Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

У грудні 2024 року від представника ТДВ «Страхова група «Оберіг» до суду надійшла вищевказана позовна заява, в якій позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь страхове відшкодування в порядку регресу в сумі 15 499,80 грн, інфляційні втрати в сумі 1 279,08 грн, пеню в розмірі 2 346,99 грн, 3% річних в сумі 269,34 грн, витрати на правничу допомогу в розмірі 7 300 грн та судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування позову вказано, що 30.09.2021 в місті Києві на вулиці Набережно-Рибальській сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки "Renault" н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу марки "Volkswagen" н.з. [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано майнових збитків. Відповідно до Європротоколу від 30.09.2021, вказана ДТП сталася з вини відповідача. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Renault» д.н.з. [NUMBER] станом на дату скоєння ДТП була застрахована в ТДВ «СК «Оберіг» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Транспортний засіб "Volkswagen" н.з. [NUMBER] був застрахований відповідно до договору добровільного страхування, укладеного ПрАТ «СК «Колоннейд Україна», на підставі чого 11.11.2021 власнику пошкодженого транспортного засобу здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 34 444,01 грн. ТДВ «СГ «Оберіг» здійснило виплату ПрАТ «СК «Колоннейд Україна» в розмірі 30 999,61 грн та отримало право звернутися до відповідача за компенсацією страхового відшкодування в порядку регресу, оскільки забезпечений транспортний засіб використовувався для надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 24.01.2025 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи 18.03.2025. 27.01.2025 на адресу суду надійшла заява представника позивача з проханням задовольнити вимоги в повному обсязі та розглядати справу без участі представника позивача, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином за зареєстрованою адресою проживання. Отримавши копію ухвали про відкриття провадження, відзив (заперечення) на позов чи будь-які інші заяви (клопотання) від сторони відповідача до суду не надходили, тому суд ухвалив провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось, суд перейшов до стадії ухвалення рішення. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 30.09.2021 в місті Києві на вулиці Набережно-Рибальській сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки "Renault" н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу марки "Volkswagen" н.з. [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано майнових збитків. Згідно з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду ("Європротокол") від 30.09.2021, дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху водієм транспортного засобу "Renault" н.з. [NUMBER] - [PERSON] . Транспортний засіб "Volkswagen" н.з. [NUMBER] був застрахований відповідно до договору добровільного страхування № CAS0048711 від 23.12.2020 з урахуванням додаткової угоди від 24.11.2021, укладеного між ПрАТ "СК "Колоннейд Україна" та ТОВ "Грундфос Україна". ПрАТ "СК "Колоннейд Україна" відповідно до платіжного доручення від 11.11.2021 здійснило виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу "Volkswagen" н.з. [NUMBER] в розмірі 34 444,01 грн. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "Renault" н.з. [NUMBER] була застрахована в ТДВ «СГ «Оберіг», що вбачається з полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-203617194, згідно з умовами якого ліміт страхової відповідальності за заподіяну майну шкоду становить 130 000 грн. ПрАТ "СК "Колоннейд Україна" звернулося до ТДВ "СГ "Оберіг" з претензією про виплату страхового відшкодування. 12.01.2023 між ПрАТ "СК "Колоннейд Україна" та ТДВ "СГ "Оберіг" укладено угоду про здійснення страхового відшкодування, відповідно до якої було узгоджено розмір страхового відшкодування в розмірі 30 999,61 грн. На підставі вказаної угоди, страхового акту № 39209 від 17.01.2023 та відповідно до платіжної інструкції № 18799 від 18.01.2023, ТДВ "СГ "Оберіг" здійснило виплату страхового відшкодування ПрАТ "СК "Колоннейд Україна" в розмірі 30 999,61 грн. Відповідно до листа ТОВ "Уклон Україна" № 570 від 14.06.2023, підтверджено факт використання транспортного засобу "Renault" н.з. [NUMBER] в якості таксі з 15.04.2021, останнє виконане замовлення - 16.06.2023, всього виконано 2175 замовлень, що свідчить про неправильне застосування коригуючого коефіцієнта. 01.05.2024 відповідачу направлено вимогу про виплату грошових коштів за вих. № 39209р/1. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Згідно із частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо-і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з пунктом 50 частини першої статті 1 Закону України «Про страхування» страхова виплата (страхове відшкодування) - грошові кошти, що виплачуються страховиком у разі настання страхового випадку відповідно до умов договору страхування та/або законодавства. Страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов договору страхування та/або законодавства зобов`язаний провести страхову виплату в разі настання страхового випадку (пункт 54 частини 1 статті 1 ЗУ «Про страхування»). Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, ризик виникнення якої застрахований, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування або відповідно до законодавства (пункт 59 частини першої статті 1 ЗУ «Про страхування»). Відповідно до частин третьої, четвертої статті 102 Закону України «Про страхування» у разі настання події, що має ознаки страхового випадку, страховик зобов`язаний встановити факт, причини та обставини такої події та прийняти з урахуванням умов договору страхування рішення про визнання або невизнання випадку страховим. Здійснення страхової виплати проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених договором страхування) і рішення страховика про визнання випадку страховим та здійснення страхової виплати (страхового акта). У разі визнання випадку страховим страховик здійснює страхову виплату страхувальнику (іншій особі, визначеній договором страхування або законодавством) відповідно до умов договору страхування або законодавства. Згідно зі статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до частини першої статті 108 Закону України «Про страхування» страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із частиною першою статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно із п. 38-1.1 статті 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. За змістом полісу страхування № ЕР-203617194, погодженого сторонами у справі, у розділі «Тарафікуючі показники» поліс містить застереження щодо використання ТЗ в особистих та виробничих цілях (крім таксі).\~ Враховуючи вказане, позивач має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі 50 відсотків виплаченого відшкодування, що становить 30 999,61 / 50% = 15 499,80 грн. Матеріали справи не містять доказів добровільної сплати відповідачем витрат ТДВ «СГ «Оберіг», отже позов у цій частині підлягає задоволенню. Щодо стягнення інфляційних втрат, трьох відсотків річних та пені, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. У постанові Верховного Суду від 16.10.2019 у справі №452/3519/15 (провадження №61-14973св18) зазначено, що правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є грошовим зобов`язанням. У постанові від 25.09.2019 у справі №757/26834/15-ц (провадження №61-23871св18) Верховний Суд зазначив, що оскільки за своєю правовою природою зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування є грошовим, до спірних правовідносин слід застосовувати положення статті 625 ЦК України щодо стягнення зі страхової компанії трьох відсотків річних від простроченої суми та інфляційних втрат. У постанові ВС від 30.10.2019 у справі №200/4309/14-ц (провадження №61-23763св18) також зазначено, що інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання здійснюється незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Наведені позивачем нарахування інфляційних втрат, пені та 3 % річних перевірено судом, відповідачем вказане нарахування не спростовано згідно з положеннями статей 76-81 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача пені, інфляційної складової та 3% річних від суми несвоєчасного здійснення оплати страхових витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положенням статті 141 ЦПК України. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження судових витрат понесених позивачем представником позивача надано копії наступних документів: договір № 39209р/1 від 19.12.2024 про надання професійної правничої допомоги, укладений між товариством з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» та адвокатом Алєксєєвим Владиславом Вячеславовичем; акт від 27.12.2024 прийому-передачі наданих послуг до договору про надання професійної правничої допомоги № 39209р/1 від 19.12.2024; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Враховуючи предмет позову, обсяг матеріалів справи, співмірність складності справи із наданими адвокатом послугами, враховуючи відсутність обґрунтованого клопотань про зменшення витрат на правову допомогу від відповідача, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 7 300 грн правничої допомоги. З відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved