Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

У лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено договір № 495209-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 29 травня 2024 року направлено відповідачці пропозицію (оферту) укласти договір № 495209-КС-002 про надання кредиту. 29 травня 2024 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» прийняло (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 495209-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-3767, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий було введено/відправлено). Таким чином, 29 травня 2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] було укладено договір № 495209-КС-002 про надання кредиту, який підписаний одноразовим ідентифікатором. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 17 000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] . До теперішнього часу відповідачка свої зобов`язання за договором № 495209-КС-002 про надання кредиту належним чином не виконала, а лише часткового сплатила кошти на загальну суму 12 152,62 грн. Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, в останньої станом на 08 лютого 2025 року утворилась заборгованість за договором № 495209-КС-002 про надання кредиту в розмірі 40 231,62 грн, з яких 15 289,17 грн - суми прострочених платежів по тілу кредиту та 24 942,45 грн - суми прострочених платежів по процентах. У зв`язку з цим просить суд стягнути з відповідачки на користь позивача вказану заборгованість та судові витрати. Ухвалою судді від 24 лютого 2025 року провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін (а.с. 62). Також даною ухвалою суду від 24 лютого 2025 року витребувано в АТ КБ «ПриватБанк» належним чином засвідчену інформацію щодо відкриття банківської картки № [NUMBER] на ім`я [PERSON] та про рух коштів (виписку) по банківській картці № [NUMBER] за період з 29.05.2024 року по 13.11.2024 року включно (а.с. 62); 25 березня 2025 року на виконання ухвали про витребування доказів на адресу суду від АТ КБ «ПриватБанк» надійшли зазначені докази (а.с. 82-84). Інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. 27 березня 2025 року представник відповідачки адвокат Лишко В.А. надіслав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, вказуючи на те, що нарахована ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» сума по відсоткам за користування кредитом не відповідає вимогам чинного законодавства про захист прав споживачів. 29 травня 2024 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] було укладено договір № 495209-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію». У рахунку заборгованості вбачається, що позивачем нараховано 40 231,62 грн суми загального залишку заборгованості за даним кредитом. Сплачені відповідачкою кошти в сумі 12 152,62 грн позивач зарахував наступним чином: 1 710,83 грн - тіло кредиту, 7 891,79 грн - відсотки та 2 550 грн - комісія. Відповідачка не погоджується із стягненням коштів за комісією та зарахування сплачених коштів в рахунок комісії, а не тіла кредиту. Також нарахована позивачем сума по відсотках є завищеною та не ґрунтується на вимогах Закону, а, отже, заборгованість підлягає перерахуванню (а.с. 86-90). 02 квітня представником позивача - адвокатом Виноградовим Ю.Е. подано до суду відповідь на відзив, в якому зазначено, що відповідачка не заперечує про факт укладення договору № 495209-КС-002 про надання кредиту, отримання кредитних коштів, здійснення платежів та наявності заборгованості за договором. Щодо встановлення комісії, то відповідно до п. 2.5 Договору комісія за надання кредиту становить 2 550 грн. В зв`язку з тим, що відповідачка, здійснюючи платежі за кредитним договором, погасила заборгованість за комісією, вони не просять її стягнути. [PERSON] , укладаючи договір від 29.05.2024 року, погодилася, зокрема, сплатити комісію за надання кредиту, яка є разовою та її розмір є незмінним. Також ЗУ «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. Але ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» просить стягнути із відповідачки лише заборгованість по тілу та процентах, які були нараховані згідно норм чинного законодавства, пеня або штрафи не нараховувались. Нарахування відсотків здійснювалось відповідно до п. 4 договору, за змістом якого плата за користуванням кредитом за даним договором є фіксованою і становить 1,5 % за кожен день користування кредитом. Також кредитним договором встановлений орієнтований графік платежів. Відповідачка знала про умови підписаного нею договору та його правила, користувалася наданими їй коштами, доказів та заперечень протилежного останньою не надано. Наданий позивачем розрахунок заборгованості ґрунтується на умовах кредитного договору з урахуванням здійснених відповідачкою платежів. Остання не була позбавлена можливості надати свій розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с. 96-110). Пояснень щодо відповіді на відзив від відповідачки не надійшло. У судове засідання представник позивача не з`явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачка та її представник у судове засідання також не з`явилися, які про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Судом установлено, що 29 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено договір № 495209-КС-002 про надання кредиту (Далі-Договір) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію». За умовами договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 17 000,00 грн на засадах строковості, платності, а позивальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правил надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА». Плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,50000000 % в день - стандартна процентна ставка за кредитом, процентна ставка за кредитом: в день 0,86587500 , фіксована; комісія за надання кредиту - 2 550,00 грн, яка нараховується одноразово при видачі кредиту на дату видачі кредиту; строк, на який надається кредит: 24 тижні; строк дії договору -до 13.11.2024 року; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 47 595,15 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка 14 287,76 процентів (а.с. 16-20). Пунктом 3 укладеного договору встановлено графік платежів у вигляді таблиці, відповідно до якого, всі виплати за кредитом розраховувалися на дванадцять платежів, по 3 000 грн кожен. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 29 травня 2024 року [PERSON] була направлена пропозиція (оферта) укласти Договір № 495209-КС-002 про надання кредиту (а.с. 21-25). 29 травня 2024 року [PERSON] прийняла (акцептувала) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 495209-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених такою офертою, шляхом направлення через інформаційно-телекомунікаційну систему одноразового ідентифікатора (а.с. 26-30). Отже, договір про надання кредиту був укладений в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору про надання кредиту № 495209-КС-002 від 29 травня 2024 року, що акцептована відповідачкою шляхом підписання електронним підписом. Товариство (позивач) належним чином виконало свої договірні зобов`язання, перерахувавши 29 травня 2024 року на картковий рахунок позичальника № [NUMBER] кошти в сумі 17 000,00 грн (а.с. 33, 34). Інформацією АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 11 березня 2025 року, що надана на виконання ухвали суду про витребування доказів, підтверджено належність [PERSON] карткового рахунку № [NUMBER] та надано інформацію про рух коштів за період з 29 травня 2024 року по 13 листопада 2024 року включно, з якої вбачається, що [PERSON] отримала кредитні кошти на картковий рахунок та користувалася ними, періодично поповнюючи рахунок та знімаючи з нього кошти (а.с. 82-84). Таким чином, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконало своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачці у розпорядження кредитні кошти. Надаючи оцінку зібраним доказам, суд виходить з наступного. За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до положень ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 628, 629 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України). За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 даного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). За правилами ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, судом установлено, що 29 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] був укладений договір № 495209-КС-002, відповідно до умов якого товариство зобов`язувалося надати позичальнику кредит у національній валюті на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язувався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші зобов`язання передбачені договором. Згідно з п. 7 договору позичальник підтверджує, що вона ознайомлена з договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів товариством, текст яких розміщено на сайті кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм, зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватися їх. Позичальник за допомогою інструменту ідентифікації пройшла автентифікацію, ідентифікацію та верифікацію як фізична особа відповідно до законодавства. Договір укладався дистанційно в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи. Встановлено, що оспорюваний кредитний договір підписаний відповідачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачкою укладений не був би, тобто вказаний вище договір був укладений та підписаний в електронній формі, і такі дії сторін узгоджуються з вимогами ст. 6, 627 ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Таким чином, позивачем доведено належними та допустимими доказами у контексті вище перелічених норм законодавства щодо виникнення між позивачем та відповідачкою зобов`язальних правовідносин на умовах, зазначених позивачем, надано докази щодо відсоткової ставки за користування кредитними коштами, строків їх повернення. У свою чергу, взяті на себе зобов`язання відповідачка [PERSON] належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість за договором на загальну суму 40 231,62 грн, з яких 15 289,17 грн - суми прострочених платежів по тілу кредиту та 24 942,45 грн - суми прострочених платежів по процентах (а.с. 10-11, 12). Розрахунок загальної суми заборгованості відповідачки по кредитному договору наданий суду і відповідає вимогам закону. Відповідачка не спростувала наданий позивачем розрахунок заборгованості, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надала. При цьому, суд враховує, що відсотки за користування кредитом поза межами строку кредитування не нараховувались, відповідні нарахування здійснювалось до 13.11.2024 року включно, тобто, в межах дії договору про надання кредиту, і жодних платежів за прострочення виконання зобов`язання позивачем нараховано не було. Враховуючи викладене вище та всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає, що в даному випадку мають місце порушення з вини відповідачки прав позивача щодо порядку погашення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з чим позовні вимоги останнього підлягають задоволенню у повному обсязі. Суд відхиляє посилання представника відповідачки про те, що договором було встановлено комісію з обслуговування кредитної заборгованості, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», при цьому у порушення вимог вказаного вище закону позивач не мав права встановлювати розмір денної процентної ставки більше 1%, а нарахована позивачем сума по відсотках за користування кредитом є завищеною, враховуючи наступне. За змістом п. 3.2.2 указаного Договору, сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та додатку № 1 до договору (за виключенням дострокового повернення кредиту), унаслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4 договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та додатку № 1 до договору, та до закінчення строку дії договору. Пунктом 3.2.3. Договору сторони на момент укладення Договору встановили наступний графік платежів, припускаючи, що Позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься Знижена процентна ставка. [PERSON] не виконувала графік погашення заборгованості, що відповідно призвело до збільшення суми нарахованих процентів відносно орієнтовної суми, що зазначена у графіку погашення заборгованості. Згідно з наданим ТОВ «Бізнес Позика» розрахунку, проценти за користування кредитом нараховувалися ним по 13.11.2024 року, тобто, в межах строку кредитування, визначеного договором. Після вказаної дати розмір нарахованих процентів не збільшувався ( а.с. 10-11). Умовами п. 2.5. договору № 455209-КС-002 від 29 травня 2024 року передбачено комісію за надання кредиту у сумі 2 550 грн. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. За приписами ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. На виконання вимог, у тому числі п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, -щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України "Про споживче кредитування" та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за надання кредиту. Аналізуючи умови договору № 455209-КС-002 від 29 травня 2024 року, з урахуванням Правил надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», суд приходить до висновку про правомірність дій товариства щодо нарахування комісії у сумі 2 550 грн, оскільки укладеним між сторонами кредитним договором, передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а Правилами надання споживчих кредитів передбачено, що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Відповідно до п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %, при цьому 2,5 %, як максимальний розмір денної процентної ставки почав застосовуватися з 24.12.2023 по 22.04.2024 включно, 1,5 %, як максимальний розмір денної процентної ставки почав застосовуватися з 23.04.2024 по 20.08.2024 включно, 1 %, як максимальний розмір денної процентної ставки почав застосовуватися з 21.08.2024 року, у той час як договір між сторонами був укладений 29.05.2024 року. У вказаний період позивачем нараховувалися відсотки відповідно до Договору та вказаного вище п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», що відповідачкою не спростовано. За таких обставин, вимоги ТОВ «Бізнес Позика» про стягнення з відповідача заборгованості за процентами у сумі 24 942,45 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Зважаючи на положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання юридичною особою позовної заяви майнового характеру стягується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Законом України «Про державний бюджет України на 2025 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2025 року з 01 січня встановлений у розмірі 3 028 грн. Отже, судовий збір за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру становить у розмірі 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 3 028 грн. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» при подачі позову до суду через систему «Електронний суд» було сплачено суму судового збору в розмірі 2 422,40 грн відповідно до ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», що підтверджується платіжною інструкцією № 2321 від 11 лютого 2025 року (а.с. 9). У зв`язку із задоволенням позовних вимог на підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved