Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Кулішов В.П. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстровано 03 червня 2006 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Решетилівського районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 33, повторне свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 13.02.2025, видане Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Позивач зазначає,\~що від\~шлюбу мають\~повнолітню доньку, яка проживає окремо. Зазначає, що сімейне життя між сторонами погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Позивач з відповідачем не проживають разом та майже не спілкуються з 2023 року та не ведуть спільного господарства. Позивач вважає позасудове врегулювання спору неможливе, подальшого сенсу в шлюбі немає і примирення неможливе. Відповідачка ухиляється від розірвання шлюбу в позасудовому порядку, розмовляти з позивачем не бажає. Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 31.03.2025 позовна заява була залишена без руху та надано строк для усунення недоліків. 02.04.2025 представником позивача надана до суду заяву про усунення недоліків. Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області Лівер І.В. від 08.04.2025 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Крім того, витребувано у позивача [PERSON] оригінал свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 13.02.2025 (видано повторно). 14.04.2025 представником позивача надано до суду витребувані докази. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Позивач та його представник в судове засідання не з`явився, 02.05.2025 представник подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без участі позивача та без участі представника, позовні вимоги підтримує і просить їх задовільнити, судові витрати по справі просив покласти на позивача. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, 01.05.2025 до суду від відповідачки надійшла заява, в якій просила розглядати справу без її участі, позов визнає, просила суд даний позов задовільнити. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України справу розглянуто за відсутності сторін, які надіслали на адресу суду заяви (клопотання) з проханням справу розглянути за їх відсутності. Судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи,\~що\~в\~судове засідання\~не\~з`явились\~всі учасники\~справи,\~відповідно\~до\~ч.\~2\~ст.\~247ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, заяви, клопотання сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають\~в зареєстрованому\~шлюбі з\~03 червня 2006 \~року,\~актовий запис\~№ 33 від 03.06.2006,\~який зареєстрований 03 червня 2006 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Решетилівського районного управління юстиції у Полтавській області (повторне свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 13.02.2025, видане Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Шлюбно-сімейні відносини між позивачем та відповідачем на даний час фактично припинені, а саме з 2023 року, подружжя не веде спільного господарства, не проживає однією сім`єю, має спільну повнолітню дитину та при таких стосунках, які склалися між сторонами, враховуючи втрату ними почуття кохання і небажання відновити стосунки, збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Згідно ст.\~51\~Конституції\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають значення. Як вбачається з матеріалів справи, сімейне життя позивача та відповідача не склалось, шлюбно-сімейні відносини сторін припинено з 2023 року, мають спілу повнолітню дитину, розірвання шлюбу відповідає інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи наведене, позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Оскільки під час судового розгляду позивачем заявлено клопотання про покладення судових витрат на позивача, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалося.

Outcome: approved