Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

04.10.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором у розмірі 30184,56 гривень, суму понесених судових витрату розмірі 3028,00 гривень. Вимоги мотивує тим, що 27 травня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний дoгoвір №801576199, за умовами якого відповідачу надано перший транш у сумі 7750 гривень. 28.11.2018 року між «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 31.12.2020 року додатковою угодою №26 до договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції. Відповідно до реєстру боржників №147 від 17.08.2021 до договору факторингу №28/1118-01 укладено між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 801576199. 20.10.2022 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон плюс» передає ТОВ ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі прав вимоги. Відповідно до реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 року до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 30184,56 гривень, з яких: -7749,60 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 22434,96 грн. - сума заборгованості за відсотками. Згідно з п.3.9 договору факторингу, у разі отримання коштів від боржників, органів Державної виконавчої служби в рахунок погашення заборгованості після дати підписання цього договору, клієнт зобов`язаний перерахувати ці кошти фактору протягом 3 банківських днів з дати їх отримання (включно), на рахунок фактора, вказаний в розділі 10 даного договору. При перерахуванні коштів клієнт зобов`язаний надати розшифровку платежів у вигляді електронного листа, а саме, вказати наступні дані боржників: прізвище, ім`я, по батькові, номер облікової картки платника податків, номер кредитного договору. В разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та зараховані на погашення кредитної заборгованості. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 21 жовтня 2022 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором №801576199 в розмірі 30184,56 гривень, з яких: -7749,60 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 22434,96 грн. - сума заборгованості за відсотками. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 30184,56 гривень та судові витрати у розмірі 3028,00 гривень. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 жовтня 2024 року справу прийнято до розгляду та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (а.с. 34-35). Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 29 листопада 2024 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 47-50). Заперечуючи позовні вимоги, відповідач зазначає, що позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 801576199 від 27.05.2021 року від первісного кредитора до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», відповідно, від Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів», оскільки, на думку представника позивача, право вимоги від первісного кредитора - ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" перейшло до нових кредиторів ще 28.10.2018 року, а сам кредитний договір № 801576199 був укладений 27.05.2021 року, тобто майже через 3 роки після укладення договору факторингу, тобто правовідносини за кредитним договором між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виникли 27.05.2021 року, значно пізніше ніж було укладено договір факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», у якому предмет договору не індивідуалізовано належним чином, а отже, на час укладення даного договору у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було відсутнє право вимоги до відповідача за договором № 801576199. Водночас, підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних відносин. Зазначає, що відступлення майбутніх вимог чинне законодавство не забороняє, однак не стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу. Право майбутньої вимоги на момент укладення договору мали би бути визначеними, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо відповідача на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018 року, не було, та сторони не могли передбачити, що 27.05.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» буде укладено договір із відповідачем [PERSON] . Таки чином, з огляду на наведене фактично ТОВ «Таліон Плюс» не могло відступити ТОВ «ФК`ЄАПБ», право вимоги за кредитним договором №801576199 від 27.05.2021 року. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь які належні, допустимі і достатні докази перерахування кредитних коштів за вищевказаним договором позичальнику відповідно до вимог ст.526,1054,1088 ЦК України. Також, зазначає про те, що позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці є правильними. Зазначає, що у матеріалах справи відсутні реквізити повного карткового рахунку позичальника, на якій мало бути здійснено перерахування кредитних коштів. Також вказує, що сума заборгованості за користуванням кредитними коштами у розмірі 22434,96 гривень, нараховано поза межами користування кредитом, тому є безпідставною та не підлягає задоволенню, оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Зазначає, що відповідно до договору №801576199 від 27.05.2021 року строк кредитування чітко встановлений і складає 30 днів. Водночас,\~хоча положення\~кредитного договору\~і містять\~зобов`язання\~позичальника сплачувати\~проценти у\~підвищеному розміри\~понад строк\~кредитування,\~однак новий\~строк кредитування\~після 26.06.2021\~р.\~між сторона\~не погоджувався\~і договором\~не передбачений.\~За таких\~умов,\~враховуючи закінчення\~строку кредитування,\~та відсутність\~нового погодженого\~між сторонами\~строку кредитування\~після закінчення\~строку кредитуванні\~(26.06.2021)\~кредитодавець втратив\~право нарахувати\~проценти. Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов`язком позивача, який не довів суду належними та допустимими доказами її розмір. З урахуванням наведеного, вимоги позивача про стягнення з позивача процентів за кредитом, нарахованих внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань після спливу строку кредитування, задоволенню не підлягають. Просить вимоги за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором - задовільнити частково, а саме за кредитним договором №801576199, право грошової вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», на підставі договору факторингу №20102022 від 20.10.2022, у розмірі 7\~749,60 гривень. 09\~грудня 2024 року на\~адресу суду\~надійшла відповідь\~на відзив,\~у якому\~представник позивача Миколаєнко\~В.М. заперечує проти доводів відповідача, та вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав (а.с. 56-72). Кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, а тому укладання між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не були би укладені. Позивачем доведено факт укладання відповідачем кредитного договору в електронній формі та підписання договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», тому позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», а саме того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок позичальника, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, Відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. Надані позивачем докази є належними, допустимими та достатніми для підтвердження надання/перерахування коштів позичальнику та обґрунтування розміру заборгованості відповідача за кредитним договором, отже позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» є законними та обґрунтованими. Також зазначає, що перерахування коштів на платіжні карти відповідача за укладеним договором було безпосередньо здійснено оператором онлайн-послуг платіжної інфраструктури, який не здійснює операцій з готівковими грошима, а перекази коштів здійснюються виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Також умовами угод з банками-екваєрами, від яких фактично надходять на картки клієнтів кошти до переказу, передбачено надходження від компанії загальних сум поповнення карток за визначений період, а не сум окремих транзакцій, в зв`язку з цим виділення транзакції як окремого платежу із зазначенням призначення у банківській виписці не є можливим. Зазначають про те, що у відзиві відповідач стверджує, що позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 801576199 від 27.05.2021 року від первісного кредитора до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», відповідно, від Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів», оскільки, на думку представника позивача право вимоги від первісного кредитора - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло до нових кредиторів починаючи ще 28.10.2018 року, а сам кредитний договір № 801576199 був укладений 27.05.2021 року, тобто майже через 3 роки після укладення договору факторингу, що взаємовиключає одне одного, оскільки договір факторингу права вимоги є похідних від кредитного договору, а отже не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги. Щодо тверджень відповідача про недоведеність відступлення прав вимоги зазначають наступне. Так, 27.05.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено кредитний договір № 801576199. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Додатковою угодою №26 від 31.12.2020 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, договір факторингу №28/1118-01 викладено у новій редакції. Відповідно до п.2.1. договору, згідно умов договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п.4.1. Договору факторингу №28/1118-01, наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги. При цьому відповідно до п.1.3. договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 «Право вимоги» - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, а договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 є дійсним, відповідно до законодавства, містить вимоги конкретного змісту, щодо відступлення прав вимоги до боржників, що існували на момент переходу цих прав, в порядку передбаченому договором факторингу, в тому числі і майбутніх вимог, містить обсяг таких вимог, та обсяг прав і обов`язків сторін. Сторонами досягнуто згоди щодо предмета договору факторингу. Отже, Сторони погодили, що первісний кредитор має право передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги. Це корелюється з нормою, визначеною у ст. 1078 ЦК України, де встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до реєстру боржників № 147 від 17.08.2021 до договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 801576199. Таким чином, договори факторингу укладені між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» та між ТОВ «Таліон Плюс» і позивачем укладені у відповідності до вимог чинного законодавства України, яке діяло на момент укладання цих правочинів, є чинними і дійсними. Враховуючи все вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається відповідач у відзиві на позовну заяву, як на підстави для відмови у задоволені позовних вимог - є не обґрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладених правочинів, нормам чинного законодавства, ряду правових позицій викладених в Постановах ВСУ, а отже є такими що не підлягають задоволенню та не повинні братися судом до уваги. 16 грудня 2024 року до суду від відповідача надійшли заперечення (а.с. 90-96), відповідно до змісту яких відповідач зазначає про те, що сума заборгованості за користуванням кредитними коштами у розмірі 22434,96 гривень, нараховано поза межами користування кредитом, тому є безпідставною та не підлягає задоволенню, оскільки після закінчення строку кредитуванням у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Зазначає, що відповідно до договору №801576199 від 27.05.2021 року строк кредитування чітко встановлений і складає 30 днів. Водночас,\~хоча положення\~кредитного договору\~і містять\~зобов`язання\~позичальника сплачувати\~проценти у\~підвищеному розміри\~понад строк\~кредитування,\~однак новий\~строк кредитування\~після 26.06.2021\~р.\~між сторона\~ми не\~погоджувався і\~договором не\~передбачений За\~таких умов,\~враховуючи закінчення\~строку кредитування,\~та відсутність\~нового погодженого\~між сторонами\~строку кредитування\~після закінчення\~строку кредитуванні\~(26.06.2021)\~кредитодавцем втратив\~право нарахувати\~проценти. Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов`язком позивача, який не довів суду належними та допустимими доказам її розмір. З урахуванням наведеного, вимоги позивача про стягнення, з позивача процентів за кредитом, нарахованих внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань після спливу строку кредитування, задоволенню не підлягають. Просить вимоги за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором- задовільнити частково, а саме за кредитним договором №801576199, право грошової вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 у розмірі 7\~749,60 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, в іншій частині просить відмовити. 18.02.2025 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на заперечення відповідача (додаткові пояснення у справі), зміст якої повністю дублює відповідь на відзив, жодних нових обставин або доказів на підтвердження свої вимог позивачем не наведено (а.с.104-109). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Статтею 12 та частиною 1статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Виходячи з положень ч. ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі, якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі Закон). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 6 статті 11 Закону, передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт)може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. \~ \~ \~ \~ Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (Закон України «Про споживче кредитування»). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що 27 травня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний дoгoвір №801576199 у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (а.с.6-9). Відповідно до п.1.1 договору №801576199 від 27.05.2021 за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі 7750 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом відповідно до умов цього договору. Згідно з п.1.3 договору № 801576199 від 27.05.2021 кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 7750 гривень одразу після укладення договору. В п.1.4. договору обумовлено, що позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування складає 21 днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п.1.7. Договору. У випадку надання першого Траншу не в день укладення договору строк дії кредитної лінії та строк дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором. Пунктом 1.8. сторони обумовили, що для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду за цим договором, позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 днів дисконтного періоду процентів, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена. Відповідач отримав кредитні кошти у сумі 7750 гривень, що підтверджується копією платіжного доручення від 27.05.2021 (а.с. 81). Згідно з розрахунком заборгованості, сформованим ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», заборгованість відповідача становить 19 846,64 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 7749,60 грн, за процентами 12\~290,88 грн; 16.06.2021 відповідачем сплачено 16 грн. (а.с.77-78). Відповідно до розрахунку заборгованості, сформованого ТОВ «Таліон Плюс» заборгованість відповідача становить 30 184,56 грн., з яких: за тілом кредиту 7749,60 грн, за процентами 22 434, 96 гривень (а.с.79) 28.11.2018 року між «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором . 31.12.2020 року додатковою угодою №26 до договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції (а.с.126-135). Відповідно до реєстру прав вимоги №147 від 17.08.2021 до договору факторингу №28/1118-01 укладено між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 801576199 (а.с. 82-86). 20.10.2022 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон плюс» передає ТОВ ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги а ТОВ ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі прав вимоги (а.с. 12-14). З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 21.10.2022 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних платежів за кредитним договором № 801576199 ВІД 27 травня 2021 року. Суд не приймає до уваги заперечення сторони відповідача, з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Як достовірно вбачається з письмових матеріалів справи, а саме відзиву на позовну заяву та письмових заперечень, що стороною відповідача стверджується про недоведеність факту отримання та користування відповідачем кредитними коштами; про неналежність розрахунку заборгованості, який не підтверджує позовні вимоги та не відображає факт здійснення відповідачем погашень кредитної заборгованості; про нарахування відсотків за користування кредитними коштами поза межами дії кредитного договору; та про відсутність доказів на підтвердження відступлення права вимоги до [PERSON] . Верховний Суд 23 жовтня 2019 року прийняв важливу постанову (справа № 917/1307/18), якою розтлумачив сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції. Так, Верховний Суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності. Суд звертає особливу увагу, що стверджуючи про відсутність (ненадання стороною позивача) доказів отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 7 750 гривень, відповідач не заперечує самого факту укладення вказаного кредитного договору. При цьому, суд приймає до уваги, що сторона відповідача не була позбавлена можливості надати докази на підтвердження своїх заперечень проти позовних вимог. В тому числі, шляхом надання доказів щодо наявних карткових рахунків, відкритих на ім`я [PERSON] , та надання виписки по них, з метою спростування факту зарахування та отримання кредитних коштів. Однак, всі заперечення відповідача звелися до відсутності доказів щодо відсутності доказів на підтвердження наявності кредитних правовідносин між сторонами по справі. Заперечуючи проти наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості, сторона відповідача будь-якого контррозрахунку заборгованості чи доказів її відсутності не подала. При цьому, за умови укладення кредитного договору в електронній формі, та надання кредитних коштів шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника, первинні облікові документи, про які сторона відповідача зазначала у відзиві та письмових запереченнях апріорі відсутні. При цьому, із змісту розрахунків заборгованості, наявних в матеріалах справи та кредитного дoгoвору №801576199 від 27.05.2021 року достовірно вбачається наступне. 27 травня 2021 року [PERSON] було перераховано кредитні кошти в сумі 7\~750 гривень, відповідно до умов п.п. 1.1, 1.3 Договору. Строк кредитної лінії, він же Дисконтний період, становив 21 день (а.с. 6). В період з 27.05.2021 року по 17.06.2021 року (протягом дії Дисконтного періоду) кредитодавцем ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» нараховувались проценти за користування кредитними коштами в розмірі 3,65 % річних, тобто в сумі 0,78 гривень щоденно (а.с. 77). 16 червня 2021 року [PERSON] , відповідно до умов п. 1.8 Договору, здійснив повне погашення фактично нарахованих відсотків протягом дії Дисконтного періоду в сумі 16,00 гривень. Однак, повернення кредитних коштів в сумі 7\~750 гривень не здійснив. Внаслідок чого, у відповідності до умов п. 1.8 Договору, Дисконтний період було продовжено на 30 днів. В період з 18.06.2021 року по 16.07.2021 року (протягом дії продовженого Дисконтного періоду) кредитодавцем ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» нараховувались проценти за користування кредитними коштами в розмірі 620,5 % річних (1,70% в день), тобто в сумі 131,74 гривень щоденно відповідно до умов п. 1.9.2 Договору. 16.07.2021 року, тобто в останній день дії продовженого Дисконтного періоду позичальником [PERSON] , не було здійснено повного погашення фактично нарахованих відсотків протягом дії продовженого Дисконтного періоду та не було повернуто кредитних коштів. Внаслідок чого, 17.07.2021 року закінчився строк продовженого Дисконтного періоду та вступила в дію умова, передбачена п.п. 1.12-1.12.1 щодо щоденного відкладання зобов`язання позичальника, та на загальний строк не більше 90 днів (а.с. 6). Крім того, у відповідності до положень п. 1.9.3 та п. 1.13 договору, станом на 20.07.2021 року, кредитодавцем ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», у відповідності до положень п. 1.9.3 Договору, було донараховано різницю між базовою та дисконтною процентною ставками, на загальну суму 3\~463,33 гривень. Таким чином, починаючи з 17.07.2021 року та в подальшому до 17.08.2021 року кредитодавцем ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» нараховувались проценти за користування кредитними коштами в розмірі 839,50 % річних (2,30% в день), тобто в сумі 178,24 гривень щоденно відповідно до умов п. 1.12.2 Договору. В подальшому, після відступлення права вимоги, правонаступником кредитодавця, ТОВ «Таліон Плюс» з 18.08.2021 року по 13.10.2021 року, в межах дії кредитного договору нараховувались проценти за користування кредитними коштами в розмірі 839,50 % річних (2,30% в день), тобто в сумі 178,24 гривень щоденно відповідно до умов п. 1.12.2 Договору. Суд констатує, що станом на 13.10.2021 року загальний 90-денний строк щоденного відкладання зобов`язання позичальника [PERSON] не сплинув, оскільки почав відраховуватись з 17.07.2021 року. Внаслідок чого, всі твердження сторони відповідача щодо неналежності розрахунків, наданих позивачем та нарахування процентів поза межами дії кредитного договору повністю спростовуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами та встановленими безпосередньо судом обставинами. Щодо відступлення права вимоги за кредитним договором №801576199 від 27.05.2021 року, суд звертає увагу на наступні обставини. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Додатковою угодою №26 від 31.12.2020 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, договір факторингу №28/1118-01 викладено у новій редакції. Відповідно до п.2.1. договору, згідно умов договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 9-11). Відповідно до п. 4.1. Договору факторингу №28/1118-01, наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги. При цьому відповідно до п.1.3. договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 «Право вимоги» - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 147 від 17.08.2021 до договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 801576199 (а.с. 123-125). Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, а договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 є дійсним, відповідно до законодавства, містить вимоги конкретного змісту, щодо відступлення прав вимоги до боржників, що існували на момент переходу цих прав, в порядку передбаченому договором факторингу, в тому числі і майбутніх вимог, містить обсяг таких вимог, та обсяг прав і обов`язків сторін. Сторонами досягнуто згоди щодо предмета договору факторингу. Отже Сторони погодили, що первісний кредитор має право передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги. Це корелюється з нормою, визначеною у ст. 1078 ЦК України, де встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Таким чином, на підставі Додаткової угоди №26 від 31.12.2020 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, право вимоги переходить від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги, однак без укладення нового договору факторингу та/або додаткових угод до нього. Таким чином, суд доходить до висновку, що [PERSON] має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним дoгoвором № 801576199 від 27.05.2021 року в розмірі 30\~184,56 гривень, з яких: - 7\~749,60 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 22\~434,96 грн. - сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попередніх кредиторів, у зв`язку з чим у нього наявна заборгованість в загальному розмірі 30\~184,56 гривень. У зв`язку з цим, зазначена заборгованість підлягає до стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Із наведеного слідує, що понесені позивачем та документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору за звернення до суду з даним позовом в розмірі 3028,00 грн., у зв`язку із задоволенням позову, підлягають компенсації за рахунок відповідача. На підставі ст.ст. 509,\~526,\~527,\~530,\~1048,\~1050,\~1054 ЦК України,

Outcome: approved