Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

08 квітня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява [PERSON] , заінтересовані особи Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради та [PERSON] про усиновлення, у якій заявник просить суд визнати [PERSON] усиновлювачем малолітнього [PERSON] та внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] . За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, вона передана на розгляд судді Косіциній В.В. Ухвалою суду від 09 червня 2024 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку окремого провадження у складі судді та двох присяжних. Засідання по справі призначено на 13 травня 2025 року. 09 травня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивача - адвоката Чебаненко Ольги Андріївни надійшла заява, у якій заявниця просила долучити до матеріалів справи висновок органу опіки та піклування. У судове засідання, призначене на 13 травня 2025 року з`явився заявник та заінтересовані особи. Представником заявника заявлено усне клопотання про долучення до матеріалів справи листа військової частини, де проходить службу заявник. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання зазначене клопотання - задоволено та залучено лист до матеріалів справи. Заслухано думку дитини щодо її усиновлення. Будь-яких інших заяв або клопотань від учасників справи - не надходило. Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. [INFO] народився [PERSON] , матір`ю якого є [PERSON] , а відомості про батька зазначено в порядку ч.1 ст.130 СК України зі слів матері, що підтверджується копією витягу від 12.12.2018 року №00021656923 (а.с.24). 08 серпня 2025 року між [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , внаслідок чого прізвище [PERSON] було змінено на « [PERSON] » (а.с.14). Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про усиновлення. Відповідно до ст. ст. 3, 4, 5, 7 Сімейного Кодексу України кожна особа має право на проживання в сім`ї. Сім`я створюється, в тому числі, і на підставі усиновлення. Держава створює пріоритет сімейного виховання дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Відповідно до статті 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 232 СК України усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. В контексті положень про усиновлення та батьківство усиновитель робить свідомий та виважений вибір набути прав батька (матері) стосовно дитини, яка не є його кровною, та приймає на себе кореспондуючий цьому обов`язок стати рідною людиною цій дитині, вживати всіх можливих заходів та дій в інтересах дитини, займатися її вихованням та розвитком таким чином і в такому обсязі, які в мінімальному значенні закріплені у законодавстві та визначаються загальними уявленнями про батьківство. При цьому зовнішньо також має прослідковуватися те, що дитина відчуває, що вона перебуває в такому оточенні, яке забезпечить їй у необхідному випадку допомогу, зокрема і на її прохання у звичайних побутових обставинах, висновок про що міститься у постанові КЦС ВС від 23.06.2022 у справі № 175/1713/20. Згідно ст. 217 СК України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення дитини має бути безумовною. Угода про надання усиновлювачем плати за згоду на усиновлення дитини батькам, опікунам чи іншим особам, з якими вона проживає, є нікчемною. Згода батьків на усиновлення може бути дана ними лише після досягнення дитиною двомісячного віку. Якщо мати чи батько дитини є неповнолітніми, крім їхньої згоди на усиновлення потрібна згода їхніх батьків. Письмова згода матері на усиновлення засвідчується нотаріусом. У відповідності зі ст. 223 СК України особа, яка бажає усиновити дитину, подає до суду заяву про усиновлення. Подання такої заяви через представника не допускається. Згідно ст. 211 СК України, усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Усиновлювачами можуть бути подружжя, а також особи, зазначені у частинах п`ятій та шостій цієї статті. У ст. 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей вказано, що компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. Матеріали справи містять оригінал заяви [PERSON] , у якій він надав свою згоду на його усиновлення [PERSON] (а.с.22). Матір дитини - [PERSON] також надала свою згоду на усиновлення дитини - [PERSON] , що підтверджується оригіналом нотаріально-засвідченої заяви [PERSON] (а.с.23). Відповідно до витягу з інформаційної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявність судимості», [PERSON] до кримінальної відповідальності - не притягувався, відомості про погашену та/або незняту судимість, а також відомості про оголошення її у розшук - відсутні (а.с.19). Згідно довідки форми ОК-5, [PERSON] - працевлаштований, дохід за 2024 рік склав 852 596,73 гривень, за січень 2025 року - 122 567,35 гривень (а.с.17). Щодо стану здоров`я [PERSON] , то відповідно до висновку від 02.01.2025 року, що виданий ТОВ «ДІМ МЕДИЦИНИ», [PERSON] є повністю здоровим та може бути усиновлювачем (а.с.18). Також, надано оригінал довідки КНП «ООМЦПЗ» ООР, з якої вбачається, що [PERSON] на наркологічному обліку - не значиться (а.с.18а). У довідці про проходження психіатричного огляду від 10.12.2024 року №322 вказано, що в результаті проходження огляду у [PERSON] психічних розладів не виявлено (а.с.18б). Згідно довідки КНП «ООЦСЗХ» ООР, [PERSON] на обліку з приводу активної форми туберкульозу не перебуває (а.с.18в). Судом також досліджено стан здоров`я дитини - [PERSON] . Так, відповідно до висновку про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дитини, що виданий ТОВ «ДІМ МЕДИЧИНИ», [PERSON] - здоровий (а.с.21). Також, відповідно до довідки від 11.02.2025 року, що видана КНП «МПД» ОМР, у [PERSON] не виявлено психічних захворювань (а.с.20а). Уповноваженими особами Служби у справах дітей ОМР 28.03.2025 року було проведено обстеження умов проживання дитини, за наслідками якого складено акто обстеження, з якого вбачається, що таке обстеження проводилося за адресою: [ADDRESS] . Квартира складається з двох житлових кімнат, окремої кухні, роздільного санвузла та коридору. Санітарно-гігієнічний стан відповідає нормі. У дитини є окрема кімната, яка облаштована всім необхідним (а.с.26). Також, згідно листа ВЧ [NUMBER] , старший солдат [PERSON] проходить військову службу у частині. За час проходження служби зарекомендував суду з позитивного боку, строго дотримується статутів, наказів командування, зразковий виконавець службових обов`язків, володіє необхідними навичками, швидко засвоює нові значення, ефективно виконує поставлені задачі, надійний, пунктуальний, завжди доводить справи до кінця, бере участь у вдосконаленні службових процесів, дотримується високих моральних принципів, відстоює справедливість, має повагу серед колег та командування, дисциплінарних та інших стягнень - не має. У листі зазначено, що військова частина [NUMBER] будь-яких заперечень щодо усиновлення - не має. У статті 171 СК України вказано, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. У постанові ВС від 28 жовтня 2020 року у справі № 241/47/19 (провадження № 61-5726св20) зауважено, що з досягненням віку десяти років у дитини з`являється право не лише бути вислуханою і почутою, а й брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема у визначенні місця проживання. У контексті віку дитини при її опитуванні ВС у постанові від 25 березня 2019 року у справі № 165/2240/16-ц (провадження № 61-29942св18) зауважив, що при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини надається належна увага згідно з її віком і зрілістю. Важливим принципом, що застосується під час розгляду у ЄСПЛ спорів пов`язаних з участю батьків у вихованні дитини, який набув широкого застосування є принцип з`ясування думки дитини. У п. 72 справи «Н.Т. і інші проти Грузії» вказано, що стаття 12 Конвенції про права дитини - держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю». У Зауваженнях загального порядку № 12, «Право дитини бути заслуханою», CRC / C / GC / 12 від 20 липня 2009 року Комітет зауважив, що право всіх дітей бути заслуханими і сприйнятими з усією серйозністю є одним з основоположних принципів Конвенції». Комітет підкреслює, що в статті 12 не встановлюється будь-якого вікового обмеження щодо права дитини висловлювати свої погляди і вона не заохочує держави-учасники до введення в законодавстві або на практиці вікових обмежень, які б ущемляли право дитини бути почутою, по всім питанням, які стосуються її інтересів. Принцип «право дитини бути заслуханою» був предметом розгляду у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine), заява № 39948/06 де суд вказав, що на жодному етапі провадження у справі судді не заслуховували дітей (включно з О.С., якому в грудні 2004 року, коли тривав розгляд справи в суді першої інстанції, було тринадцять років), і що внаслідок виконання рішення про відібрання дітей від батьків їх не лише відокремили від родини, а й помістили в різні заклади. Двоє з них виховуються в іншому місті, далеко від Ромен, де живуть їхні батьки, брати і сестри, і це ускладнює можливість підтримувати регулярні стосунки. Дитина - [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти усиновлення, а навпаки, проявив бажання бути усиновленим [PERSON] . Пояснив, що у них гарні відносини, вони люблять проводити час разом, гуляти, грати в комп`ютерні ігри тощо. Матір дитини - [PERSON] проти усиновлення в судовому засіданні - не заперечувала. У частинах четвертій - шостій статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Тлумачення змісту зазначених приписів Сімейного кодексу України дозволяє зробити висновок, що вони не допускають виключень щодо неотримання письмового висновку органу опіки та піклування при розгляді справ, де участь органу опіки та піклування є обов`язковою, з огляду на неможливість надати такий висновок. На виконання зазначених норм було надано висновок органу опіки та піклування про доцільність усиновлення та відповідність його інтересам малолітнього [PERSON] від 18.04.2025 року №12-10/9, у якому Орган опіки та піклування ПРА ОМР вказано, що вважає таке усиновлення доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Судом не встановлено будь-яких підстав, для віднесення [PERSON] до осіб, які не можуть бути усиновлювачами відповідно до статті 212 СК України - судом не встановлено. Тому, враховуючи стан здоров`я заявника та дитини, відсутність судимостей та згоди дитини та матері дитини - на усиновлення, беручи до уваги той факт, що таке усиновлення є доцільним та відповідає інтересам дитини, що підтверджується наявними доказами та поясненнями, наданими у судовому засіданні, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви та визнання [PERSON] усиновлювачем. Щодо внесення змін до актового запису про народження дитини, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.3 ст.214 ЦПК України, за клопотанням заявника (заявників) суд вирішує питання про зміну імені, прізвища та по батькові, дати і місця народження усиновленої дитини, про зміну імені, прізвища, по батькові усиновленої повнолітньої особи, про запис усиновлювачів батьками. Згідно ч.1 ст.229 СК України, особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. У ч.ч.1-2 ст.231 СК України вказано, що якщо усиновлювачами є одночасно жінка та чоловік і якщо вони записуються батьками дитини, відповідно змінюються прізвище та по батькові дитини. За заявою усиновлювачів може бути змінено ім`я дитини. Для такої зміни потрібна згода дитини. Така згода не вимагається, якщо дитина живе в сім`ї усиновлювачів і звикла до нового імені. Якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. У статті 233 СК України зазначено, що на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», від 18.10.2000 року № 52/5, відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064. Якщо до актового запису цивільного стану вносяться зміни або здійснюються інші відмітки (про розірвання шлюбу, усиновлення, зміну імені у випадках, встановлених законом, позбавлення чи поновлення батьківських прав тощо), то на лицьовому боці актового запису зазначаються підстави їх внесення: актовий запис, рішення суду, розпорядження голови районної, міської державної адміністрації або рішення виконавчого комітету міської, районної в місті ради про присвоєння або зміну прізвища або власного імені малолітньої дитини, висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану або інший документ, який є підставою для внесення змін. Записи щодо внесених до актового запису цивільного стану змін засвідчуються підписом посадової особи та печаткою відділу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Враховуючи те, що суд дійшов висновку про наявність підстав для усиновлення, а рішення суду про усиновлення є підставою для внесення змін до актових записів про народження, суд доходить до висновку про те, що вимога про внесення змін до актового запису про народження підлягає задоволенню. На підставі зазначеного,

Outcome: approved