Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

У грудні 2024 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором №\~101731356 у розмірі 38\~602,20 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31 липня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі - ТОВ "Мілоан") та [PERSON] в електронній формі уклали кредитний договір № 101731356. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору кредитні кошти надаються ТОВ «Мілоан» позичальнику у безготівковій формі, шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки. Відповідачка підписанням кредитного договору підтвердила, що вона ознайомилася з наявними схемами кредитування, отримала проект цього договору разом із додатками (в електронному вигляді), ознайомилася зі всіма його умовами. Приймаючи умови кредитного договору, відповідачка також підтвердила, що умови договору їй зрозумілі та вона підтверджує, що договір адаптовано до її потреб і фінансового стану, а інформація, надана їй кредитодавцем, із дотриманням вимог законодавства забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. 26.12.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ\~«ЄАПБ» укладено договір факторингу №\~26122023, відповідно до якого ТОВ\~«Мілоан» передало (відступило) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ\~«ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, указаних у реєстрах прав вимоги. Відповідно до реєстру боржників № 2 від 26.12.2023 до договору факторингу № 26122023 ТОВ «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в розмірі 38\~602,20 грн, з яких: 9800,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 28\~312,20 грн заборгованість за процентами; 490,00 грн заборгованість за комісією. Усупереч умовам кредитного договору, не зважаючи на повідомлення, відповідачка не виконала своїх зобов`язань, та після відступлення позивачу права вимоги не здійснила жодних платежів для погашення боргу. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18\~лютого 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 01 квітня 2025 року 09-30 год., яке в подальшому відкладено на 09 травня 2025 року 10-00 год. У відзиві на позовну заяву відповідачка просила відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що копія кредитного договору не містить підпису позичальника.\~При цьому позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що наявний у матеріалах справи договір (у вигляді паперової копії) створено у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що вони підписувалися електронними підписами уповноважених на те осіб\~(з можливістю ідентифікувати підписантів), що є обов`язковим реквізитом електронного документа. Наявна в матеріалах справи паперова копія кредитного договору не може вважатися електронним документом (копією електронного документа), оскільки не відповідає вимогам ст. 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належним доказом укладення договору між нею та кредитором. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази часу та способу генерування одноразового ідентифікатора, його направлення, підтвердження відповідачкою пропозиції щодо укладення договору, зокрема, довідки про ідентифікацію клієнта, хронології вчинення дій щодо укладення договору у формі електронного правочину. Крім того, позивачем не доведено факту переходу до нього прав вимоги до відповідачки, оскільки до позовної заяви не додано реєстру прав вимоги, доказів сплати грошових коштів за договором факторингу, у свою чергу у витязі із реєстру прав вимоги міститься інформація лише щодо відповідачки, не містить підписів та печаток. Позивачем не доведено факту виконання первісним кредитором обов`язку щодо переказу кредитних коштів відповідачці на її рахунок. У відповіді на відзив представник позивача Макарова Л. В. зазначила, що відзив є безпідставним та необґрунтованим. Зокрема, зауважила, що сторони уклали договір в електронній формі, його підписання здійснювалося електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону позичальника (який до того ж вказаний відповідачкою у відзиві). У договорі сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, строк, умови кредитування та нарахування процентів у зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів. Підписавши договір, відповідачка посвідчила свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин був спрямований на настання реальних правових наслідків. Позивачем доведено факт укладення вищевказаного кредитного договору, а доводи, зазначені у відзиві, свідчать про намагання відповідачки уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. Нарахування заборгованості здійснювалося виключно відповідно до умов кредитного договору. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювало жодних додаткових нарахувань і не застосовувало жодних штрафних санкцій до відповідачки, всі проценти нараховувалися виключно первісним кредитором ТОВ «Мілоан». Щодо тверджень відповідачки про недоведення факту перерахунку грошових коштів на її картку, то ні первісний кредитор, ні ТОВ ФК «ЄАПБ» не мають доступу до вказаної інформації, яка є банківською таємницею. Щодо доводів відповідачки про недоведеність переходу права вимоги від первісного кредитора до ТОВ «ЄАПБ», то до позовної заяви додано належним чином завірені копії документів, які спростовують ці доводи. При цьому позивачем не надано реєстру боржників до договору факторингу, оскільки в ньому міститься інформація щодо великої кількості боржників, що є банківською таємницею. У судове засідання сторони не з`явилися. У справі міститься клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. 01.05.2025 на електронну пошту суду надійшло чергове клопотання відповідачки про відкладення розгляду справи у зв`язку з сімейними обставинами та поганим самопочуттям, що суд розцінює, як затягування розгляду справи. На обставину поганого самопочуття відповідачка посилалася в попередньому клопотанні від 31.03.2025, що стало підставою для відкладення судового засідання. Також згідно з матеріалами справи відповідача має представника за довіреністю - Карася С. Г., який був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак не з`явився до суду та не подавав жодних заяв/клопотань. Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи, зокрема, за першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. При цьому учасники справи зобов`язані, зокрема, виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; та виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки (пункт 3 частини першої статті 43 ЦПК України). На учасників судового процесу та їх представників покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. На цей час відсутні підстави, які обумовлюють неможливість вирішення спору за наявними в справі матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст.\~247 ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом установлено, що 31 липня 2023 року відповідачка уклала з ТОВ\~«Мілоан» договір про споживчий кредит № 101731356, підписавши його електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора\~S59772 (а. с. 4-9). Згідно з умовами договору кредитодавець зобов`язується на строк, визначений умовами договору, надати позичальнику кошти в сумі 9800,00 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений договором термін. Відповідно до п. 1.3, 1.4 договору кредит надається загальним строком на 120\~днів з 31.07.2023 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 30 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 30.08.2023 (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90\~днів, що настає з дня, наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 28.11.2023 (дата остаточного погашення заборгованості). Позичальник має повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 30.08.2023 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 28.11.2023 (останнього дня строку кредитування). Тип процентної ставки за цим договором\~- фіксована. За надання кредиту позичальник має сплатити комісію у розмірі 490,00 грн, яка нараховується за ставкою 5,00 % від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду становлять 1852,20 грн, що нараховуються за ставкою 0,63 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду; проценти за користування кредитом протягом поточного періоду становлять 26\~460,00 грн, що нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Згідно із платіжним дорученням від 31.07.2023 №\~69505432, наданим позивачем, кредитні кошти в розмірі 9800,00 грн перераховано на рахунок відповідачки (а. с. 13). Відповідно до наданих відомостей про щоденні нарахування та погашення, 31.07.2023 відповідачці надано кредитні кошти в розмірі 9800,00 грн та нараховано комісію за оформлення кредиту в сумі 490,00 грн, у подальшому щомісяця проводилося нарахування процентів (а. с. 14, 15). 26.12.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ЄАПБ» укладено договір факторингу №\~26122023, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, указаних у реєстрах прав вимоги (а. с. 16-20). Відповідно до копії реєстру боржників № 2, що є додатком № 1 до договору факторингу № 26122023 від 26.12.2023, ТОВ «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №\~101731356 у розмірі 38\~602,20\~грн, з яких: 9800,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 28\~312,20 грн заборгованість за процентами; 490,00 грн заборгованість за комісією (а. с. 22, 23). 05.03.2025 на виконання ухвали суду про витребування доказів до суду надійшла інформація від Акціонерного товариства «Універсал банк» про рух коштів (виписка) за картковим рахунком, який належить [PERSON] . Зі змісту виписки убачається, що 31.07.2023 о 19-34 год. на картковий рахунок [PERSON] перераховано грошові кошти в сумі 9800,00 грн (а. с. 88). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені\~статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ст. 204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (ч.\~3\~ст. 215 ЦК України). У\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір\~це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно із ч. 1 ст. 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 652 ЦК України\~дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Абзац другий частини 2\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). У силу ч. 1 ст. 638\~ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідно до правового висновку Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 електронним підписом одноразовим ідентифікатором\~є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних відомостей особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Згідно зі\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За положеннями п. 4 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до ч. 2\~ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитора встановлювати у кредитному договорі комісію за надання, обслуговування кредиту. Згідно зі ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) і до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст.\~1077\~ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Також відповідно до\~ст. 1082 ЦК України\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідачка порушує зобов`язання за цим договором. Статтею 2 ЦПК України\~встановлено, що завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1\~ст. 13 ЦПК України). За положеннями ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд вважає позов доведеним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Надані позивачем на обґрунтування своїх вимог докази суд вважає належними та допустимими і такими, що підтверджують укладення відповідачкою вищевказаного кредитного договору, який не оспорений відповідачкою у встановленому законом порядку та згідно з презумпцією правомірності договору є правомірним (дійсним) станом на час розгляду справи в суді. Матеріалами справи підтверджується, що 31.07.2023 між [PERSON] та первісним кредитором ТОВ «Мілоан» укладено договір про споживчий кредит №\~101731356 в електронній формі. Зокрема, вказаний договір підписано [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора\~ S59772. Доводи відповідачки про те, що в матеріалах справи відсутні докази про те, що вона підписала договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, з якого неможливо встановити, ким та в який спосіб створено та накладено вказаний одноразовий ідентифікатор, є необґрунтованими, оскільки за нормами Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис є одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора без здійснення входу відповідачки на вебсайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно неможливим. Належних і допустимих доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора відповідачкою не надано. Указаний договір про споживчий кредит є дійсним, у судовому порядку не оскаржувався. Підписуючи договір про споживчий кредит № 101731356 від 31.07.2023, відповідачка погодилася з умовами кредитування, у тому числі на розмір процентів за користування кредитними коштами та комісію. Щодо доводів відповідачки про те, що надані позивачем паперові копії документів створено не в порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», слід зазначити таке. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу (частини перша та друга статті 100 ЦПК України). Відповідно до\~ч.\~13\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронні\~документи (повідомлення),\~пов`язані з\~електронним правочином,\~можуть бути\~подані як\~докази сторонами\~та іншими\~особами,\~які беруть\~участь у\~судовому розгляді\~справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із\~статтею 64\~Цивільного процесуального кодексу України,\~статтею 36\~Господарського процесуального кодексу України та\~статтею 79\~Кодексу адміністративного судочинства України. Додані до позовної заяви, яка надійшла до суду засобами поштового зв`язку, паперові копії документів належно засвідчені, клопотань про витребування саме оригіналів долучених доказів сторона відповідачки\~не заявляла. Надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для виникнення кредитних правовідносин та існування заборгованості у відповідачки перед позивачем за договором про споживчий кредит № 101731356. Заперечуючи проти позову, відповідачка посилалася на те, що позивачем не доведено факту перерахування грошових коштів на її банківський рахунок, однак указані доводи повністю спростовуються матеріалами справи, а саме випискою за картковим рахунком відповідачки, якою підтверджується факт надходження 31.07.2023 о 19- 34 год. грошових коштів у розмірі 9800,00 грн на її рахунок. Викладені у відзиві обставини не підтверджено жодними доказами. З урахуванням викладеного, унаслідок невиконання відповідачкою взятих за кредитним договором зобов`язань утворилася заборгованість у вказаному позивачем розмірі, яка не спростована відповідачкою, і така заборгованість підлягає стягненню з неї на користь позивача, який на підставі відповідного договору факторингу є новим кредитором відповідачки. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved