Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] , про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову, позивачка посилається на те, що 08 лютого 2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який було зареєстровано виконавчим комітетом Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом №17. Від даного шлюбу у них народилося двоє доньок, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказує, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що відповідач не поважав позивачку як дружину, не рахувався з її думкою, не турбувався про дітей та матеріальний добробут сім`ї. Зазначає, що відповідач затівав безпідставні сварки, принижував її та врешті у 2020 році покинув сім`ю. Між нею та відповідачем немає ніяких почуттів любові та поваги, шлюб носить формальний характер, у зв`язку з цим наполягає на його розірванні, наміру примиритися з відповідачем немає. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 09 квітня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Позивачка будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася. Відповідач будучи, відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за штрих кодовим ідентифікатором №0610246034373, у судове засідання не з`явився та про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 08.02.2011 року між сторонами було укладено шлюб, який було зареєстровано виконавчим комітетом Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області України за актовим записом №17, що стверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 08.02.2011 року (а.с.7). Від даного шлюбу у сторін народилися доньки - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями свідоцтв про їх народження серія [NUMBER] та [NUMBER] , виданих виконкомом Дубівської селищної ради Тячівського району, Закарпатської області України 10.10.2011 та 22.03.2018 (а.с.8-9). Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони проживають окремо та не ведуть спільного побуту більше чотирьох років. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові і довіри один до одного. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, який не виявив бажання з`явитися в судове засідання, враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, які свідчать про тривалу відсутність між сторонами сімейних відносин, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити їх інтересам, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо утримання та порядку виховання дітей, поділу спільного майна сторін, не заявлено. Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на її користь з відповідачки.

Outcome: approved