Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] уберезні 2025 року звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут», Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про захист прав споживача, зобов`язання вчинити певні дії, в якому, уточнивши вимоги, просить зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» надати інформацію на інформаційний запит [PERSON] від 19 січня 2025 року, а саме: на якій правовій підставі, з якого й по який час ТОВ «Полтавагаз Збут» постачало природний газ за адресою: [ADDRESS] ; скільки об`ємів природного газу було використано за вказаною адресою за останні 5 років (помісячно) та за якими тарифами; на якій правовій підставі ТОВ «Полтавагаз Збут» перестало постачати природний газ за адресою: [ADDRESS] ; скільки було нараховано та сплачено грошових коштів за останні 5 років (помісячно); скільки помилково сплачених грошових коштів рахується на особовому рахунку № [NUMBER] ; зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» надати інформацію на інформаційний запит [PERSON] від 19 січня 2025 року, а саме: коли й на якій правовій підставі ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» відкрило особовий рахунок № [NUMBER] та стало постачальником природного газу за адресою: [ADDRESS] , а також надіслати на електронну поштову адресу [PERSON] [INFO] Акт звірки розрахунків за постачання природного газу по особовому рахунку № [NUMBER] за весь час постачання із зазначенням об`ємів використаного газу, тарифів, нарахованих та сплачених грошових коштів. В обґрунтування вимог позивач зазначила, що вона є спадкоємицею після померлої [PERSON] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] знаходилася у договірних відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» з приводу постачання природного газу до вказаної квартири. Після смерті спадкодавиці [PERSON] продовжила сплачувати на рахунок ТОВ «Полтавагаз Збут» за постачання природного газу відповідно до показів лічильника газу та встановлених тарифів. Всього за період з січня 2020 року по вересень 2024 року на рахунок цього Товариства було сплачено 15 361,85 грн. за постачання природного газу. Остання проплата була 14.09.2024 року на суму 160,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №0.0.3882588212.1 від 14.09.2024 року. На початку грудня 2024 року до позивача надійшла вимога від Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на суму близько 15 000 грн. за постачання природного газу за вказаною адресою, що було дивним, оскільки про зміну постачальника природного газу ні спадкодавцю, ні [PERSON] ніхто до цього не повідомляв. З 23.12.2024 року позивач почала сплачувати за постачання природного газу ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». Але позивач не впевнена, що саме це Товариство є належним постачальником природного газу. Також, [PERSON] не відомо яку суму надлишково сплачених грошових коштів їй повинно повернути ТОВ «Полтавагаз Збут». Знаходячись в стані невизначеності, позивач 19.01.2025 року надіслала на електронні поштові адреси відповідачів запити на інформацію. У запиті до ТОВ «Полтавагаз Збут» вона просила повідомити на її електронну поштову адресу [INFO]: на якій правовій підставі, з якого й по який час ТОВ «Полтавагаз Збут» постачало природний газ за адресою: [ADDRESS] ; скільки об`ємів природного газу було використано за вказаною адресою за останні 5 років (помісячно) та за якими тарифами; на якій правовій підставі ТОВ «Полтавагаз Збут» перестало постачати природний газ за адресою: [ADDRESS] ; скільки було нараховано та сплачено грошових коштів за останні 5 років (помісячно); скільки помилково сплачених грошових коштів рахується на особовому рахунку № [NUMBER] . У запиті до ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» вона просила повідомити на її електронну поштову адресу [INFO] : коли й на якій правовій підставі ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» відкрило особовий рахунок № [NUMBER] та стало постачальником природного газу за адресою: [ADDRESS] , а також надіслати на електронну поштову адресу [PERSON] [INFO] Акт звірки розрахунків за постачання природного газу по особовому рахунку № [NUMBER] за весь час постачання, із зазначенням об`ємів використаного газу, тарифів, нарахованих та сплачених грошових коштів. Але до цього часу позивач не отримала відповідь від відповідачів на ці інформаційні запити, не дивлячись на її неодноразові нагадування. Ухвалою суду від 11.03.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачем ТОВ «Полтавагаз Збут» подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Представник ТОВ «Полтавагаз Збут» зазначив, що на адресу їх Товариства заява-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] від [PERSON] - не надходила. На виконання умов ч.6.2 п.13 Типового договору про постачання природного газу побутовим споживачам, ТОВ «Полтавагаз Збут» повідомило споживачів 03.03.2021 року через офіційний сайт товариства: «Договір між оптовим продавцем ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», з яким ТОВ «Полтавагаз Збут» має річний контракт на поставку газу в необхідних для забезпечення споживачів газу обсягах, зірвано безпідставною відмовою першого з 26.02.2021 року виконувати умови даного договору. Відмова постачати газ у домовлених обсягах, недостатність власних фінансових ресурсів для придбання природного газу - все це разом призвело до неможливості ТОВ «Полтавагаз Збут» здійснювати постачання природного газу побутовим споживачам (населення) у березні 2021 року. У зв`язку з викладеними обставинами, всі побутові споживачі газу ТОВ «Полтавагаз Збут» з березня 2021 року отримуватимуть природний газ від ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». Це товариство буде постачати газ усім побутовим споживачам, як «постачальник останньої надії» (ПОН), за встановленою урядом на березень граничною ціною - 6,99 грн. за 1 куб.м». Разом з тим, 15.03.2021 року ТОВ «Полтавагаз Збут» через офіційний сайт товариства, доступ до якого є у вільному доступі за посиланням http://poltavaqazzbut.com.ua, повідомило споживачів, що: «З 01.04.2021 року ТОВ «Полтавагаз Збут» відновлює постачання природного газу своїм споживачам на взаємовигідних умовах. Для нових споживачів, разом із заявою-приєднанням до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, пред`являються постачальнику оригінали таких документів: документи, якими визначено право власності чи користування на об`єкт (приміщення); документ, що посвідчує особу споживача (для громадян України - паспорт громадянина України, у тому числі ID-карта, або тимчасове посвідчення громадянина України; для іноземців та осіб без громадянства - національний паспорт або документ, що його замінює), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті, - серія та номер паспорта); належним чином оформлена довіреність на представника побутового споживача, уповноваженого представляти його інтереси під час процедури укладання договору на постачання природного газу (за необхідності)». З 15.03.2021 року від [PERSON] чи [PERSON] не надходила заява-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим зазначає, що в зв`язку з не врегулюванням питання боргів минулих років, які підпадають під верифікацію, згідно із законодавством України та військовим станом, ТОВ «Полтавагаз Збут» з 08.09.2024 року змушено було припинити постачання природного газу побутовим споживачам, про що повідомлено на офіційному сайті товариства: «Ви автоматично стали споживачами ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», яке буде постачати природний газ, як постачальник «Останньої надії» (ПОН) за ціною 7,96 грн. за 1 куб.м». 20.01.2025 року позивач [PERSON] звернулась до ТОВ «Полтавагаз Збут» із запитом на інформацію разом з додатками. 30.01.2025 року товариством було надано аргументовану відповідь та направлено звичайним поштовим листом. На електронну адресу позивача дану відповідь було направлено 13.03.2025 року. Враховуючи вищевикладене, ТОВ «Полтавагаз Збут» вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як предмет спору відсутній (а.с.83- 87). Позивач надала відповідь на відзив, в якій просить позов задовольнити у повному обсязі. Зазначила, що спадкодавець [PERSON] не була ознайомлена з Правилами та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, оскільки вона не мала навіть мінімального набору знань та навичок для роботи на персональному комп`ютері. Відповідач не повідомляє чи подавала [PERSON] заяву-приєднання. Про зміну постачальника [PERSON] ніхто не повідомив та не направив супровідний лист разом із заявою-приєднання до договору розподілу природного газу, як це передбачено пунктом 2 постанови НКРЕКП від 30.09.2015 року №2494 та не надав остаточний рахунок в проміжок шести тижнів після зміни постачальника природного газу, як це передбачено пунктом 34 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2496. З 15.03.2021 року від [PERSON] заява-приєднання не могла надійти, тому що вона померла [INFO] , а позивач, як спадкоємиця, продовжувала сплачувати за використаний природний газ на рахунок відповідача ТОВ «Полтавагаз Збут», вважаючи його своїм постачальником. Лист відповідача ТОВ «Полтавагаз Збут» від 30.01.2025 року №К/05-316 не надходив до [PERSON] поштою. Цей лист надійшов лише 19.03.2025 року електронною поштою, однак він не містить відповіді на її інформаційний запит від 19.01.2025 року (а.с.94-96). Відповідач ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» надав до суду відзив на позовну заву, в якому представник просить закрити провадження у справі в частині позовних вимог до ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»; у випадку продовження розгляду, в частині позовних вимог до ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» - відмовити повністю. Зокрема зазначив, що у позовній заяві позивачем не подано жодних доказів та не наведено належного обґрунтування того, в чому полягає порушення його прав, які саме права порушено ТОВ «ГК «Нафтогаз України» (а.с.99-106). Ухвалою суду від 02.04.2025 року провадження у справі за позовом [PERSON] до ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» закрито. Ухвалою суду від 08.05.205 року провадження у справі за позовом [PERSON] до ТОВ «Полтавагаз Збут» закрито в частині позовних вимог про зобов`язання ТОВ «Полтавагаз Збут» надати інформацію на запит [PERSON] від 19.01.2025 року, а саме: на якій правовій підставі, з якого й по який час ТОВ «Полтавагаз Збут» постачало природний газ за адресою: [ADDRESS] ; скільки об`ємів природного газу було використано за вказаною адресою за останні 5 років (помісячно) та за якими тарифами. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просила вимоги задовольнити з підстав, вказаних у позові. Зазначила, що вона сумлінно сплачує платежі до ТОВ «Полтавагаз Збут». Однак, як вияснилось, їх перевели до ТОВ «ГК «Нафтогаз України». Відповіді на її звернення не надали. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» - Горячун А.М. в судовому засіданні позов не визнала. Просила відмовити в задоволенні вимог з підстав, вказаних у відзиві. Зазначила, що відповіді [PERSON] були надані своєчасно, предмет позову відсутній. Для звірки потрібно надати платіжні інструкції; можливо помилково були зараховані чужі кошти; без звірки можна повідомити; договірні відносини відсутні з позивачем. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є спадкоємцем після померлої [INFO] [PERSON] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с.24 - інформаційний лист приватного нотаріуса). За життя [PERSON] знаходилася у договірних відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» з приводу постачання природного газу до вказаної квартири. Після смерті спадкодавця [PERSON] продовжила сплачувати на рахунок ТОВ «Полтавагаз Збут» за постачання природного газу, відповідно до показів лічильника газу та встановлених тарифів. 19.01.2025 року [PERSON] звернулася до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» з інформаційним запитом, зокрема щодо того: на якій правовій підставі ТОВ «Полтавагаз Збут» перестало постачати природний газ за адресою: [ADDRESS] ; скільки було нараховано та сплачено грошових коштів за останні 5 років (помісячно); скільки помилково сплачених грошових коштів рахується на особовому рахунку № [NUMBER] (а.с.19). Проте, на час слухання справи у суді позивач так і не була належним чином повідомлена відповідачем про результати розгляду її інформаційного запиту від 19.01.2025 року. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач у відзиві та представник ТОВ «Полтавагаз Збут» в судовому засіданні вказав, що запит дійсно надійшов до ТОВ «Полтавагаз Збут», однак судом належить врахувати, що в даному випадку він вже надавав відповіді позивачу [PERSON] на її звернення, що підтверджується зокрема копією відповіді на запит від 30.01.2025 року (а.с.89). Дослідивши надані копії відповідей, судом встановлено що лист фактично не містить відповідей на питання інформаційного запиту позивача. Отже, суд зазначає, що відповідач не надав суду доказів того, що на запитувану інформацію [PERSON] від 19.01.2025 рокуТОВ «Полтавагаз Збут» в установлені законом строки надав відповідь. При цьому суд зазначає, що відповідно до ст.34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. Згідно п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця). У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право: без додаткової оплати одержувати від виконавця житлово-комунальних послуг інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про інформацію», кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Частиною 1,2 ст. 7 Закону України «Про інформацію» передбачено, що право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. За змістом ст.ст.1,2,5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень,інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом. Метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створенням механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації. Доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію. За змістом ч.1,2 ст.19,ч.1 ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того,стосується ця інформація його особисто чи ні,без пояснення причини подання запиту. Розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що відповідач не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року). Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підстави для задоволення позову є доведеними, а відповідачем не спростовані дані підстави, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» про захист прав споживача, зобов`язання вчинити певні дії. На підставі викладеного та

Outcome: approved