Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг. 18 червня 2024 року, будучи клієнтом банку, [PERSON] уклав з банком кредитний договір №АВН0СТ155101718739270354 щодо надання йому кредиту в розмірі 15\~000 грн. 00 коп. строком на 36 місяців зі сплатою процентів. На підставі\~вказаної Анкети-Заяви\~про приєднання\~до Умов\~та Правил\~надання банківських\~послуг А-Банку\~відповідачем ініційовано\~встановлення кредитного\~ліміту на\~його банківський\~рахунок та\~отримання платіжної\~картки,\~як засобу\~доступу до\~зазначеного рахунку.\~Відповідачу надано\~кредит у\~вигляді встановлення\~кредитного ліміту\~на рахунок\~зі сплатою\~процентів за\~користування кредитом\~у розмірі 85,00\~%\~на рік\~на суму\~залишку заборгованості\~за кредитом. Кредитний договір підписано боржником за допомогою електронного підпису. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконав і станом на 11 квітня 2025 року, його заборгованість перед позивачем становить 26 109 грн. 14 коп., з яких: 15 000 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом, 10 171 грн. 58 коп. заборгованість за відсотками та 937 грн. 56 коп. заборгованість за пенею. Просить стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за кредитним договором №АВН0СТ155101718739270354,\~укладеним 18\~червня 2024року в сумі 26 109 грн. 14 коп., з яких: 15 000 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом, 10 171 грн. 58 коп. заборгованість за відсотками та 937 грн. 56 коп. заборгованість за пенею та судові витрати. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак зазначив в позовній заяві, що просить справу розглянути без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 квітня 2025 року дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що 20 вересня 2022 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. 18 червня 2024 року, будучи клієнтом банку, [PERSON] уклав з банком кредитний договір № АВН0СТ155101718739270354 щодо надання йому кредиту в розмірі 15 000 грн. 00 коп. строком на 36 місяців зі сплатою процентів в розмірі 85 % річних. Відповідно до меморіального ордеру №TR.36884323.59513.65455 від 18 червня 2024 року публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» перерахувало 15 000 грн. [PERSON] . Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 11 квітня 2025 року становить 26 109 грн. 14 коп., з яких: 15 000 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом, 10 171 грн. 58 коп. заборгованість за відсотками та 937 грн. 56 коп. заборгованість за пенею. V. Оцінка Суду. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України "Про електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч.7 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 вказаного закону). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, а відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором і згідно до ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Судом встановлено, що умови зазначеного договору в частині своєчасності сплати боргу відповідачем не виконано. Таким чином доведено факт невиконання вимог закону, з боку відповідача. Щодо вимог про стягнення пені суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Поряд із цим, відповідно до п. 18\~Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України\~у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року "Про введення воєнного стану в Україні", з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває по теперішній час. Оскільки позивачем у період дії в Україні воєнного стану нараховано до сплати пеню в розмірі 937 грн. 56 коп., від сплати якої позичальник звільняється в силу зазначених вище вимог\~ЦК України, суд робить висновок про відсутність правових підстав для стягнення такої. Враховуючи викладене,\~а також\~те,\~що відповідач\~доказів щодо\~погашення заборгованості\~за кредитним\~договором\~не надав,\~не спростував\~документально нарахований\~позивачем розмір\~заборгованості,\~суд вважає,\~що позов\~слід задовольнити\~частково та\~стягнути з відповідача на користь позивача 25 171 грн. 58 коп. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 2 335 грн. 41 коп.

Outcome: partial