Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Київської міської територіальної громади в особі Київської міської ради, треті особи: Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, Сьома Київська Державна нотаріальна контора про встановлення факту, визнання права власності. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09 вересня 1996 року, [PERSON] разом зі своїм батьком - [PERSON] набули право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] . На даний момент один з співвласників вище зазначеної квартири [ADDRESS] , а саме [PERSON] - помер. Після смерті його батька - [PERSON] за заявою Позивача, державним нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори Гасс В.Ю. будо заведено спадкову справу № 225/2024 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , який на день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Так, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/2 частина квартири [ADDRESS] , яка за життя належала [PERSON] . Після смерті його батька - [PERSON] , спадкоємцями, в тому числі спадкоємцями, які б могли прийняти спадщину після померлого [PERSON] , є виключно Позивач, його рідний син - [PERSON] , який подав заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька. Інших спадкоємців не має, і жодна особа не заявляла свої права на спадщину [PERSON] . Після відкриття спадкової справи №225/2024, Позивач звернувся до Сьомої Київської Державної нотаріальної контори з метою підготовки всіх необхідних документів для отримання ним в подальшому спадщини, а саме - 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Через певний проміжок часу підійшов час на отримання спадщини після смерті його батька - [PERSON] . Необхідно зазначити, що відповідно до п.2.12 Інструкції "Про порядок вчинення нотаріальних дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року №20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, або за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину". На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов`язково вимагаються відповідні документи. Так, [PERSON] через свого представника - [PERSON] (дружину) в червні 2024 року звернувся з відповідною заявою до Сьомої Київської державної нотаріальної контори про видачу Свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті [PERSON] на його - [PERSON] ім`я, але отримав Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій за Вих. № 2725/02-31 від 18.06.2024 року у зв`язку з тим, що частка померлого [PERSON] в праві спільної сумісної власності на вказану квартиру не визначена, а також у зв`язку з неможливістю (виділити - визначити) склад спадкового майна. Отримавши всі необхідні документи від Сьомої Київської державної нотаріальної контори та підготувавши інші необхідні документи, [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом звернувся з відповідною заявою (окреме провадження) до Деснянського районного суду міста Києва для встановлення в судовому порядку розміру часток в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] . В свою чергу Деснянський районний суд міста Києва перевіривши всі надані [PERSON] документи та відповідну заяву (окреме проваджения) про встановлення в судовому порядку розміру часток в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] в міст Киеві у справі №754/541/25 виніс відповідну ухвалу якою ухвалив: Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою [PERSON] , заінтересовані особи: Київська міська територіальна громада в особі Київської міської ради, Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, Сьома київська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. На сьогоднішній день, Позивач, як спадкоємець першої черги за законом не має фактичної можливості оформити спадщину після смерті свого батька - [PERSON] без звернення з відповідною позовною заявою до суду для встановлення в судовому порядку розміру часток в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , та визнання за собою права власності на частку квартири [ADDRESS] після смерті його батька - [PERSON] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2025 року справу передано головуючій-судді - Панченко О.М. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 19.03.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та витребувано належним чином засвідчену копію Спадкової справи. 28.03.2025 року за вих. №793/02-14 від державного нотаріуса Сьомої київської державної нотаріальної контори Гасс В.Ю. надійшла на виконання ухвали суду від 19.03.2025 року - копія спадкової справи №225/2024 до майна померлого [INFO] [PERSON] . 31.03.2025 від представника відповідача - Ю.В. Городок надійшло повідомлення про неотримання стороною відповідача позовної заяви з додатками для ознайомлення. Ухвалою суду від 15.04.2025 року, що занесена до протоколу судових засідань закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Яців О.Р. в судове засідання не з`явилися, представник позивача у підготовчому засіданні заявив клопотання про можливість проведення усіх наступних судових засідань за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду відзив в якому просить суд прийняти рішення згідно чинного законодавства та слухати справу у відсутності представника Київської міської ради. Представник третьої особи - Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації - в судове засідання не з`явився, направив через «Електронний суд» клопотання про розгляд справи без участі представника третьої особи та прийняття рішення відповідно до чинного законодавства України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 09 вересня 1996 року, [PERSON] разом зі своїм батьком - [PERSON] набули право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] . Дана обставина підтверджується договором купівлі-продажу нерухомості від 09 вересня 1996 року, зареєстрованим Київською Універсальною біржою за № В9028/10714 та реєстрацію в Київському міському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 3394 від 09.09.1996 року. Відповідно до витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання [NUMBER] від 26.06.2018, [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії інформаційної довідки КП КМР «КМ БТІ», КВ-2024 №15441 від 06.05.2024, згідно з даними реєстрових книг Бюро, кВ. [ADDRESS] , на праві власності зареєстрована за: [PERSON] , [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого Київською Універсальною біржею від 09.09.1996, №В9028/10714, та зареєстрованого в Бюро 22.10.1996, за реєстровим №3394. [INFO] у віці 85 років помер - [PERSON] , про що було складено відповідний актовий запис № 21533. Факт його смерті було зареєстровано Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та 16 грудня 2023 року Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було видано свідоцтво про смерть [PERSON] на бланку серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина, до складу якої входить частина квартири [ADDRESS] , яка за життя належала [PERSON] . [PERSON] через свого представника - [PERSON] (дружину) в червні 2024 року звернувся з відповідною заявою до Сьомої Київської державної нотаріальної контори про видачу Свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті [PERSON] на його ім`я. Однак державним нотаріусом Сьомої київської держконтори Гасс В.Ю. було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій за Вих. № 1725/02-31 від 18.06.2024 року у зв`язку з тим, що частка померлого [PERSON] в праві спільної сумісної власності на вказану квартиру не визначена, а також у зв`язку з неможливістю (виділити / визначити) склад спадкового майна. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 14.01.2025 року було відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою [PERSON] у порядку окремого провадження. Із матеріалів спадкової справи № 225/2024 судом не встановлено інших спадкоємців окрім Позивача. Статтею 41 Конституції України визначено, що право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з частиною 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Виходячи з положень частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. (стаття 328 ЦК України) Згідно з частинами 1, 2 статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до частини 1 статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. За нормою частини 1 статті 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. На підставі частини 1 статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. При цьому, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (частина 1 статті 368 ЦК України). За нормою частин 1, 2 статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Положеннями частин 1, 2 статті 370 ЦК України передбачається, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до статей 1218, 1226 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. При цьому необхідно визначити якою є доля спадкодавця у праві спільної сумісної власності. Як роз`яснено пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 № 20 частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його органами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Чинне законодавство не надає нотаріусу права здійснювати виділ частки. Таким чином, у разі смерті одного з учасників права спільної сумісної власності, передусім необхідно визначити частку померлого у спільному майні, яка і буде об`єктом спадкування. Видачу нотаріусом свідоцтва про частку в спільному майні за заявою інших учасників спільної сумісної власності законодавство не передбачає, відтак слід вважати, що для успадкування частки у спільній сумісній власності після смерті іншого учасника спільної сумісної власності, справа про визначення належної йому частки вирішуватиметься в суді. Таким чином, оскільки при спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено також після відкриття спадщини, спадкоємець не позбавлений законом такого права, і його право на визначення частки померлого витікає з поняття спадкування, яким відповідно до статті 1216 ЦК України, є перехід права та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до пункту 3.4. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року відповідно до статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту статті 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: «Визначити, що частка померлого ( П.І.Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила - ». Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, враховуючи, що будь-якої домовленості між співвласниками щодо розміру їх часток не було, беручи до уваги презумпцію рівності часток, суд вважає, що частка кожного співвласника у спільній сумісній власності на спадкову квартиру є рівною і становить по 1/2 частці кожному. При цьому в судовому засіданні не було встановлено існування обставин, які б могли бути підставою для збільшена або зменшена часток співвласників спірної квартири. Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог та задоволення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Частиною 5 передбачено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення На підставі викладеного,

Outcome: approved