Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-01 00:00:00

У січні 2025 року позивачка [PERSON] звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи про те, що 07 листопада 1987 року сторони уклали шлюб. На даний час неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. Підставою для розірвання шлюбу позивачка зазначає те, що останнім часом відносини подружжя сильно погіршилися, шлюбні стосунки не підтримуються, спільне господарство не ведеться, шлюб фактично припинений. Також зазначає, що подальше спільне життя, збереження сім`ї та примирення з відповідачем є неможливими, тому просить шлюб розірвати. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Котенко Р. В. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26 лютого 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у судове засідання на 28 березня 2025 року. 28 березня 2025 року до початку судового засідання позивачкою до канцелярії суду була подана заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила строк на примирення не надавати. У судове засідання 28 березня 2025 року сторони не з`явились. Про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Відповідач отримав судову повістку-повідомлення, ухвалу про відкриття провадження та позов з додатками 22 березня 2025 року, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідмоелння про вручення поштового відправлення. Суд, порадившись на місці, ухвалив розгляд справи відкласти до 02 травня 2025 року для повторного повідомлення сторін. У судове засідання 02 травня 2025 року сторони не з`явились. Про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Відповідно до ч. ч. 2, 4, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Від відповідача будь-яких заяв, клопотань до суду не надходило. Правом надати відзив на позовну заяву відповідач не скористався. Направлена відповідачу за його зареєстрованим місцем проживання судова повістка-повідомлення повернулася до суду з відміткою АТ «Укрпошта» «адресат відсутній за вказаною адресою». За таких обставин, враховуючи, що справа була призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін, тобто явка сторін у судове засідання не визнавалась обов`язковою, з урахуванням заяви позивачки про розгляд справи без її участі, відсутності будь-яких заяв та клопотань від відповідача, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 07 листопада 1987 року між [PERSON] та [PERSON] Малополовецькою сільською радою Фастівського району Київської області зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 15. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини - « [PERSON] ». Зазначене підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 07 листопада 1987 року Малополовецькою сільською радою Фастівського району Київської області. З позовної заяви вбачається, що сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивачка вказує, що подальше спільне проживання з відповідачем, а також примирення та збереження їх сім`ї є неможливим. Відповідно до частини першої статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із статтями 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивачка скористалася цим правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Беручи до уваги доводи позивачки, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам [PERSON] , що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За наявності таких обставин справи суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для надання строку для примирення сторін немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а заява про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі. Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Згідно з частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (абзац 2 частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України). Судові витрати покладаються на відповідача у відповідності до вимог частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: approved