Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

У січні 2025 року представник позивача [PERSON] - адвокат Панькова Світлана Михайлівна звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25 липня 1998 року позивач [PERSON] та Відповідач [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Вишневе, міськ-виконком, К-Святошинський р/н, Київської області, актовий запис №121, свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 червня 2024 року шлюб між Позивачем та Відповідачем розірвано. У вказаному вище шлюбі народилися діти: - [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу неповнолітня дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Неповнолітній [PERSON] навчається в Польщі та перебуває на утриманні Позивача. Досягнути згоди щодо сплати аліментів в розмірі достатньому для утримання дітей, Позивач та Відповідач не можуть, що стало приводом для звернення з даною позовною заявою до суду. На підставі викладеного, позивач просила суд винести рішення, яким стягнути з Відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення дітьми повноліття, з дня звернення з позовом до суду. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 січня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 26 лютого 2025 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] - адвоката Нікушиної Валерії Сергіївни надійшов відзив на позовну заяву. Так, представник відповідача зазначає, що відповідач як батько повністю виконує свої обов`язки по вихованню та забезпеченню своїх синів. Сплачує аліменти на їх утримання в добровільному порядку на їх особисті банківські картки. Крім того, оскільки старший син навчається в Польщі та отримує від цієї держави грошову допомогу, а отже не перебуває на утриманні матері, відповідач просить суд задовольнити позовну заяву частково та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 8 000,00 грн., щомісячно, до досягнення ним повноліття з дня звернення з позовом до суду. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи їх було повідомлено належним чином. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягала та просила їх задовольнити. У судове засідання відповідач та його представник не з`явилися, повідомлялися належним чином про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Представник відповідача надала суду заяву, в якій просила суд розгляд справи здійснювати за відсутності відповідача та при винесенні рішення враховувати позицію, викладену у відзиві на позовну заяву. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 25 липня 1998 року, місце реєстрації Вишневе, міськ-виконком, К-Святошинський р/н, Київської області, між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що 25 липня 1998 року зроблено актовий запис № 121. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15 жовтня 2007 року Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис від 15 жовтня 2007 року № 327, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09 червня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис від 09 червня 2015 року № 8. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 червня 2024 року у справі № 369/19398/23, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що зареєстрований 25.07.1998 року Вишневе, міськвиконком, Києво-Святошинський район, Київська область, актовий запис № 121 - розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище позивача [PERSON] змінено на дошлюбне « [PERSON] ». Відповідач є здоровою людиною працездатного віку, розмір доходів позивачу не відомий, інших осіб на утриманні не має. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У відповідності зі статтями 11, 15 вказаного Закону, кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї разом з батьком або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. По змісту ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При винесенні рішення суд враховує наступні обставини: старший син сторін навчається в Польщі, молодший син проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні, сторонами не заперечується факт, що батько надає матеріальну допомогу дітям шляхом перерахування безготівкових коштів на їх рахунки, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується позивачем. Крім того, при визначенні розміру аліментів судом враховані обставини, передбачені ч. 1 ст. 182 СК України, зокрема, стан здоров`я платника аліментів (відповідача у справі), який є особою з інвалідністю третьої групи. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи що [PERSON] , [INFO] , здобуває освіту в Польщі, що потребує значних витрат, [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік та потреби дітей, суд прийшов до переконання, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50% від прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду, оскільки такий розмір є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку кожної дитини, відповідатиме інтересам дітей, рівності сторін в їх обов`язку щодо утримання та можливості відповідача сплачувати такий розмір аліментів. Відповідно до норми ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов пред`явлено 29 січня 2025 року, відтак аліменти суд присуджує саме з цього дня. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 1 211,20 грн. в дохід держави. Відповідно до ст. ст. 141, 180, 182, 183, 185, 191 СК України, та,

Outcome: approved