Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особи: Військова частина [NUMBER] , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме службовою квартирою [ADDRESS] , яка перебуває на балансі Міністерства оборони України, є службовим житлом, закріпленим за військовою частиною [NUMBER] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вказане житлове приміщення було надано на підставі ордеру №149 від 24.06.2008 року старшому лейтенанту [PERSON] , як військовослужбовцю. На момент звернення до суду у вище згаданій квартирі рахуються зареєстрованими громадяни: [PERSON] , 1985 року народження, [PERSON] , 1984 року народження, [PERSON] , 2005 року народження, [PERSON] , 2010 року народження. В даній квартирі згідно ордеру на службове жиле приміщення № 149, виданого виконавчим комітетом Мукачівської міської ради 24.06.2008, є зареєстрованими: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та пізніше після народження дитини - [PERSON] . Так, під час планових перевірок стану житлових умов та правил проживання осіб в облікованих будівлях, в службовій квартирі, яка закріплена за Мукачівським військовим гарнізоном та знаходиться в оперативному управлінні КЕВ м. Мукачево, уповноваженими працівниками житлової групи КЕВ м. Мукачево, що входять до складу комісії неодноразово фіксувалась відсутність проживання у квартирі [ADDRESS] відповідачів. Факт відсутності проживання відповідачів зафіксовано актом підтвердження фактичного проживання зареєстрованих мешканців квартири [ADDRESS] за підписами свідків та членів комісії, датованого 22 січня 2025 року. Одночасно під час обстеження житлового приміщення виявлено проживання сторонніх осіб, які відмовились ідентифікувати їхні персони. З пояснень сусідів по суміжних квартирах з`ясовано, що [PERSON] , безпідставно здає службове житло в оренду стороннім особам, які крім того ще й грубо себе поводять, порушують громадський порядок у визначений чинними законодавством час, заважають мешканцям суміжних квартир відпочивати, що по суті являється грубим порушенням моральних норм суспільного проживання. Відповідачі вже декілька років не проживають у спірній квартирі (зі слів сусідів знаходяться за межами України вже більше п`яти років) та постійно здають в оренду службове житлове приміщення квартиру [ADDRESS] стороннім особам, контакт з самими Відповідачами відсутній. Враховуючи вищенаведене, просив визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням службовою квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.02.2025 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.03.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання з розгляду даної справи не з`явилися повторно, хоча про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином. У зв`язку із неявкою відповідачів, які були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, без поважних причин в судове засідання, оскільки про поважність причин неявки суд не повідомили, відзиву на позовну заяву не подали, то зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд констатує наступне. Судом встановлено, що на балансі Міністерства оборони України знаходиться службова квартира [ADDRESS] та закріплена за КЕП м.Мукачево як службове житло. Згідно ордеру на службове жиле приміщення №149 серії СЖ виданого виконавчим комітетом Мукачівської міської ради від 24.06.2008 року, вбачається, що [PERSON] з сім`єю: [PERSON] , [PERSON] надано право зайняття службового жилого приміщення, а саме квартири [ADDRESS] . Витягом із наказу №113 від 25.05.2015 року, підтверджується, що старшого лейтенанта [PERSON] виключено зі списку особового складу частини, всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до [INFO] . Протоколом №3 засідання житлової комісії військової частини [NUMBER] від 20.04.2018 року, постановлено на підставі витягу з наказу командира військової частини польова пошта [NUMBER] (по стройовій частині) №113 від 25.05.2015 року старшого лейтенанта [PERSON] виключено зі списків особового складу в зв`язку зі звільненням через сімейні обставини, знято з квартирного обліку з 20.04.2018 року [PERSON] зі складом сім`ї 4 особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Факт відсутності проживання [PERSON] та членів його сім`ї зафіксовано актом підтвердженням фактичного проживання осіб за підписами свідків та членів комісії датованого 22.01.2025 року. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, Пленум Верховного Суду України у\~постанові "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 року № 2\~підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах.\~\~\~\~\~\~ Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475\\97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). За змістом частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч.1 ст.116 ЖК України підставами для виселення з житлового приміщення може бути: систематичне руйнування або псування житлового приміщення; використання приміщення не за призначенням; систематичне порушення правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одному будинку, а заходи попередження й громадського впливу виявились без результатними. За ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 96 ЖК України, якщо наймач систематично здає жилу площу в піднайом з метою одержання нетрудових доходів, ізольоване жиле приміщення (або жиле приміщення, яке можна ізолювати), що здається в піднайом, може бути вилучено в судовому порядку, а незаконно одержані суми - стягнуто в доход держави. Згідно зі ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Поважні причини відсутності відповідачів, які перелічені в ст.71 ЖК України, відсутні, оскільки відповідачами не надано відзиву щодо позову та будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про протилежне. У той же час, під час судового розгляду встановлено, що відповідачі не проживають в квартирі більше п`яти років, під час перевірки встановлено, що [PERSON] здає в оренду квартиру стороннім особам, а відтак останні є такими, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням. З огляду на вищевказане, позов про визнання відповідачів таким, що втратили право на користування житловим приміщенням підлягає задоволенню. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову, з відповідачів в користь позивача Квартирно-експлуатаційного відділу міста Мукачево підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 3028,00 грн., по 757,00 грн. з кожного. На підставі наведеного,

Outcome: approved