Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

26.03.2025 позивач [PERSON] , через свого представника, звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. Сторони перебували у незареєстрованому шлюбі. [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 30.07.2009 з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного року, починаючи з 06.07.2009 і до повноліття дитини. У 2024 році [PERSON] вступила до закладу вищої освіти «Міжнародний університет бізнесу і права», IV рівня акредитації і є здобувачем вищої освіти спеціальності 073 Менеджмент та навчається на 1 курсі денної форми навчання, перший (бакалаврський) рівень вищої освіти. У зв`язку з тим, що [PERSON] навчається на денній формі навчання і не має можливості працювати, вона потребує матеріальної допомоги. Навчання на контрактній основі платне, також додатково позивач [PERSON] несе витрати на придбання навчально-методичних посібників, підручників, канцелярських товарів, проїзд та інші витрати, які потребує донька, зокрема одяг, продукти харчування, тощо. Так, відповідач інших осіб на утриманні не має, він працездатний, отримує дохід, має нерухоме майно, його стан здоров`я дозволяє працювати. Тому позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 від усіх видів доходів щомісячно, а також витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 28.03.2025 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як зазначено у позовній заяві, сторони перебували у незареєстрованому шлюбі. [INFO] у них народилася донька [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження (а.с. 7 на звороті). Дитина проживає разом з матір`ю [PERSON] та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою Турбівської селищної ради №36 від 30.01.2025 (а.с. 8). Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 30.07.2009 з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного року, починаючи з 06.07.2009 і до повноліття дитини (а.с. 8-9). Відповідно до довідки від 27.08.2024 Закладу вищої освіти "Міжнародний університет бізнесу і права" слідує, що [PERSON] , [INFO] вступила в 2024 році до вказаного закладу, ІV рівня акредитації, є здобувачем вищої освіти спеціальності 073 Менеджмент та навчається на 1 курсі денної форми навчання, перший (бакалаврський) рівень вищої освіти. Наказ про зарахування: №260 від 22.08.2024. Термін закінчення навчального закладу - 30.06.2018р. Навчання платне на контрактній основі. Стипендія не нараховується (а.с. 7). Як вказує у позові позивач, дитина потребує матеріальної допомоги від батька, оскільки витрати по утриманню дочки несе лише позивач, яка не може в повному обсязі на належному рівні забезпечувати основні її потреби. Дитина позбавлена можливості працювати, так як навчається на денній формі і весь час зайнята навчанням. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Згідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В силу ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх працездатних доньку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Положеннями ч. 1 ст. 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Положеннями ч. 1 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 06.08.2018 у справі № 748/2340/17 (провадження № 61-12495св18) щодо застосування ст.199 СК України, який полягає у тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач, а на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Судом було встановлено, що дитина сторін спору [PERSON] навчається в Закладі вищої освіти "Міжнародний університет бізнесу і права" ІV рівня акредитації, спеціальність 073 Менеджмент, на 1 курсі денної форми навчання, перший (бакалаврський) рівень вищої освіти, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідач в добровільному порядку допомоги не надає. Крім того відповідачем не доведено, що він як батько [PERSON] не може сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі. Відповідно до ст.200 СК України з врахуванням положень ст.ст. 181, 184 СК України вибір способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від доходу/заробітку) належить позивачеві. У позовній заяві позивачкою зазначена вимога про стягнення аліментів у частці від доходу у розмірі 1/4 частини. Суд зауважує, що інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків суду відповідачем не надано та в ході судового розгляду не встановлено. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення із відповідача аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. Щодо вирішення питання про судові витрат суд виходить з наступного. Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Таким чином, так як позивач скористалась допомогою адвоката, про що свідчить угода №1 від 05.03.2025 про надання правової допомоги та квитанція до прибуткового касового ордера №1 від 05.03.2025, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Ураховуючи те, що позов задоволено у повному обсязі, а при пред`явлені його до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, відтак суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір. Відповідно п. 7 ч. 1 ст. 264, ч. 1 п. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 84, 180-184, 198 - 200 СК України,

Outcome: approved