Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

08.04.2025 року до Київського районного суду міста Одеси, через систему «Електронний суд», надійшла заява [PERSON] , за участі заінтересованої особи: Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про встановлення факту що має юридичне значення, в якій заявник просить суд встановити факт що вона [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , померлий [INFO] є чоловіком та дружиною на підставі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Палацом одруження м. Томськ, актовий запис №3527. В обґрунтування заяви, заявник стверджує, що вона - [PERSON] , народилась [INFO] . 22.11.1975 у Палаці одруження м.Томська заявниця зареєструвала шлюб із [PERSON] , [INFO] , і після реєстрації шлюбу змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] долучається). Під час шлюбу у заявника з чоловіком [PERSON] народилось двоє дітей - [PERSON] , 1976 року народження, та [PERSON] , 1985 року народження. [INFO] чоловік заявника - [PERSON] , [INFO] , помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Після смерті чоловіка - [PERSON] , заявниця звернулась до ГУ ПФУ в Одеській області за консультацією з приводу переходу на пенсію по втраті годувальника. Однак, вивчивши надані заявником документи спеціаліст ГУ ПФУ в Одеській області в усній формі повідомила їй, що у задоволені заяви скоріш за все буде відмовлено, оскільки по батькові, зазначене у свідоцтві про укладення шлюбу заявниці, не відповідає її паспортним даним. Так, у паспорті громадянина України та в свідоцтві про народження по батькові заявника значиться як « [PERSON] », що не відповідає відомостям про зазначення її по батькові у свідоцтві про укладення шлюбу, де її по батькові записано як « [PERSON] ». Заявниця вказує, що заявлений до встановлення факт має для неї юридичне значення, оскільки безпосередньо породжує юридичні наслідки та необхідне для підтвердження факту перебування у шлюбі з померлим [PERSON] та реалізації права на отримання пенсії по втраті годувальника, у зв`язку з чим вона вимушена звернутись до суду із даною заявою. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаною заявою було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 09.04.2025 року вказану заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено дату, час і місце проведення судового засідання. До судового засідання призначеного на 08.05.2025 року сторони по справі не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлені належним чином, однак 07.05.2025 року представник заявниці надав до суду заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за його відсутності. Також до суду 21.04.2025 року надійшла заява від представника заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій останній просить суд розгляд справи провести за його відсутності, заперечень проти задоволення заяви не висловив. Приймаючи висловлене сторонами по справі волевиявлення про розгляд справи за їх відсутності, судом було ухвалено здійснити розгляд справи в судовому засіданні 08.05.2025 року за відсутності сторін по справі. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши усі докази наявні матеріалах справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] , [INFO] , документована паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим 20 травня 1999 року Київським РВ УМВС України в Одеській області. У відповідності до вказаного паспорту громадянки України виданого на ім`я [PERSON] , наявний запис про перебування останньої у шлюбі з [PERSON] , 1953 року народження, який був укладений 22.11.1975 року Палацом одруження м.Томська. Отже, у відповідності до паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданим 20 травня 1999 року Київським РВ УМВС України в Одеській області, заявниця [PERSON] є дружиною [PERSON] , 1953 року народження. Однак, згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданим 22.11.1975 року, наявним у заявниці на підтвердження її реєстрації шлюбу з [PERSON] вбачається, що 22.11.1975 року Палацом одруження м.Томська було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] , [INFO] , про що було складено актовий запис №3527, внаслідок чого [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Отже, у вказаному свідоцтві, по батькові [PERSON] (після шлюбу [PERSON] ) Наталі зазначено, як: « [PERSON] », що є відмінним від по батькові зазначеного у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданим 20 травня 1999 року Київським РВ УМВС України в Одеській області, на ім`я [PERSON] , [INFO] , в якому міститься запис про реєстрацію вказаного шлюбу 22.11.1975 року Палацом одруження м.Томська з [PERSON] . [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер, про що 05.03.2025 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено актовий запис №1499, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Приймаючи викладене, судом встановлено, що у відповідності до паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданим 20 травня 1999 року Київським РВ УМВС України в Одеській області, заявниця [PERSON] є дружиною [PERSON] , 1953 року народження, який помер [INFO] , після смерті якого відкрилась спадщина на належне останньому майно. Як вказує заявниця, внаслідок неповного зазначення її по батькові, як: « [PERSON] », замість повного: « [PERSON] », у свідоцтві про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданим 22.11.1975 року, вона позбавлена можливості підтвердити факт перебування у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , померлим [INFO] , та реалізувати свої права. З метою усунення вказаної розбіжності, [PERSON] звернулась до Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про отримання повторного свідоцтва про шлюб з [PERSON] , [INFO] . Однак, Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було надано листа від 14.03.2025 року, яким повідомлено, що при формуванні справи щодо надання правової допомоги відділами реєстрації актів цивільного стану складається заява-анкета, яка містить відомості про витребувані документи відповідно до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, підписаної 22.01.1993 року в м. Мінську (далі - Конвенція) та надсилається за місцем знаходження актового запису. Так як реєстрація шлюбу проведена 22.11.1975 року Палацом одружень міста Томська Російської Федерації, актовий запис про шлюб знаходиться у відділі реєстрації одруження - Палац одружень міста Томська Департаменту РАЦС Томської області, Російської Федерації. 01 грудня 2022 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року». Законом передбачено зупинення дії Конвенції 1993 року та Протоколу 1997 року у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь відповідно до ст.62 Віденської конвенції про право міжнародних договорів (далі - Віденська конвенція) і вихід з цих міжнародних договорів відповідно до ст. 54 Віденської конвенції та ст. 84 Конвенції 1993 року. Враховуючи вищезазначене, повідомлено, що отримання будь-яких документів про шлюб [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , є неможливим. Враховуючи вказані обставини, заявниця звернулась до суду з даною заявою. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно\~з ч.1 ст. 2 ЦПК України,\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, \~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 1 частини 1 статті 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року, викладених у п. 1 постанови N 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип права на справедливий суд, який означає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зазначене положення кореспондується частиною 3 статтею 12 ЦПК України. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Приймаючи вищевикладене, надаючи оцінку вищевказаним доказам, судом встановлено, що по батькові заявниці [PERSON] , [INFO] , зазначене у документі, що посвідчує особу (паспорту громадянина України серії [NUMBER] виданим 20.05.1999 року), як: « [PERSON] », є відмінним від по батькові [PERSON] , [INFO] , яке зазначене у свідоцтві про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданим 22.11.1975 року, як: « [PERSON] ». Разом з тим, як вбачається, у вказаних документах (паспорті громадянина України серії [NUMBER] виданим 20.05.1999 року та свідоцтві про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданим 22.11.1975 року) збігаються та є єдиними дані щодо: суб`єкта реєстрації шлюбу - Палац одруження м.Томська; дата реєстрації шлюбу 22.11.1975 року; прізвище, ім`я та дата народження нареченої [PERSON] , яка змінила прізвище на [PERSON] , [INFO] ; дані нареченого [PERSON] , 1953 року народження. При викладених обставинах, оцінивши та проаналізувавши надані докази в їх сукупності, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , документована паспортом громадянина України серії [NUMBER] виданим 20.05.1999 року та вказана у свідоцтві про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданим 22.11.1975 року - [PERSON] , [INFO] , яка змінила прізвище на « [PERSON] », є однією тією ж особою, а розбіжності пов`язані з неповним написанням по батькові заявниці. За наслідком чого, суд вважає встановленим факт, що заявниця [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , померлий [INFO] , є чоловіком та дружиною на підставі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 22.11.1975 року Палацом одруження м. Томськ, актовий запис №3527. Судом встановлено, що заявлений факт заявникові необхідно для підтвердження своїх родинних зв`язків з померлим чоловіком, оскільки в інший спосіб заявниця позбавлена можливості їх підтвердити. Відповідно до\~\~ ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.\~Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.\~При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду\~Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами». Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю змагальні документ, що стосуються прав\~\~ та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформованої, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). При викладених обставинах, суд вважає заяву [PERSON] обґрунтованою та підлягаючою задоволенню.

Outcome: approved