Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

21 січня 2025 року до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшла позовна заява Департаменту соціальної політики Луцької міської ради (попередня назва: Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради) до [PERSON] про стягнення надміру отриманих коштів допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам в розмірі 8000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на обліку у відділі з 2022 року перебувала внутрішньо переміщена особа [PERSON] як отримувач допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, проживала за адресою: [ADDRESS] . Допомога була призначена за її заявою від 30.06.2022, на неї та її неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 01.03.2022 по 31.05.2022 у розмірі 8000 грн. щомісяця та була продовжена автоматично з 01.07.2022 по 30.09.2022 у розмірі 8000 грн. У лютому 2023 року працівниками Департаменту було проведено перевірку та було встановлено, що 15.01.2023 відповідачка самостійно через Портал Дія знялась з обліку як внутрішньо переміщених осіб себе та своїх дітей. Однак про зняття з обліку відповідачка Департамент не повідомила, у зв`язку з чим виплата їй продовжилась автоматично. На підставі вищевикладеного, рішенням Департманту визначено обсяг надміру виплачених коштів за призначеними соціальними допомогами від 28.06.2023, відповідачу встановлено обсяг надміру виплачених коштів за лютий 2023 рік в розмірі 8000 грн. На адресу відповідача направлено повідомлення про повернення надміру отриманої допомоги від 29.06.2023 № 11.2-8.6/5845/2023. Станом на момент подання позовної заяви відповідачка кошти не повернула, тому звернулися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.01.2025 вказану справу передано за підсудністю до Балаклійського районного суду Харківської області, яка надійшла 04.03.2025. Ухвалою судді Балаклійського районного суду Харківської області від 11.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання, згідно з яким позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу без його участі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце його проведення повідомлялася належним чином за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада», причини неявки суду не повідомила, заяв або клопотань від неї не надходило, відзиву не подала. Враховуючи те, що відповідачка належним чином повідомлена про місце і час судового засідання, суд, за згодою позивача, розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст.\~223\~ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до довідки від 24.04.2022 № 764-7500546523 [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ,\~взято на\~облік внутрішньо\~переміщено особи,\~фактичне місце\~проживання: за адресою: [ADDRESS] . Згідно з даними, які містяться у довідці від 15.06.2022 № 764-7501056217 неповнолітню [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , взято на облік внутрішньо переміщено особи, фактичне місце проживання: за адресою: [ADDRESS] . У відомостях про законного представника, що супроводжує дитину вказано [PERSON] . Відповідно до довідки від 15.06.2022 № 764-7501056216 малолітню [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , взято на облік внутрішньо переміщено особи, фактичне місце проживання: за адресою: [ADDRESS] . У відомостях про законного представника, що супроводжує дитину вказано [PERSON] . 24.04.2022 [PERSON] звернулась до Департаменту соціальної політики із заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам із зазначенням реєстраційного номера облікової картки платника податків та номеру банківського рахунку для виплати допомоги, а також зазначено відомості про дітей, які перемістилися разом із внутрішньо переміщеною особою: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , та відомості про фактичне місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Департаменту соціальної політики м. Луцька від 07.05.2022 [PERSON] призначено допомогу, як переміщеним особам на проживання, з 01.03.2022 у розмірі 2000 грн. Рішенням Департаменту соціальної політики м. Луцька від 07.07.2022 [PERSON] призначено допомогу, як переміщеним особам на проживання, з 01.07.2022 по 30.09.2022 у розмірі 8000 грн. ( [PERSON] 2000 грн, [PERSON] 3000 грн., [PERSON] 3000 грн.), яка в подальшому продовжувалась автоматично. 15.01.2023 відповідачка самостійно, через портал Дія, знялася з обліку як ВПО, проте не подала заяву на припинення виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі. У лютому 2023 року спеціалістами Департаменту було встановлено, що Відповідачка 15.01.2023 була знята разом з дітьми з обліку за заявою у Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб, а допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам продовжувала отримувати лютий 2023 року включно. Виплата допомоги була зупинена, та на підставі пункту 11 Порядку 332 проведений розрахунок неправомірно отриманих Відповідачем сум допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. 29.06.2023 за вих. №11.2-8.6/5845/2023, 03.08.2024 за вих. №11.2-8.6/8620/2024 відповідачу було скеровано повідомлення з пропозицією добровільно повернути надміру виплачені кошти. Однак, станом на момент подання позовної заяви належна до повернення сума заборгованості, яка становить 8000,00 грн. повернута не була. Таким чином, Департамент намагався вирішити цей спір з Відповідачем в досудовому порядку, шляхом звернення до Відповідача, однак повідомлення повернення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги залишились без реагування, в добровільному порядку надмірно нараховані кошти Відповідачем не повернуті. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Механізм взяття на облік внутрішньо переміщених осіб встановлено Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» (далі - Порядок №509). Призначення та виплата допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам регулюється Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам» (далі Порядок № 332). Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України від 20.10.2014 № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Абзацом 16 пункту 2 Порядку №509 (тут і далі в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин) встановлено, що на отримання довідки мають право особи, які після введення Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" воєнного стану перемістилися з території адміністративно-територіальної одиниці, на якій проводяться бойові дії та яка визначена в переліку, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204 "Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми "ЄПідтримка" (далі територія адміністративно-територіальної одиниці, на якій проводяться бойові дії). Відповідно до абзацу другого пункту 2 Порядку № 509 довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Пунктом 3 Порядку № 509 встановлено, що заява про взяття на облік повинна містити, зокрема, таку інформацію про заявника: прізвище, ім`я та по батькові; громадянство; дата та місце народження; стать; відомості про малолітніх, неповнолітніх внутрішньо переміщених осіб, які прибули разом з ним (у разі необхідності); відомості про законних представників, які супроводжують малолітню дитину, недієздатних осіб або осіб, дієздатність яких обмежена, та осіб, зазначених в абзаці дев`ятому пункту 2 цього Порядку; відомості про зареєстроване та фактичне місце проживання; адреса, за якою з особою може здійснюватися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції, та контактний номер телефону; обставини, що спричинили внутрішнє переміщення; відомості про житлові, соціальні, медичні, освітні та інші потреби; відомості про наявність інвалідності та потребу в технічних та інших засобах реабілітації; відомості про місце навчання/виховання дитини (найменування закладу); відомості про працевлаштування, освіту, спеціалізацію за професійною освітою, посаду, професію; серія (за наявності) та номер паспорта громадянина України або відомості з єДокумента, або свідоцтва про народження, або тимчасового посвідчення громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, посвідки на постійне/тимчасове проживання, або іншого документа, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України, крім довідки про звернення за захистом в Україні), унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (за наявності); серія та номер свідоцтва про народження дитини; реєстраційний номер облікової картки платника податків. Відповідальним за достовірність відомостей, що містяться в заяві про взяття на облік, є заявник. Як встановлено в ході судового розгляду, 30.06.2022 [PERSON] звернулась до Департаменту соціальної політики м. Луцька із заявою про надання допомоги на проживання за себе та своїх дітей. Відповідно п. 2 Порядку № 332, з 01.08.2023 допомога призначається на шість місяців внутрішньо переміщеній особі, яка вперше звернулася за призначенням допомоги, та виплачується щомісяця внутрішньо переміщеній особі або уповноваженій особі на внутрішньо переміщену особу у випадку недієздатності отримувача або дитину (далі уповноважена особа) у такому розмірі: - для осіб з інвалідністю та дітей 3000 гривень; - для інших осіб - 2000 гривень. Допомога призначається на кожну внутрішньо переміщену особу (далі - отримувач), відомості про якого включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб. Допомога призначається за повний місяць, у якому уповноважена особа звернулася за її наданням, незалежно від дати такого звернення. [PERSON] та її дітей взято на облік внутрішньо переміщених осіб. Рішенням Департаменту від 07.07.2022 [PERSON] призначено допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01.07.2022 на один шестимісячний період у розмірі 8000,00 грн. щомісячно (2000,00 грн. працездатна особа [PERSON] ; 3000,00 грн. неповнолітня дитина [PERSON] ; 3000,00 грн. малолітня дитина [PERSON] ). Під час проведення перевірки особової справи відповідачки було встановлено, що остання 15.01.2023 самостійно через портал Дія знялась з обліку як внутрішньо переміщена особа разом з дітьми. У разі неправомірного або повторного отримання внутрішньо переміщеною особою допомоги на проживання за певний період суми виплаченої допомоги повертаються особою добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення. Повернення одержувачами коштів виплаченої їм допомоги проводиться на рахунок Мінсоцполітики, відкритий в органах Казначейства. У разі повернення коштів одержувачем допомоги на рахунок Мінсоцполітики заява про повторне її перерахування одержувачу не розглядається (п. 11 Порядку). Отже, Відповідач свідомо отримала надмірно виплачену допомогу за період з 01.02.2023 по 28.02.2023, загальний розмір якої становить 8000,00 грн., по причині особистого зняття з обліку як внутрішньо переміщеної особи, та неподання заяви про припинення виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, при цьому добровільно не повернула надмірно виплачені суми допомоги. Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Відповідно до сталої судової практики, добросовісність є оціночним поняттям, яке передбачає собою сумлінну, чесну поведінку набувача, відсутність з його боку мети зловживати наданим правом, тоді як недобросовісність, навпаки, може проявлятися у зловживанні правом у власних інтересах та на шкоду інтересам іншій особі, несумлінне ставлення до власних обов`язків тощо, тобто така поведінка має бути умисна та переслідувати конкретну мету. Згідно з висновком до якого дійшла колегія суддів ВП/ВС у постанові від 16.01.2019 прийнятій за результатами розгляду справи №753/15556/15 (провадження № 14-445цс18), правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України. Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, оскільки судовим розглядом встановлено, що [PERSON] отримала надмірно суму допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у розмірі 8000,00 гривень, тому ці кошти підлягають стягненню з відповідачки. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved