Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом в якому просили: - визнати недійсним та скасувати рішення виконавчого комітету Новоушицької селищної ради народних депутатів № 125 від 20 серпня 1989 року «Про реєстрацію житлових будинків, які належать громадянам с. Песець Новоушицького району» в частині встановлення факту належності і визнання права власності на жилий будинок за [PERSON] згідно списку до рішення № 125 виконкому селищної ради від 20 серпня 1989 року; - визнати недійсним свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок від 11 вересня 1989 року, видане виконавчим комітетом Новоушицької районної ради народних депутатів 11 вересня 1989 року та зареєстроване в КП «Новоушицьке бюро технічної інвентаризації» із записом у реєстрову книгу за № 1-63 від 11 вересня 1989 року, яким посвідчено, що цілий жилий будинок, який розташований в [ADDRESS] , дійсно належить [PERSON] ; - визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності по частині нерухомого майна колишнього колгоспного двору з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивували тим, що житловий будинок в [ADDRESS] , відноситься до колгоспного двору, головою якого був [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті [PERSON] виник cпір між сторонами стосовно користування житловим будинком в [ADDRESS] . У свою чергу позивачі - [PERSON] та [PERSON] звернулись до державного реєстратора щодо реєстрації права власності на будинок як члени колишнього колгоспного двору, проте їм було відмовлено у зв`язку з тим, що право власності на це майно зареєстроване 11 вересня 1989 року за відповідачем [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Новоушицької селищної ради народних депутатів № 125 від 20 серпня 1989 року. Станом на 1988 рік у будинку проживали: голова двору [PERSON] , дружина [PERSON] , дочка [PERSON] , дочка [PERSON] . Восени 1989 року відповідач [PERSON] одружилась і в листопаді 1989 року вибула на постійне місце проживання в місто Новодністровськ. На час припинення колгоспного двору - 15 квітня 1991 року спірне домоволодіння належало до суспільної групи колгоспний двір, до складу якого входили: голова двору [PERSON] , члени двору: [PERSON] , [PERSON] , частки яких є рівними. Відповідач [PERSON] недовготривало перебувала у складі двору. З народження (1971 року) до листопада 1989 року [PERSON] не вкладала жодних коштів та праці в господарський двір, оскільки після закінчення 9-го класу вибула в училище, де навчалась до червня 1989 року. Восени 1989 року вона одружилась і з листопада 1989 року відповідач не проживала і не була зареєстрована у вказаному колгоспному дворі. Тому вважають, що [PERSON] не втратила право на частку в майні колгоспного двору, проте у зв`язку із наведеним її частку слід визначати, виходячи з того майна, яке було на час вибуття і яке збереглося. Саме тому, позивачі вважають, що мають право по частці житлового будинку, як частки у майні колгоспного двору. Також вказують, що [PERSON] вважала, що прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла у 1988 році, однак не оформила своїх спадкових прав. Зазначають, що спірне свідоцтво про право особистої власності не містить реквізитів правовстановлюючого документа, а саме підпису особи, яка його видала, печатки, у ньому містяться виправлення, що дає підстави для сумніву щодо його видачі. Спірне рішення не містить списків громадян, яким видавалися відповідні свідоцтва, в архіві також відсутні ці списки. Вказані обставини свідчать про їх недійсність, оскільки вони порушують права позивачів. Ухвалою суду від 06 грудня 2024 року залучено до участі у справі правонаступника позивача [PERSON] спадкоємця [PERSON] . Відповідач [PERSON] подала до суду відзив, в якому позов не визнала. Вказала, що в період 1980-1982 років до складу членів колгоспного двору (об`єкт №419) відносились: голова двору [PERSON] , члени двору: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Проте в період з 1983-1985 років членом даного двору була лише [PERSON] . У той же час [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в період 1983-1985 років були членами іншого двору - об`єкт №424. Отже, у 1983 році утворилось два окремі двори, де головами були [PERSON] (№424) та [PERSON] (№419). Сім`ї померлого [PERSON] належав будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] по [ADDRESS] . У період з 1986-1990 роки (об`єкт №417) членами двору були: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вибули з двору 26 лютого 1990 року. У період з 01 вересня 1986 року по 30 червня 1989 року [PERSON] навчалася у професійно-технічному училищі № 22 м. Дунаївці, тому частку у дворі, головою якого була [PERSON] , [PERSON] не втратила. Водночас голова двору [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті відповідно до статті 563 ЦК УРСР спадкоємство не відкрилося, спадкова справа не заведена. За таких обставин [PERSON] набула одноособово у власність спірне домоволодіння на підставі виписки з погосподарської книги та рішення виконавчого комітету Новоушицької районної ради № 125 від 20 серпня 1989 року. Позивачі не довели належність їх до колгоспного двору померлої [PERSON] та втрати права відповідача [PERSON] на частку у колгоспному дворі баби. Відомості з погосподарської книги за 1990 рік (об`єкт 412) підтверджують, що у дане господарство прибули 26 лютого 1990 року [PERSON] голова двору, [PERSON] дружина, [PERSON] - дочка. На той момент домоволодіння уже перебувало в особистій власності відповідача [PERSON] та не належало до суспільної групи колгоспних дворів. Сім`я [PERSON] безпідставно вселилась у дане домоволодіння, де проживає на даний час. Також посилалась на те, що спірне свідоцтво про право власності на житловий будинок було видане 11 вересня 1989 року, оригінал якого зберігався у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Позивачі при вселені до будинку знали, що він їм не належить. Позивачі неодноразово відвідували сільську раду, інформація щодо власника будинку була відкритою, а тому їм було достовірно відомо хто є власником будинку. Тому вважає, що пройшов строк позовної давності, а відповідно до статті 75 ЦК УРСР позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторони у справі. Відповідач Новоушицька селищна рада направила до суду клопотання про розгляд справи без участі представника, при вирішенні справи поклалась на думку суду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що у 1971 році вона одружилась із чоловіком [PERSON] , після чого проживали у будинку її матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . На початку 1970-х років вони побудували на цьому ж господарстві новий будинок, в якому почали проживати разом із матір`ю. З того часу місце проживання не змінювали. У подальшому в них народилось двоє дівчат [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] навчалась у м. Дунаївці, після чого повернулась до них, у 1989 році вийшла заміж та поїхала до м. Новодністрвськ, незабаром знову повернулась та народила доньку. У 1991 році вийшла заміж вдруге та переїхала до с. Комунар, де проживає досі. Натомість дочка [PERSON] весь час проживала разом із нею. А після її одруження з ними проживають також її чоловік та син. Після смерті її чоловіка [PERSON] вони звернулись до БТІ, де з`ясували, що будинок в якому вони проживають належить її дочці [PERSON] ще з 1989 року. Вважає, що цей будинок після смерті матері [PERSON] має належати їй, як єдиному спадкоємцю. Будинок за адресою: [ADDRESS] , це батьківщина її чоловіка [PERSON] , там проживала його сестра [PERSON] , якій вони сплатили кошти, після чого оформили землю в сільській раді. У цьому будинку її сім`я ніколи не проживала. Про те, що за цією адресою була здійснена реєстрація права проживання членів її сім`ї, їй взагалі не було відомо, оскільки усіма питаннями займався її чоловік [PERSON] . На даний час у будинку за [ADDRESS] проживає вона разом із зятем та онуком, оскільки дочка [PERSON] померла. Зазначила, що з часу вселення (1970 р.) по даний час її сім`я не змінювала місця проживання. Позивач [PERSON] пояснив, що його тітка [PERSON] не має відношення до спірного будинку. Він з народження (1998 року) проживає у цьому будинку. Натомість тітка [PERSON] протягом цього часу ніколи не проживала у ньому. Після смерті його матері [PERSON] , тітка сказала йому та батьку забиратись із будинку, зняла їх з реєстрації місця проживання. За весь час оплачували комунальні послуги його батьки та дід з бабою. Батько побудував літню кухню, баню, проводив воду, газ, перекрив дах. Після смерті діда [PERSON] вони звернулись до старости з метою оформити спадщину та дізнались про те, що право власності на будинок зареєстроване за тіткою [PERSON] , що підтвердили працівники БТІ. У будинку за адресою: [ADDRESS] , відсутні умови для проживання. Відповідач [PERSON] позов не визнала, пояснила, що до 1986 року вона проживала разом із батьком, матір`ю, сестрою [PERSON] та бабусею [PERSON] у будинку за адресою: [ADDRESS] . У період з 1986 року до 1989 року вона навчалась у м. Дунаївці, звідки повернулась до батьків. Цього ж року вона вийшла заміж та поїхала до м. Новодністровськ, проте життя не склалось та вона повернулась до батьків, де народила доньку [PERSON] . У 1991 році вона вдруге вийшла заміж та переїхала до с. Комунар, де проживає і досі. У 2023 році, перебуваючи з батьком у лікарні, він повідомив їй, що вона є власником будинку по [ADDRESS] . Після смерті батька вона мала намір оформити спадщину, тому звернулась до старости, де він підтвердив, що вона дійсно є власником спірного будинку. Також встановила, що батьки та вона у 1980-1990 роках були також зареєстровані у будинку по [ADDRESS] , хоча фактично там не проживали, оскільки там не було умов для проживання. Батьки обробляли город за вказаною адресою. Вважає, що право власності на спірний будинок у неї виникло в порядку спадкування після смерті баби [PERSON] . Хоча не заперечила, що батько, мати та сестра також мали право на частку у будинку. Представник позивачів адвокат Наталюк Н.М. позовну заяву підтримав з підстав, викладених у ній. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Соловей О.В. проти позову заперечив з мотивів, викладених у відзиві. Фактичні обставини справи, встановлені судом [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (арк.спр.10, т.1). [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 січня 1968 року (арк.спр. 101, т.1). [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження (арк.спр.102 на звороті). [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » у зв`язку із реєстрацією шлюбу 19 жовтня 1996 року із [PERSON] (арк.спр.102 на звороті). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (арк.спр.190). [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (арк.спр.215). Після смерті [PERSON] спадщину за законом прийняв її син [PERSON] , про що приватним нотаріусом Кохан О.В. 26 листопада 2024 року видано свідоцтво (арк.спр.218). [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (арк.спр.96). У подальшому [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » у зв`язку із реєстрацією шлюбу 03 вересня 1989 року із [PERSON] та який був розірваний 27 грудня 1990 року (арк.спр.97), а згодом змінила прізвище на « [PERSON] » у зв`язку із реєстрацією шлюбу 03 серпня 1991 року із [PERSON] (арк.спр.98). [PERSON] помер [INFO] та на день смерті проживав за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, довідкою № 28 від 27 січня 2023 року (арк.спр. 94,12 на звороті). Даними спадкової справи №87/2023 підтверджується, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли у рівних частинах дружина [PERSON] , дочка [PERSON] , дочка [PERSON] (арк.спр.91-113). Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Кохан О.В. спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена (арк.спр.88-89). Трудовою книжкою колгоспника за № 908 підтверджується, що [PERSON] у 1965 році вступила до колгоспу ім. Леніна с. Песець, де працювала до 01 січня 2000 року (арк.спр.14-15). Трудовою книжкою колгоспника за № 994 підтверджується, що [PERSON] у 1965 році вступив до колгоспу ім. Леніна, с. Песець, де працював до 01 січня 2000 року (арк.спр.15-16). Виконавчим комітетом Новоушицької районної ради народних депутатів Хмельницької області 20 серпня 1989 року прийнято рішення за № 125 «Про реєстрацію житлових будинків, які належать громадянам с. Песець Новоушицького району» та визнано право власності на житлові будинки за громадянами села Песець Новоушицького району згідно виписки із погосподарських книг і постановлено видати їм свідоцтва про право власності, а бюро технічної інвентаризації зареєструвати свідоцтва про право власності згідно списків (арк. спр.17). 11 вересня 1989 року виконком Новоушицької районної ради на підставі рішення виконавчого комітету Новоушицької районної ради №125 від 20 липня 1989 року видав свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] (арк.спр.8,130). Інвентаризаційна справа № 1-63 за 1989 рік на домоволодіння за [ADDRESS] містить дані про те, що вказане домоволодіння належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності від 11 вересня 1989 року, виданого на підставі рішення Новоушицького райвиконкому № 125 від 20.07.1989 року. Рік забудови 1974 ( арк. спр. 26-32). Відповідно до повідомлення архівного відділу № 2 Кам`янець-Подільської державної адміністрації рішення Новоушицького районної ради народних депутатів № 125 від 20 липня 1989 року відсутнє. Водночас представнику позивача надано рішення Новоушицької районної ради народних депутатів № 125 від 20 серпня 1989 року, списки до якого відсутні. Рішення про надання земельної ділянки в користування чи у власність під будинком [ADDRESS] [PERSON] відсутнє (арк.спр.17 на звороті). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Остафійчук Л.С. відмовлено у проведенні реєстраційних дій у зв`язку з тим, що згідно даних бюро технічної інвентаризації будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстрований на праві особистої приватної власності за іншою особою 11 вересня 1989 року (арк.спр.33). Дипломом [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] в період з 01 вересня 1986 року по 30 червня 1989 року навчалася в професійно-технічному училищі № 2 у м. Дунаївці (арк.спр.131). Також судом були дослідженні погосподарські книги за 1980-2000 роки с. Песець, які містять наступну інформацію: 1980-1982 роки: - об`єкт № 438, житловий будинок 1938 року забудови, голова двору [PERSON] , [INFO] , одиначка; - об`єкт № 389, житловий будинок 1973 року забудови, голова двору [PERSON] , [INFO] , пенсіонер, [PERSON] , [INFO] - зять, колгоспник к-пу ім. Леніна, [PERSON] , [INFO] - дочка, колгоспниця к-пу ім. Леніна, [PERSON] , [INFO] - внучка, учениця, [PERSON] , [INFO] - внучка; 1983-1985 роки: - об`єкт № 424, житловий будинок 1938 року забудови, голова двору [PERSON] , [INFO] , колгоспник к-пу ім. Леніна, [PERSON] , [INFO] - дружина, колгоспниця к-пу ім. Леніна, [PERSON] , [INFO] - дочка, учениця 5-7 класів, [PERSON] , [INFO] -дочка, учениця 1 класу; - об`єкт № 419, житловий будинок 1973 року забудови, голова двору [PERSON] , [INFO] , пенсіонер, одиначка; 1986-1990 роки: - об`єкт № 417, житловий будинок 1938 року забудови, графа «Прізвище, ім`я, по батькові голови сім`ї» містить запис [PERSON] , який закреслено та зазначено [PERSON] . Список членів сім`ї: голова двору [PERSON] , [INFO] , - тракторист к-пу ім. Леніна, вибув у погосподарський № 412, [PERSON] , [INFO] -дружина, різноробоча к-пу ім. Леніна, вибула у погосподарський № [NUMBER] , [PERSON] ,\~ [INFO] \~-дочка,\~виправлено на\~голова двору,\~ учениця\~7\~класу \~(1986),\~Дунаївці 1-3\~курси (1987-1989),\~вибула у\~м.\~Дунаївці 09.06.1987\~року,\~вибула в\~погосподарський №\~412,\~закреслено,\~вибула в\~Новодністровськ листопад\~1989\~р.,\~ прибула\~у червні\~1990\~року, [PERSON] , [INFO] ,- дочка, учениця 2-5 класу, вибула в погосподарський №412; [PERSON] , дочка, 06.07.1990 року; - об`єкт № 412, житловий будинок 1973 року забудови, графа «Прізвище, ім`я, по батькові голови сім`ї» містить запис [PERSON] , який закреслено на зазначено [PERSON] , а далі виправлено на [PERSON] , Список членів сім`ї: голова двору [PERSON] , [INFO] , пенсіонер, одиначка, померла [INFO] , [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~внучка,\~учениця Дунаєвецької\~швейної фабрики,\~вибула у\~м.\~Дунаївці 01.06.1987\~року,\~повернулась у\~листопаді 1989\~року,\~вибула у\~м.\~Новодністровськ у\~листопаді 1989\~року, [PERSON] , [INFO] , голова двору, тракторист к-пу ім. Леніна, прибув 26.02.1990 року, [PERSON] , [INFO] , дружина, колгоспниця к-пу ім. Леніна, прибула 26.02.1990 року, [PERSON] , [INFO] , дочка, учениця 7 класу, прибула 26.02.1990 року. 1991-1995 роки: - об`єкт № 411, графа «Прізвище, ім`я, по батькові голови сім`ї» містить запис [PERSON] . Список членів сім`ї: [PERSON] - голова двору, [INFO] , колгоспниця к-пу ім. Леніна, вибула 22 липня 1991 року в с. Комунар, [PERSON] , дочка, [INFO] , вибула 22 липня 1991 року в с. Комунар; - номер об`єкта № 406, графа «Прізвище, ім`я, по батькові голови сім`ї» містить запис [PERSON] . Список членів сім`ї: [PERSON] , [INFO] , голова двору, тракторист к-пу ім. Леніна, [PERSON] , [INFO] , дружина, колгоспниця к-пу ім. Леніна, [PERSON] , [INFO] , дочка, учениця, вибула 01 вересня 1992 року у Кам`янець-Подільський с/г технікум. 1996-2000 роки: - номер об`єкта № 407, житловий будинок 1938 року забудови, [ADDRESS] . Графа «Прізвище, ім`я, по батькові голови сім`ї» містить запис [PERSON] . Список членів сім`ї: відсутні. - номер об`єкта № 402, житловий будинок 1973 року забудови, [ADDRESS] , графа «Прізвище, ім`я, по батькові голови сім`ї» містить запис [PERSON] . Список членів сім`ї: [PERSON] , [INFO] ,-голова двору, тракторист КСП «Песецьке», [PERSON] , [INFO] , дружина, колгоспниця КСП «Песецьке», [PERSON] , [INFO] , дочка, фельдшер КСП «Песецьке», повернулась 01 серпня 1996 року, [PERSON] , зять, [INFO] , тракторист КСП «Песецьке», прибув 12.05.1997 року, [PERSON] , внук, [INFO] . Відповідно до виписки з погосподарської книги №10 за 2021-2025 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , склад зареєстрованих у домоволодінні по [ADDRESS] складав: [PERSON] , [INFO] -голова двору, [PERSON] , [INFO] , дружина, [PERSON] , [INFO] , дочка, [PERSON] , зять, [INFO] , [PERSON] , [INFO] , онук (арк.спр.61 на звороті,105). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права У даній справі позивачі оспорюють правомірність набуття відповідачем [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Новоушицької районної ради народних депутатів № 125 від 20 серпня 1989 року та свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 11 вересня 1989 року, виданого виконавчим комітетом Новоушицької районної ради народних депутатів, права власності на житловий будинок [ADDRESS] , оскільки вважають, що він відносився до майна колгоспного двору та належить їм, як членам, у рівних частинах. Колгоспний двір це сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці. Згідно з частиною першою статті 120 ЦК Української РСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до статті 123 ЦК Української РСР частка члена колгоспного двору в майні двору визначається: 1) при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); 2) при утворенні з одного двору двох і більше дворів (поділ); 3) при зверненні стягнення по особистих зобов`язаннях члена двору. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено в зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору. Поділ майна, належного колгоспному дворові і збереженого після припинення колгоспного двору, провадиться за правилами статей 123 і 126 цього Кодексу. Стаття 126 ЦК Української РСР передбачала, що працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Це правило не застосовується, якщо член двору не брав участі у веденні господарства в зв`язку з призовом на строкову військову службу, навчанням в учбовому закладі або хворобою. Відповідно до статті 563 ЦК Української РСР, у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, до майна двору застосовуються правила цього розділу (Розділ VII. Спадкове право). Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69). За змістом Вказівок суспільна група господарства встановлюється залежно від роду занять глави сім`ї. Глава сім`ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім`ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім`ї, господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робітників, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім`ї, відносяться до господарства колгоспників. Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, належать до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Господарства пенсіонерів, які не мають працюючих членів сім`ї відносяться до тієї суспільної групи, до якої ці особи відносилися до переходу на пенсію. За змістом Вказівок по веденню книг погосподарського обліку, сільські ради один раз в п`ять років провадять закладку погосподарських книг станом на 1 січня, яка провадиться шляхом суцільного обходу дворів та опитування населення в період з 1 до 15 січня. В наступні чотири роки щорічно сільські Ради провадять суцільну перевірку та уточнення записів в заведених погосподарських книгах. Особові рахунки господарств в погосподарській книзі відкриваються під час закладки книг станом на 1 січня на всіх осіб, що постійно проживають на території сільської Ради. Всі записи в особових рахунках провадяться безпосередньо в господарствах. На кожне господарство, включаючи піднаймачів, відкривається окремий особовий рахунок. Окремим господарством вважаються особи, які проживають сумісно та ведуть спільне не домашнє господарство. В погосподарську книгу записуються члени господарств усіх суспільних груп, які постійно проживають на території сільської Ради, незалежно від наявності в них будівель, садиби та худоби. Записи в погосподарській книзі без відвідування кожного господарства недопустимі. Господарства записуються в порядку розміщення в населеному пункті незалежно від їх суспільної групи. В заголовній частині особового рахунку записується прізвище, ім`я та по батькові члена господарства, на ім`я якого відкрито особовий рахунок. Таким чином, виходячи зі змісту вказаних норм, слід дійти висновку, що господарства, в яких є працюючі члени колгоспу, відносяться до колгоспного двору незалежно від роду занять голови двору. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року № 885-ХІІ з введенням у дію Закону України «Про власність». Відтак право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мали ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні (ст. 126 ЦК Української РСР) . Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив, що в період з 1986-2010 роки працював сільським головою Песецької сільської ради. [PERSON] та [PERSON] побудували будинок, в якому постійно проживали разом із [PERSON] та дітьми [PERSON] та [PERSON] . Місце проживання сім`я [PERSON] не змінювала. [PERSON] поїхала на навчання, після чого повернулась та виїхала у м. Новодністровськ, далі не пам`ятає. Погосподарський номер за адресою: [ADDRESS] , є батьківщиною [PERSON] . За цієї адресою ніхто із сім`ї [PERSON] не проживав, лише [PERSON] та [PERSON] обробляли земельну ділянку, на даний час цю земельну ділянку обробляє [PERSON] . Припустив, що можливо записи у погосподарській книзі були зроблені з метою, що номер не був закритий, однак хто саме міг зробити ці записи йому не відомо. Вважає, що сільська рада не могла видати виписку з погосподарської книги про те, що головою двору за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , на підставі якої було видане спірне рішення та свідоцтво. Свідок [PERSON] , жителька с. Песець, також підтвердила, що сім`я [PERSON] постійно проживала у побудованими ними будинку та в інший будинок не пересилялись. [PERSON] вчилась у м. Дунаївці, після чого одружилась і переїхала у м. Новодністрвоськ, після повернулась до батьків вагітною, де й народила доньку. Після чого вдруге вийшла заміж та переїхала у с. Комунар, де й проживає досі. За адресою [ADDRESS] [PERSON] та Євдокія обробляли город, на даний час його обробляє [PERSON] . Свідок [PERSON] надав показання про те, що у 1996 році одружився на [PERSON] і з того часу почав проживати у будинку по [ADDRESS] разом із тещею [PERSON] , тестем [PERSON] . Про те, що власником будинку є [PERSON] дізнались після смерті тестя [PERSON] . У всіх довідках, які вони отримували раніше у сільській раді було зазначено, що головою двору є [PERSON] . Усі поліпшення щодо будинку, зокрема, будівництво паркану, перекриття даху, газифікацію будинку здійснювала його сім`я. На [ADDRESS] , розташований старий непридатний для проживання будинок, біля нього земельну ділянку обробляли раніше тесть і теща, а зараз [PERSON] . Свідок [PERSON] , яка є жителькою с. Песець, підтвердила, що [PERSON] на [PERSON] працювали у колгоспі та постійно проживали в одному будинку, місця проживання не змінювали. Дочка [PERSON] переїхала у м. Новодністровськ, оскільки вийшла заміж, вагітною повернулась до батьків і народила доньку. Після другого шлюбу переїхала у с. Комунар. Записами у\~погосподарських книгах,\~трудовими книжками\~колгоспників підтверджується,\~що спірний житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , дійсно відносився до суспільної групи колгоспний двір. Зокрема, погосподарські книги, які були дослідженні судом, підтверджують, що з 1980 року головою колгоспного двору (об`єкт № 389, житловий будинок 1973 року забудови) була [PERSON] , а його членами: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Сторони у судовому засіданні визнали, що члени колгоспного двору [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] місця проживання не змінювали та не вибували в інший господарський двір. Сторони у судовому засіданні визнали,а допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили, що житловий будинок 1938 року забудови, який розташований за адресою: [ADDRESS] , був непридатним до проживання, а [PERSON] та [PERSON] лише обробляли земельну ділянку за вказаною адресою. За цієї адресою сім`я [PERSON] , в тому числі відповідач [PERSON] та її неповнолітня на той час дочка [PERSON] , ніколи не проживали. 01 вересня 1986 року зі складу колгоспного двору (об`єкт № 412) тимчасово вибула [PERSON] у зв`язку із навчанням у професійно-технічному училищі в м. Дунаївці. [INFO] зі складу двору (об`єкт № [NUMBER] ) вибула голова двору [PERSON] , оскільки померла. Однак дане господарство не втратило статусу колгоспного двору, оскільки інші працездатні члени двору [PERSON] та [PERSON] були працюючими членами колгоспу. Відповідач [PERSON] після закінчення навчання повернулась до складу цього ж двору у 1989 році, а у листопаді 1989 року вибула у м. Новодністровськ. У червні 1990 року [PERSON] знову прибула до двору. Також до членів двору прибула дочка [PERSON] [PERSON] , яка народилась [INFO] . [PERSON] та [PERSON] вибули із двору [INFO] у с.Комунар. Вказані обставини повністю були визнані сторонами у судовому засіданні, а суд не має сумніву щодо достовірності цих обставин, а отже ці обставини в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК обставини не підлягають доказуванню. При цьому судом відхиляються твердження представника відповідача [PERSON] про проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , оскільки вони цілком суперечать обставинам, які повідомила його довіритель - відповідач у справі [PERSON] у судовому засіданні. Суд зазначає, що дослідженні судом оригінали погосподарських книг по с. Песець за 1986-1995 роки містять суперечливу інформацію, зокрема, [PERSON] значиться проживаючою одночасно у двох погосподарських номерах - №412, №417, оскільки цілком дублюється інформація щодо її навчання у м. Дунаївці, повернення у листопаді 1989 року, вибуття у м. Новодністровськ у листопаді 1989 року, що викликає обґрунтований сумнів у її достовірності, в тому числі з огляду на численні виправлення, дописування, підтирання у погосподарських книгах. Відтак суд відхиляє як недостовірні докази дані погосподарських книг в частині вибуття [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в господарський номер по [ADDRESS] , у період з 1983 року по 1992 року, а також виписки з погосподарських книг за вказаний період, які були видані на підставі цих же недостовірних даних, оскільки вони суперечать обставинам, визнаних сторонами у судовому засіданні, а також показанням свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які є цілком є чіткими, послідовними та не викликають у суду жодних сумнівів у своїй правдивості. Отже, станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору (об`єкт №\~406) були: [PERSON] , [PERSON] , на той час неповнолітня [PERSON] , [INFO] , [PERSON] та на той час неповнолітня [PERSON] , [INFO] . У той же час, як встановлено судом 11 вересня 1989 року на ім`я відповідача [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Новоушицької районної ради народних депутатів Хмельницької області № 125 від 20.08.1989 року було видане свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , які є предметом спору. Отже спір, який виник, стосується безпосередньо прав та інтересів відповідача [PERSON] . У позовній заяві позивачі визначили як співвідповідача також Новоушицьку селищну раду. У судовому засіданні представник позивачів [PERSON] зазначив, що до Новоушицької селищної ради позивачами заявлено першу вимогу - визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету Новоушицької районної ради народних депутатів № 125 від 20 серпня 1989 року, оскільки вважає, що Новоушицька селищна рада є правонаступником Новоушицької районної ради народних депутатів. Суд вказує на помилковість посилання позивачів у позовній заяві на те, що спірні рішення було видане Новоушицькою селищною радою, оскільки це спростовано матеріалами справи, згідно яких воно видане виконавчим комітетом Новоушицької районної ради народних депутатів. Доказів того, що Новоушицька селищна рада є правонаступником виконавчого комітету Новоушицької районної ради народних депутатів матеріалами справи не містить. Разом з тим Указом Президента України «Про Положення про місцеву державну адміністрацію» № 252 від 14.04.1992 (далі - Указ № 252) припинено діяльність виконавчих комітетів відповідних Рад народних депутатів та утворено на їх базі державні адміністрації областей, міст Києва і Севастополя, районів, районів міста Києва (ст. 2 Указу № 252). Статтею 3 Указу № 252 також визначено, що місцева державна адміністрація є правонаступником виконавчих комітетів відповідних Рад народних депутатів щодо прийнятих ними рішень, узятих зобов`язань та покладених на них законодавством обов`язків у тій їх частині, яка не суперечить Закону України «Про Представника Президента України» та Закону України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування». Указ №252 (крім статей 2, 3) втратив чинність 27.01.1999 на підставі указу Президента України «Про зміни та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Президента України» № 70/99 від 27.01.1999. Таким чином, місцеві державні адміністрації були визнані правонаступниками відповідних Рад народних депутатів щодо прийнятих ними рішень, узятих зобов`язань та покладених на них законодавством обов`язків. Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Із положень частини першої статті 50 ЦПК України слідує, що позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Відповідачем є особа, яка має безпосередній зв`язок із спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси, і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. Цивільний процесуальний закон покладає саме на позивача обов`язок визначати відповідача у справі. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. У постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі №761/23904/19 зазначено, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. Схожий правовий висновок викладений у постанові від 11 вересня 2019 року у справі №200/8461/15-ц. Зокрема, Верховний Суд виснував, що якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі в якості співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову. Оскільки предметом спору є рішення органу влади, яке є підставою виникнення права власності на нерухоме майно у відповідача [PERSON] , останні мають бути співвідповідачами у справі. Однак до участі у справі поряд з [PERSON] у спосіб, визначений нормами ЦПК, не залучений правонаступник виконавчого комітету Новоушицької районної ради народних депутатів. Крім того, заявляючи вимогу про визнання права власності на майно колишнього колгоспного двору, позивачі не врахували, що на той час неповнолітня [PERSON] станом на 15 квітня 1991 року також входила до складу членів колгоспного двору, а тому має безпосередній зв`язок із спірними матеріальними правовідносинами і повинна брати участь у справі як співвідповідач. Отже,\~позов не\~підлягає задоволенню\~з тих\~підстав,\~що вимоги\~заявлені до\~не всіх\~належних відповідачів, оскільки лише за наявності належних відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість чи необґрунтованість позовних вимог, додержання строку позовної давності. Без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть. Окрім того Новоушицька селищна рада є неналежним відповідачем у даній справі, що є самостійною підставою для відмови у позові до цього відповідача. \~ \~ \~ \~Розподіл судових витрат Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, у тому числі, на професійну правничу допомогу (ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК). Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною другою статті 141 ЦПК передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із відмовою у позові судові витрати у виді сплаченого позивачем [PERSON] судового збору у розмірі 2576,64 грн, а також витрати позивачів на професійну правничу допомогу у розмірі 30\~000 грн, слід покласти на останніх. Судовий збір, який підлягав сплаті позивачем [PERSON] у розмірі 2576,64 грн та не був сплачений у зв`язку із тим, що позивач в силу п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК, слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При розподілі судових витрат, понесених відповідачем [PERSON] , суд виходить із наступного. Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Правничу допомогу відповідачу [PERSON] надавав адвокат Соловей О.В. на підставі договору про надання правової допомоги від 17 листопада 2023 року. Згідно з п. 4.1 договору вартість наданих адвокатом послуг по наданню правничої допомоги визначена у фіксованому розмірі і становить 15 000 грн за надання консультації, подачу відзиву та інших процесуальних документів, участь у судових засіданнях. Відповідач [PERSON] сплатила адвокату Солов`ю О.В. за надану правничу допомогу у справі 15 000 грн, що підтверджується квитанцією (арк.спр.138). Позивачі та їх представник клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги в зв`язку з їх не співмірністю суду не заявили. Водночас суд вважає, що заявлений відповідачем розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним із складністю справи, виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим на виконання цих робіт та участь у судових засіданнях, ціною позову та значенням справи для сторони. З урахуванням відмови у позові, понесені відповідачем [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15\~000 грн підлягають стягненню з позивачів [PERSON] та [PERSON] у рівних частинах, тобто по 7500 грн. з кожного.

Outcome: approved