Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про зменшення розміру аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що перебував з відповідачем у шлюбі, у них народився син. Надалі рішенням суду шлюб між сторонами розірвано. Крім того, за рішенням суду з нього стягнено аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу. Наразі обставини змінилися, оскільки в нього в іншому шлюбі [INFO] народилась дочка. Рішенням суду з нього стягуються аліменти на її утримання. Також рішенням суду з нього стягуються аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Таким чином, посилаючись на приписи законодавства позивач просив зменшити розмір аліментів, що стягуються на утримання сина до 1/8 частини всіх видів заробітку (дохду), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням положень ст. 274 ЦПК України при відкритті провадження вирішено провести розгляд даної справи в загальному позовному провадженні. Від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач просила відмовити у задоволенні позову з огляду на такі обставини. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою як обов`язком матері, так і обов`язком батька, незалежно від того, чи вони перебувають у шлюбі. Як на підставу зменшення розміру аліментів позивач посилається на зміну сімейного стану, оскільки він одружився та має ще одну дитину, сплачує аліменти на утримання дитини та дружини. І начебто з цих підстав у нього погіршився матеріальний стан. Проте позивачем не доведено погіршення матеріального стану. Він надав лише довідку про заробітну плату, з якої вбачається рівень його заробітку. Така довідка не може бути доказом погіршення його матеріального стану. Обставина, що позивач сплачує аліменти свідчить про належне виконання ним батьківських обов`язків, але не свідчить про необхідність зменшення розміру аліментів. Тобто позивачем не доведено наявність підстав для задоволення позову. Позивач [PERSON] подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву. Вважає, що розмір аліментів, які з нього будуть стягуватись у разі задоволення позову буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Порівняно з 2015 роком ціни на промислові товари, продукти харчування та інші послуги значно виросли. Народження дитини після ухвалення рішення про стягнення аліментів на користь відповідача ставить його та його сім`ю в вкрай скрутне матеріальне становище, позбавляє можливості нормально проживати, забезпечувати себе та сім`ю мінімально необхідним для функціонування організму, збереження та поліпшення стану здоров`я, придбання мінімального набору послуг, необхідних для задоволення соціальних та культурних потреб. За трьома виконавчими листами з нього стягуються аліменти в розмірі 7/12 (близько 58,4%) частин заробітку (1/4+1/6+1/6), тобто більше 50 відсотків. Дитина від першого шлюбу та від другого шлюбу мають однакове право на утримання від батька. Просив врахувати, що стягнення аліментів на утримання сина в розмірі, визначеному рішенням суду, позбавить його можливості утримувати дитину від другого шлюбу на такому ж рівні. Враховуючи це просив задовольнити позов у повному обсязі. Від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. Вважає, що розмір аліментів, які будуть стягуватись у разі задоволення позову, не буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку сина. Ціни на товари та послуги з 2015 року значно зросли. Дитина часто хворіє, витрати на лікування та оздоровлення збільшились. Відповідач не надав доказів, що його матеріальний стан погіршився. Крім того, з 16 червня 2020 року протягом двох років вчасно не сплачував аліменти. При цьому другої дитини в нього на той час не було. 17 червня 2022 року відповідач зверталась з заявою щодо позивача до Вінницького відділу ДВС, але компетентного рішення не отримала. Тому має підстави вважати, що у позивача можуть бути корисливі наміри щодо приховання деяких видів доходу від ДВС. Просила відмовити у задоволенні позову повністю. В судове засідання позивач та відповідач не з`явились. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити, зменшити розмір аліментів, які стягуються на утримання сина [PERSON] , до 1/8 частини всіх видів доходу. Просив відкликати виконавчий лист, за яким з нього стягувались аліменти. Відповідач подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, заперечила проти позовних вимог, підтримала відзив та заперечення на відзив. Виходячи з приписів ст.ст. 43, 223 ЦПК України суд ухвалив слухати справу за відсутності сторін. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд, дійшов до таких висновків. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] нардився син [PERSON] (а.с. 12). Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. За інформацією Вінницького відділу ДВС у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у якому на виконанні перебуває виконавче провадження щодо стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , станом на 31.12.2024 заборгованість зі сплати аліментів відсутня (а.с. 14). 11 серпня 2020 року [PERSON] одружився з [PERSON] . Прізвище дружини після одруження - [PERSON] (а.с. 15). [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилась дочка - [PERSON] (а.с. 16). Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 06 листопада 2024 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 02 жовтня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 17, 18). Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 06 листопада 2024 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини зі всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку починаючи з 02 липня 2024 року (а.с. 20). Державним виконавцем Вінницького відділу ДВС у Вінницькому районі Вінницької області ЦМУМЮ (м. Київ) відкрито виконавчі провадження щодо виконання вищевказаних рішень Вінницького районного суду Вінницької області від 06 листопада 2024 року про стягнення аліментів (а.с. 19, 22). Відповідно до довідки старости Вінницько-Хутірського старостинського округу, виданої [PERSON] , він проживає та пов`язаний спільним побутом (сімейні відносини) у такому складі сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 23). [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення (Лівобережне) департаменту соціальної політики та отримує державну допомогу при народженні дитини (донька [PERSON] [INFO] ) з 01.10.2024 по теперішній час (довідка від 14.02.2025) (а.с. 24). Розмір щомісячної державної допомоги при народженні дитини, яку отримувала [PERSON] з жовтня 2024 року по лютий 2025 року складає щомісячно по 860 грн (а.с. 25). З довідки №36 від 08 січня 2025 року вбачається, що [PERSON] працює водієм автотранспортних засобів на ПрАТ "Концерн Хлібпром". Сума доходу у жовтні 2024 року - 14223,65 грн, листопаді 2024 року - 11309,83 грн, у грудні 2024 року - 16053,79 грн (а.с. 26). Відповідач подала копії заяв, з якими вона зверталась до Вінницького відділу ДВС щодо вжиття заходів по стягненню аліментів з [PERSON] на її користь на утримання сина (а.с. 75, 76, 77). Також відповідач долучила історії по картковому рахунку з 01 квітня 2020 року по 17 червня 2022 року для підтвердження несвоєчасності виплат аліментів позивачем протягом двох років (а.с. 78- 85). В матеріалах справи міститься чек з аптеки, з якого вбачається придбання лікарських засобів 28 березня 2025 року на суму 1014,20 грн. (а.с. 87). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У ч. 4 ст. 273 ЦПК України зазначено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Разом з тим згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. На підставі ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення для справи. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому для збільшення або зменшення розміру аліментів достатньо однієї з вказаних обставин, наприклад, зміни сімейного стану. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, у разі пред`явлення позову з підстав, передбачених ст. 192 СК України, позивач має довести належними, допустимими і достатніми доказами існування двох (або однієї з них) обставин: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я одного із батьків - платника чи отримувача аліментів. Як уже було встановлено судом, в даний час з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте, позивач посилаючись на зміни у сімейному стані та стягнення аліментів на утримання дочки та дружини, просить зменшити розмір аліментів на утримання сина. Судом під час розгляду справи встановлено зміну обставин, що впливають на визначення розміру аліментів, а саме народження у позивача ще однієї дитини [PERSON] та стягнення аліментів на її утримання, а також стягнення аліментів на утримання дружини [PERSON] до досягнення дитиною трирічною віку, що в свою чергу погіршило матеріальне становище позивача. Тому, на думку суду, є підстави для зменшення розміру аліментів. При цьому, суд також враховує інтереси [PERSON] на достатнє матеріальне забезпечення зі сторони батька. Отже, зміна сімейного стану позивача, збільшення кількості осіб, що перебувають на його утриманні, і у зв`язку з цим погіршення матеріального становища, може бути підставою для зменшення розміру аліментів. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів. У відповідності до ст. 128 Кодексу законів про працю при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку. Аналогічні положення місяться в ст. 26 Закону України "Про оплату праці". Статею 70 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. З системного аналізу вкаханих норм вбачається, що загальний розмір відрахувань з заробітної плати не може перевищувати 50%. На даний час, враховуючи розмір всіх аліментів, визначених за рішенням суду, з відповідачає підлягає до стягнення 58,4 % заробітку. Відповідно сума коштів, що залишається, становить менше 50% доходу відповідача. Проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи викладене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково, зменшення розміру аліментів до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. Заперечення відповідача суд до уваги не приймає, оскільки наявність в минулому заборгованості по сплаті аліментів не є підставою для відмови в задоволенні вимог про зменшення розміру аліментів. Щодо витрат на лікування дитини, в разі необхідності [PERSON] на підставі ст. 185 Сімейного кодексу України має право звернутись до суду з позовом до батька дитини про стягнення додаткових витрат. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. За таких обставин стягнення аліментів у зменшеному розмірі слід розпочати з дня набранням рішенням суду законної сили. Підстав для задоволення вимоги про відкликання виконавчого документу про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання сина аліментів в розмірі 1/4 частини, суд не вбачає. Позивач після набрання рішенням про зменшення розміру аліментів законної сили має подати до відповідного відділу державної виконавчої служби дане рішення, яке має бути враховане державним виконавцем при нарахуванні розміру аліментів в подальшому. Враховуючи, що позивач не клопотав про стягнення з відповідача судових витрат, суд вказане питання не вирішує. З огляду на викладене,

Outcome: partial