Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 29.06.2018 в м. Вінниці по вул. Лялі Ратушної, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Chevrolet», під керуванням [PERSON] , автомобіля «Opel», та автомобіля «Volkswagen». Внаслідок ДТП автомобілю «Opel» та «Volkswagen» завдано механічних пошкоджень із матеріальними збитками для Позивача. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області по справі №127/16533/18 від 28.08.2018 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, 130 КУпАП. 01.10.2020 року між ПрАТ «УПСК» (Первісний кредитор) та ФОП [PERSON] (Новий кредитор) було укладено Договір №01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, у тому числі право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом № АМ/2178906 від 29.03.2018 року. 04.01.2022 суддею Вінницького міського суду Вінницької області було винесено рішення. [PERSON] неодноразово звертався до відділу державної виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення заборгованості у примусовому порядку. Так, 01.05.2024 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №74889261 щодо примусового виконання рішення суду згідно виконавчого документа. Відтак, Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04.01.2022 року досі не виконане. З урахуванням вищезазначеного, Позивач має право на стягнення з Відповідача суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення, починаючи з наступного дня винесення рішення суду по справі №127/26600/21 05.01.2022 та до дня подання позовної заяви про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу 04.02.2025 року. Загальний розмір інфляційних витрат за вказані періоди складає 7 395,66 грн. Загальна сума відсотків річних за користування грошовими коштами за період з 05.01.2022 по 04.02.2025 складає 1 398,72 грн. Вищевикладене і стало підставою звернення до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 03.03.2025 призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено розгляд справи по суті. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги задовольнити, у разі неявки в судове засідання відповідача ухвалити заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, шляхом надіслання судових повісток на адресу реєстрації відповідача, причини неявки суду не повідомив, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд розглядає справу у відсутності відповідача та постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.01.2022 задоволено позов ФОП [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу. Стягнуто з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] завдані збитки в порядку регресу в розмірі 15100,00 грн, судовий збір в розмірі 908,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. Згідно витягу з Автоматизованої системи виконавчого провадження, станом на 05.02.2025 у Першому ВДВС у м. Вінниці ЦМУ МЮ (м. Київ) відкрито виконавче провадження №74999261, де стягувачем виступає фізична особа-підприємець [PERSON] , боржником [PERSON] . Відповідно до розрахунку заборгованості інфляційні втрати за період з 05.01.2022 по 04.02.2025 складає 7395,66 грн, 3 % річних 1398,72 грн. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Право позивача вимагати від відповідача сплатити інфляційні втрати та 3% річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає в отриманні компенсації (плати) від відповідача за користування утримуваними ним грошовими коштами. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 917/1421/18, за змістом частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) згідно статті 530 ЦК України. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 цього Кодексу врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, за змістом наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною 2 статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а становлять спосіб захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу належить до складу грошового зобов`язання і вважається особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ними утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за час прострочення. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць із моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Під час ухвалення рішення Вінницьким міським судом Вінницької області від 04.01.2020, встановлено, що 01.10.2021 року між ПрАТ «УПСК» та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено Договір «№01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого позивач набув право вимоги як новий кредитор щодо відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору, у тому числі до [PERSON] ФОП [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу. 04.01.2022 рішенням Вінницького міського суду Вінницької області позов задоволено. Отже, з огляду на матеріали справи, [PERSON] не виконав зобов`язання щодо відшкодування шкоди в порядку регресу до даного часу, позивач має право на захист своїх майнових прав та інтересів та стягнення з відповідача, з урахуванням приписів ст. 625 ЦК України, інфляційних втрат у розмірі 7395,66 грн та 3% річних у розмірі 1398,72 грн за порушення виконання грошового зобов`язання, а тому позов підлягає задоволенню. 01.11.2022 між адвокатом Самойленком П.М. та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір № 01/11/22 про надання правової допомоги. З додаткової угоди № 65 від 08.11.2024 до договору про надання правової допомоги № 01/11/22 від 01.11.2022 вбачається, що вартість послуг (гонорар) адвоката за договором про надання правової допомоги по справі щодо стягнення з [PERSON] суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу становить 3000,00 грн. А тому, з урахуванням вимог ст. 141 ЦК України, понесені витрати на правничу допомогу позивачем та сплачений судовий збір підлягають стягненню з відповідача. Також суд зауважує, що суд ухвалював рішення за відсутності учасників справи. Відповідно до положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На відповідне застосування вказаних положень також звернула увагу Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 5 вересня 2022 року в справі №1519/2-5034/11.

Outcome: approved