Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви позивачка вказала, що 25 січня 2014 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу у сторін є одна дитина неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю. На даний момент, шлюбні відносини між подружжям припинені, вони мають тільки формальний характер. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного, позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивачка просила задовольнити позовну заяву в повному обсязі, зазначила про відсутність заперечень з боку відповідача, про що подала письмову заяву. Відповідач вказав, що погоджується з позовними вимогами позивачки, просив задовольнити позовну заяву в повному обсязі, про що подав відповідну птсьмову заяву. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши належним чином зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов таких висновків. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , 25 січня 2014 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 23 від 25.1.2014. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові - [PERSON] , дружині - [PERSON] . За час перебування у шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Як вбачається з матеріалів справи, подружнє життя між сторонами не склалося через відсутність між ними взаєморозуміння, бажання змінити відносини між подружжям та неодноразові спроби зберегти сім`ю позитивного результату не дали, сторони проживають окремо, шлюбних стосунків між собою не підтримують. Згідно зі ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин, і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України, згідно з якою, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2\~ст. 49 ЦПК України,\~відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. У разі визнання відповідачем позову суд, відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі наведеного, врахувавши всі обставини справи в сукупності, повне визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов переконання, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у зв`язку з чим позов слід задовольнити, а шлюб\~розірвати. Крім того, враховуючи визнання позову відповідачем, відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України, позивачці належить повернути з державного бюджету 50 % сплаченого неї при поданні позову судового збору, а також, згідно з ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивачки 605,60 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved