Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, просила суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та мене, дружини, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 4000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову, позивачка зазначила, що 27 листопада 2023 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований 27 листопада 2023 року у місті Києві, актовий запис № 380, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 27 листопада 2023 року [NUMBER] . У шлюбі у сторін народилася дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 23 листопада 2023 року [NUMBER] , яка на момент подання цієї позовної заяви є малолітньою та проживає з позивачкою за фактичним місцем проживання, а саме у [ADDRESS] . Після припинення відносин з відповідачем дитина знаходиться на повному утриманні позивачки. Посилаючись на те, що вона фактично самостійно несе всі витрати пов`язані з утриманням дитини, позивачка вимушена звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. При цьому, вказує позивачка, відповідач є працездатною особою, може надавати матеріальну допомогу дитині. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивачка просить суд задовольнити пред`явлені вимоги у повному обсязі. Також позивачка зазначила, що утримувати самостійно дитину їй надзвичайно важко, оскільки з огляду на малолітній вік дитини, вона не має можливості працевлаштуватись. На сьогодні дохід позивачки складається виключно з виплат допомоги при народженні дитини, розмір яких відповідно до пункту 13 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Україні від 27.12.2001 № 1751, складає 41280 грн. виплата якої здійснюється одноразово у сумі 10320 гривень, решта суми допомоги виплачується протягом наступних 36 місяців рівними частинами по 860 гривень на місяць. Відтак, наголосила, що зазначена сума виплат допомоги на місяць є критично недостатньою для нормального її з дитиною існування та навіть не сягає встановленому законодавством розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. У судове засідання позивачка не з`явилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, в матеріалах справи наявна заява позивачки про розгляд справи за її відсутності проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. За таких обставин, суд визнав можливим розглянути справу за відсутності учасників справи за правилами заочного позовного провадження відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву на позов не подав. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 27 листопада 2023 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований 27 листопада 2023 року у місті Києві, актовий запис № 380, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 27 листопада 2023 року [NUMBER] . У шлюбі у сторін народилася дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 23 листопада 2023 року [NUMBER] , яка на момент подання цієї позовної заяви є малолітньою та проживає з позивачкою за фактичним місцем проживання, а саме у [ADDRESS] . У відповідності до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами частини 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. До того ж, обов`язок утримувати дитину у рівній мірі покладається як на матір, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб. Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Згідно з частинами 1, 2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. У відповідності до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька дитини визначається судом. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.2 ст. 184 СК України). У відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з 19 овтня 2024 року. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 1 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Положеннями ч. 2 ст. 75 СК України, визначено, що право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, на яку позивачка посилається у своєму позові, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Диспозиція ст. 84 СК України визначає, що право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4 ст. 84 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. З урахуванням наведеного, а також тієї обставини, що відповідач є працездатним, має дохід, доказів того, що на його утриманні перебувають інші особи, суду не надано, суд приходить до висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу своїй дружині. Згідно з ч. 2 ст. 77 СК України, за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Положеннями ч. 3 ст. 77 СК України визначено, що аліменти сплачуються щомісячно. З огляду на встановлені у справі обставини, що мають юридичне значення та наведені положення Закону, суд вважає необхідним присудити до стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та дружини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 2000 гривень на кожного, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 19 жовтня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття, стягнення аліменти які стягуються на утримання дружини починаючи з 19 жовтня 2024 року і до досягнення дитиною трирічного віку відповідно. Визначаючи вказаний розмір аліментів, враховує стан здоров`я позивача, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення та визнання позову відповідачем. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є молодим працездатним чоловіком. Відомостей про незадовільний стан його здоров`я суду не надано. Оскільки судом задоволено позов а позивач згідно Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211, 20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved