п.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати\~вирішуються судом у відповідності до ст. \~ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Задовольняючи позовні вимоги, суд одночасно стягує з відповідача судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп. на користь держави, оскільки позивач звільнена від сплати цих сум. На підставі викладеного,

Outcome: approved