Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування поданого позову зазначено, що 12.06.2023 року між позивачкою та відповідачем було зареєстровано шлюб. Сторони мають спільного сина, [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду сім`ї є взаємна неприязнь, яка згодом перетворилася в психологічну несумісність, а також різні погляди на життя та ведення особистого господарства. Позивачка вважає примирення неможливим, так як шлюбні відносини між нею та відповідачем припинено з березня 2024 року. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам неповнолітньої дитини та позивачки. В зв`язку з чим, позивачка просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 23.12.2024 року відкрите провадження у справі, справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні, з викликом сторін. Судові засідання неодноразово відкладалися у зв`язку із клопотаннями відповідача з різних поважних причин. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позову. В судовому засіданні позивачка повідомила, що більше року не проживає з чоловіком, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, на утримання дитини відповідач гроші фактично не надає. Також повідомила, що займається волонтерською діяльністю, всі три її дитини (у тому числі наймолодший син, батьком якого є відповідач) проживають разом з нею. Мотиви свого позову пояснила тим, що подружжя втратило будь-які почуття одне до одного, спільне проживання є неможливим; також зазначила, що головним мотивом відповідача для збереження шлюбу є статус багатодітної сім`ї, яка припинить своє існування у разі розірвання шлюбу. Від примирення категорично відмовилася. Відповідач та його представник пояснили, що в теперішній час позивачка проходить чергове лікування від алкогольної залежності в якомусь соціальному центрі в м. Синельникове, створеному релігійною організацією. В судовому засіданні позивач вів себе непослідовно: спочатку виявив бажання зберегти сім`ю, висловивши сподівання що це буде можливе після проходження курсу лікування дружиною, заявивши клопотання про примирення, потім заявив, що дружина неадекватно себе поводить і у разі розірвання шлюбу він подасть позов про позбавлення її батьківських прав. Заслухавши сторони і оцінивши поведінку подружжя, суд дійшов висновку, що надавати час для примирення немає сенсу, оскільки вочевидь подружжя демонструвало яскраво виражену неприязнь одне до одного; з питань представників також стало зрозуміло, що відповідачем робляться певні кроки для притягнення позивачки до відповідальності за неналежне виконання батьківських прав, а також, можливо, для подання позову про позбавлення її батьківських прав стосовно молодшої дитини, отже, поведінка та дії сторін не надають надії на примирення сторін. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] 12 червня 2023 року зареєстрували шлюб, про що Васильківським відділом ДРАЦС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зроблено відповідний актовий запис за №260 (а.с.2 копія свідоцтва про шлюб). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Васильківським відділом ДРАЦС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] (а.с.3 копія). Судом встановлено, що дитина станом на теперішній час проживає з матір`ю. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючі дійсні взаємини між подружжям, причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, поведінку відповідача, як таку, що не спрямована на збереження шлюбу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі. Суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами є неможливим і призведе до подальшого психологічного травмування і подружжя, і дитини. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачкою вимога про відшкодування судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивача. Згідно зі ст. ст.\~110,\~112 СК України\~та

Outcome: approved