Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

[PERSON] , від імені та в інтересах якого діє законний представник [PERSON] , звернувся до суду з указаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь в порядку спадкування недоотримані за життя його батька [PERSON] пенсійні виплати в розмірі 184 662,86 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/21981/21 від 24.12.2021 задоволено позовні вимоги [PERSON] та, зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ в Житомирській області здійснити із 03.02.2021 року нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, встановленим законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Батько [PERSON] помер [INFO] та після його смерті спадкоємцем майна померлого є його син. Як слідує зі змісту позову, рішення набрало законної сили, кошти за рішенням суду нараховані ГУ ПФУ в Житомирській області і частково виплачені [PERSON] , а також на його поховання було виплачено допомогу з урахуванням доплати за рішенням суду. На даний час рішення суду залишилось не виконаним, внаслідок чого виникла заборгованість, яка не виплачена ні спадкодавцю за життя, ні його синові як спадкоємцю за законом. Як зазначає позивач, він звертався до відповідача із заявою про виплату заборгованості на користь [PERSON] , але йому було відмовлено, у зв`язку із чим він вимушений звернутись до суду із даним позовом з метою захисту своїх прав. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 14.02.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами загального позовного провадження. 03.04.2025 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого останній позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні за безпідставністю та необґрунтованістю (а.с. 30-32). Представник зазначив, що рішення судів у справах щодо пенсійного забезпечення, які набрали законної сили, виконуються органами Пенсійного фонду України в межах покладених судом зобов`язань, з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством. Виплата донарахування може бути здійснена виключно за наявності відповідного бюджетного фінансування з Державного бюджету України. Окремо представник наголосив у відзиві на ту обставину, що відносно [PERSON] як первісного позивача по справі органом пенсійного фонду здійснено перерахунок пенсії та у зв`язку із зверненням позивача до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера, право на фактичне отримання відповідної суми перейшло до позивача. Вимогу про виплату грошової суми необхідно розглядати в розрізі продовження виконання рішення суду як частини судового процесу, повторне звернення із позовними вимогами про виплату заборгованої суми не узгоджується з вимогами законодавства. Повторне звернення із позовними вимогами про виплату заборгованої суми може призвести до подвійного стягнення на користь [PERSON] недоотриманої суми пенсії. В судове засідання сторона позивача не з`явилася, законний представник подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши й дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8). Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 року у справі №240/21981/21 за позовом [PERSON] до ГУ ПФУ в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, позов задоволено та, серед іншого, зобов`язано управління здійснити з 03.02.2021 нарахування та виплату підвищення до пенсії [PERSON] , як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, встановленим законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Рішення набрало законної сили (а.с. 14-15). Як слідує з матеріалів справи та визнається відповідачем у відзиві, на виконання вищевказаного рішення органом пенсійного фонду здійснено перерахунок пенсії та розмір невиплаченої за життя [PERSON] пенсії відповідно до доданого до відзиву розрахунку становить 184 662,86 грн. (а.с. 38). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.11). Згідно з довідкою приватного нотаріуса Коростенського районного нотаріального округу Житомирської області від 03.12.2024 року №02-14/114 єдиним спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] , є його син [PERSON] (а.с. 18). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомогу зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що: - цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно що б спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати. Крім цього, за правилами ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. За змістом ч. 3, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою\~-\~четвертою статті 1273 цього Кодексу. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Згідно зі ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. За положеннями ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Таким чином, на переконання суду, право [PERSON] на одержання недоотриманої пенсії після смерті батька відповідачем порушено і підлягає судовому захисту, так як у позивача відсутня інша можливість захистити порушене право. У постанові від 27.11.2019 року у справі №2-а/1741/2009 Верховний Суд дійшов до висновку, що захист прав спадкоємців на отримання призначених, але не отриманих спадкодавцем пенсії, повинен відбуватися шляхом звернення з позовом до органу Пенсійного фонду в порядку цивільного судочинства, а не шляхом заміни сторони у виконавчому провадженні, яке закінчено. Судом встановлено, що [PERSON] , як спадкоємець після смерті [PERSON] має право на отримання невиплачених пенсійних коштів, на підставі положень ст. 1227, 1268 ЦК України, норм ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і саме відповідач відмовив позивачу у виплаті зазначених коштів. Крім того, безпідставним є посилання представника відповідача на відсутність бюджетних коштів для виконання відповідачем свого зобов`язання, оскільки це не може бути підставою для відмови у захисті порушеного права. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 18.04.2018 року у справі № 743/1216/17. Європейський Суд з прав людини у рішеннях проти України також вказував, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, зокрема у справі «Кечко проти України» від 08.11.2005 року. Безпідставним суд вважає і твердження відповідача про те, що задоволення позову може призвести до подвійного стягнення на користь [PERSON] (ПІБ даної особи напевно вказане помилково) недоотриманої суми пенсії, оскільки судом у справі №240/21981/21 не постановлялась ухвала про заміну сторони виконавчого провадження на його правонаступника. Таке судове рішення відсутнє в ЄДРСР. Заміна відповідачем стягувача у підсистемі «Реєстр судових рішень» Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України (а.с. 37) не може призвести до подвійного стягнення заборгованості, за відсутності доказів продовження виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/21981/21 від 24.12.2021 в рамках конкретного виконавчого провадження. Таким чином, позов підлягає задоволенню та з ГУ ПФУ в Житомирській області на користь [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє законний представник [PERSON] , підлягають стягненню недоотримані за життя батьком [PERSON] , який помер [INFO] , пенсійні виплати на загальну суму 184 662,86 грн., розмір яких підтверджений належними та допустимими доказами.

Outcome: approved