Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовною заявою, де просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь товариства заборгованість за кредитним договором № 304784134 у розмірі 71584 грн. 25 коп. та стягнути понесені судові витрати. На обґрунтування позову зазначено, що 18.08.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 304784134. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, який додатковою угодою до договору від 31.12.2020 викладений у новій редакції. Відповідно до витягу з реєстру боржників № 161 від 23.11.2021 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача за кредитним договором № 304784134. 22.10.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 201022. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 до договору факторингу № 201022 від 22.10.2022 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до відповідача у сумі 71584,25 грн., яка складається з 16249,90 грн. основного боргу та 55334,35 грн. заборгованості по відсоткам. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором та заборгованість погашає, представник позивача звернувся до суду за захистом прав ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розгляд справи проводити у його відсутність. Представником відповідача [PERSON] адвокатом Логутовою С.В. надано суду відзив на позовну заяву, де вона вказала, що з позовними вимогами відповідач не згоден, вважає їх безпідставними та необгрунтованими. Зазначила, що у матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження переходу права вимоги за кредитним договором до позивача, детальний розрахунок заборгованості за договором кредиту, а тому не доведено наявності кредитної заборгованості, її дійсного розміру, розміру застосованої первісним кредитором процентної ставки та періоду, за який розраховано розмір заборгованості. Також окремий відзив тотожного змісту подано відповідачем [PERSON] . Представником ТОВ\~«ФК «Європейська\~агенція з\~повернення боргів»\~надіслано суду\~відповідь на\~відзив,\~де вказала.\~що відповідачем\~укладено договірз ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо отримання кредитних коштів шляхом підписання електронним підписом позичальника, що підтверджує досягнення сторонами в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Кошти були надані позичальнику в готівковій формі на банківську карту, вказану ним власноруч у договорі, відповідачем не доведено, що кошти не надійшли на його рахунок. Заборгованість нарахована первісним кредитором відповідно до умов договору. Вважає, що перехід права вимоги підтверджується належними доказами, копії та витяги з яких надано суду, повідомлено про особу, у розпорядженні якої перебувають оригінали цих документів. Відповідач [PERSON] надав суду заперечення на відповідь на відзив, де вказав, що вважає, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження переходу до нього права вимоги та заперечує проти долучення до справи доказів, що надані разом із відповіддю на відзив, оскільки такі докази повинні були бути долучені до позовної заяви при звернення з позовом. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.02.2025 поновлено строк представнику позивача для подачі клопотання про витребування доказів, задоволено частково вказане клопотання та витребувано докази. Вислухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд доходить наступних висновків. Відповідно до положень ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладання мелектронного підпису завершується створення електронного документа (ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». З врахуванням викладеного наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу ст.12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіхі стотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторонни укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Судом встановлено, що 18.08.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 304784134, за умовами якого відповідачу було надано кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 16250 грн. на умовах строковості, зворотності, платності. Договором передбачено, що кредитодавець надає перший транш у сумі 16250 грн. одразу після укладення договору, який має бути повернено до 17.09.2021 (п.1.3 договору), кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту (дисконтний період), а саме до 17.09.2021, з можливістю продовження цього строку (п. 1.7, 1.8 договору). Договором передбачена дисконтна процентна ставка у розмірі 529,25 % річних, що становить 1,45 % в день від суми кредиту за час користування ним (п. 1.9.1 цього договору), індивідуальна процентна ставка у розмірі 547,96 %річних, що становить 1,50% в день від суми кредиту за час користування ним (п.1.9.2) і базова процентна ставка у розмірі 722,70 % річних, що становить 1,98 % в день від суми кредиту за час користування ним. Сторони погодили (п.1.12 договору), що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду блокує можливість отримання позичальником нових траншів за договором та є відкладальною обставиною у розумінні ст..212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку дії кредитної лінії на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переноситься на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше, ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду; з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 процентів річних, що становить 2,98 % в день від суми кредиту за кожен день користування ним (п. 1.1 договору). Кредитний договір був підписаний відповідачем 18.08.2021 шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором. Надання кредитодавцем грошових коштів позичальнику за договором підтверджується платіжним дорученням ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 18.08.2021 на суму 16250 грн. з призначенням платежу : переказ коштів згідно договору № 304784134 від 18.08.2021, [PERSON] , код [NUMBER] , для зарахуванням на платіжну картку № [NUMBER] . Отримання платежу відповідачем підтверджується також довідкою АТ «Універсал Банк» про рух коштів на рахунку [PERSON] за період з 18.08.2021 по 21.08.2021. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, за яким первісний кредитор відступив фактору ТОВ «Таліон плюс» за плату належні йому права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, до боржників. Додатковою угодою до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, укладеною ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» 31.12.2020, сторони дійшли згоди викласти договір факторингу у новій редакції, за якою право вимоги права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому. В силу п. 4.1 цього договору наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку; право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує; підписанням цього реєстру сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним реєстром прав вимоги. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 161 від 23.11.2021 ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до [PERSON] за договором № 304784134 від 18.08.2021 на загальну суму 46403,25 грн, з яких 16249,90 грн. основного боргу та 30153,35 грн. заборгованості по відсоткам. 20.10.2022 між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 20102022, за яким під правом вимоги сторони розуміють всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі право грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Згідно п.4.1 цього договору факторингу право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог по формі,встановленій у додатку до цього договору. На підтвердження внесення плати за договором суду надано копію платіжної інструкції № 19474 від 10.03.2023. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги за договором № 304784134, укладеним [PERSON] , на загальну суму заборгованості 71584,25 грн, з яких 16249,90 грн. основного боргу та 55334,35 грн. заборгованості по відсоткам. Отже правомірність відступлення прав вимоги відповідачем не спростована. Згідно з ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до положень частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу. В силу ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1)припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч.1 ст.611 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів порушив, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість із тіла кредиту у сумі 16249 грн. 90 коп. (з врахуванням часткової оплати процентів у розмірі 10 коп. 17.09.2021, що вбачається із руху коштів по картці відповідача та розрахунку заборгованості) та процентів за користування кредитом. У відповідності до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Велика Палата Верховного суду у справі № 910/4518/16 від 05.04.2023 року виснувала, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. Позивач з вимогами про стягнення з відповідача процентів відповідно до статті 625 ЦК України не звертався. Відповідно до умов договору кредитної лінії № 304784134 від 18.08.2021 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , сторонами передбачено дисконтний період та визначено, що відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання у боржника настає після спливу строку дії цього договору, а саме після спливу 90 днів з дня закінчення дисконтного періоду (п.1.12 договору). Отже відсотки за користування кредитом відповідно до умов договору могли бути нараховані до закінчення строку цього договору, тобто до 16.12.2021, та становлять (з урахуванням часткового погашення заборгованості по відсоткам, що вбачається із руху коштів по картці відповідача та розрахунку заборгованості) 41291 грн. 10 коп., що відповідає відсотковій ставці, встановленій договором. Суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які б свідчили про погашення боргу, про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Враховуючи те,\~що відповідач\~належним чином\~не виконує\~обов`язки\~за договором,\~не надав\~суду доказів\~на спростування\~вказаної заборгованості\~та її\~розміру,\~не надав\~суду доказів,\~що прострочення\~виконання грошового\~зобов`язання\~сталося не\~з його\~вини,\~суд приходить\~до висновку,\~що з\~відповідача на\~користь позивача\~слід стягнути\~заборгованістьу розмірі 57541 грн., з яких: 16249 грн. 90 коп. сума заборгованості за основним боргом та 41291 грн. 10 коп. сума заборгованості за відсотками. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи із вищенаведеного та пропорційного розрахунку, на користь позивача з відповідача [PERSON] слід стягнути судовий збір у розмірі 2433 грн. 91 коп.

Outcome: partial