Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

15 листопада 2024 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітніх дітей, дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 18.03.2021. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей, [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . На даний час діти проживають з позивачем. Зі слів знайомих, рідних та сусідів йому стало відомо, що відповідачка веде розгульний та антисоціальний спосіб життя, часто перебуває в нетверезому стані, порушує подружню вірність з різними чоловіками. Після припинення спільного проживання з жовтня 2019 року відповідачка самоусунулась від виховання, спілкування та утримання спільних дітей, жодним чином не переймалась їхнім здоров`ям, забезпеченням та умовами проживання, не відвідує їх, не турбується про їх фізичний та духовний розвиток, не надає моральної та матеріальної підтримки. За час навчання дітей у школі, [PERSON] жодного разу не відвідала дітей, не цікавиться їх здоров`ям. З нагоди святкування день народження чи «святого Миколая» не дарувала дітям ніяких подарунків, іграшок. При цьому жодних перешкод для виконання своїх материнських обов`язків відповідачу не мала і не могла мати. Враховуючи наведене, [PERSON] своєю поведінкою, діями та бездіяльністю ухилилась від виконання свої материнських обов`язків, а тому просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 12 грудня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 12 березня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив такі задовольнити. Крім цього додав, що [PERSON] за багато років відсутності, більше п`яти, жодного разу не навідувала дітей, хоча ним не створювались жодних перешкод у цьому. Представник позивача [PERSON] , адвокат Варениця В.С., просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, з підстав наведених у позовній заяві. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не прибула, про розгляд справи повідомлялася належним чином. Також про причини неявки суд не повідомила, своїх заперечень та відзиву на позов не подала. Представник органу опіки та піклування Виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області Дида І.С. в судовому засіданні підтримала висновок Виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей. Заслухавши пояснення позивача та його представника, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 18.03.2021 було розірвано. З свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] встановлено, що її батьком є [PERSON] , матір`ю [PERSON] ., що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Добростанівською сільською радою Яворівського району Львівської області, актовий запис №4. В подальшому [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». З свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] встановлено, що його батьком є [PERSON] , матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Залузькою сільською радою Яворівського району Львівської області, актовий запис №3. З довідки №2787 від 11.11.2024 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої Виконавчим комітетом Яворівської міської ради Львівської області встановлено, що в [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З акту обстеження умов проживання встановлено, що 06.11.2024 комісією було проведено обстеження умов проживання у будинку [ADDRESS] . В ході проведення огляду встановлено, що в даному будинку проживають [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Умови проживання добрі. На момент обстеження у будинку було чисто, прибрано, одяг поскладаний. Сім`я дотримується санітарно-гігієнічних норм. Для виховання та розвитку дітей створено належні умови, у дітей є спальні місця, місця для навчання, багато іграшок, шкільні приладдя, одяг та взуття по сезону. З характеристики Новояворівського ЗЗСО І-ІІІ ст. №2 Яворівського району Львівської області вбачається, що [PERSON] , [INFO] , навчається у даній школі з 01.09.2013. Зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована учениця. Має навчальні досягнення достатнього рівня. На уроках уважна, активна, виконує домашнє завдання. Навчанням та вихованням дівчинки займається батько. Мати не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться її навчанням, не відвідує її у школі, не буває на батьківських зборах, не приймає участі у позакласних заходах, не приходила на «перший і останній дзвоник», не зустрічалась та не розмовляла з учителями, які навчають її дитину, не цікавиться життям та вихованням дитини. З характеристики Новояворівської початкової школи Яворівського району Львівської області встановлено, що [PERSON] , [INFO] , навчається у даній школі. Зарекомендував себе як старанний, дисциплінований учень. Має високі здібності по засвоєнню навчального матеріалу. Пам`ять добре розвинена. Навчанням та вихованням хлопчика займається батько. Мати не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться його навчанням, не відвідує його у школі, не буває на батьківських зборах, не приймає участі у позакласних заходах, не приходила на «перший і останній дзвоник», не зустрічалась та не розмовляла з учителями, які його навчають, не цікавиться життям та вихованням дитини. З висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням Виконавчого комітету Яворівської міської ради №37 від 13 лютого 2025 року встановлено, що [PERSON] на засіданні комісії з питань захисту прав дитини повідомила, що хоче спілкуватись з дітьми та допомагати їм, але на даний час з певних особистих причин не має можливості того зробити. Підтвердила, що не бере жодної участі у вихованні своїх дітей, однак заперечує щодо позбавлення її батьківських прав. Окрім цього, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини також було заслухано думку малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , які повідомили, що не бажають бачитись та спілкуватись з матір`ю, ображені на неї за те, що вона їх покинула, останній раз бачили її п`ять років тому, не заперечують щодо позбавлення її батьківських прав. Крім цього, комісією було встановлено, що рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 12.11.2020, [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ), була позбавлена батьківських прав відносно свого сина [PERSON] , [INFO] . Враховуючи наведене, Яворівська міська рада Львівської області, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Згідно із ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей; ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У ст. 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благонадійним. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 Сімейного кодексу України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Аналогічні висновки щодо застосування норм права висловлені також постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 761/24223/18. Як стверджує позивач та описано вище, відповідач [PERSON] свідомо самоусунулася від виконання батьківських обов`язків щодо своїх дітей [PERSON] та [PERSON] , вона не піклується про стан здоров`я, фізичний і духовний розвиток дітей, протягом тривалого часу не займається їх вихованням, не цікавиться навчанням, не спілкується з ними, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей, морально та матеріально не підтримує. Наведене, крім пояснень самого позивача, підтверджується належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, зокрема, характеристиками з навчальних закладів, де навчаються діти, висновком органу опіки та піклування Виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Крім того, суд враховує, що відповідач проігнорувала судовий розгляд даної справи, будучи обізнаною про наявність справи в суді, в судові засідання не з`являлася, а також жодних належних та допустимих доказів на спростування вказаних вище обставин суду не надала. Також суд вважає, що з врахуванням наведених вище обставин, на даний час відсутні підстави та передумови вважати, що можливо змінити у кращу сторону поведінку відповідача, а також встановлені судом обставини свідчать про наявність вини у діях відповідача щодо виникнення такої ситуації, а саме наявності факту свідомого нехтування нею виконання батьківських обов`язків щодо своїх дітей. З огляду на наведене, суд визнає поведінку [PERSON] ухилянням від виконання батьківських обов`язків по вихованню дітей, що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення батьківських прав. Також, враховуючи зазначене вище, суд не вбачає підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останній положення ст. 169 Сімейного кодексу України, а саме що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Крім того, нормами ст. 19 Сімейного кодексу України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. З врахуванням наведеного вище та зібраних і досліджених у справі доказів, суд вважає, що відсутні підстави та передумови для незгоди і відступлення від вказаного вище висновку органу опіки і піклування, оскільки, на думку суду, він є достатньо обґрунтованим та не суперечить інтересам дітей. Крім того, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. За подання позовної заяви [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 1211,20 гривень, що підтверджується квитанцією № 0.0.4005927913.1 від 14 листопада 2024 року. Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому статтею 4 Закону України «Про судовий збір». Зважаючи на наведене вище, слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] сплачений ним судовий збір за подання позовної у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved