Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

24 березня 2025 року представник позивача адвокат Менько Д.Д., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , в якому просить: змінити розмір аліментів, які утримуються із [PERSON] на користь [PERSON] за судовим наказом Роменського міськрайонного суду Сумської області № 2-н/585/64/18, виданим 24.05.2018р., на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , та стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовано тим, що позивач із [PERSON] перебував у шлюбі, який був розірваний 14 червня 2018 року на підставі рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області. Від шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . За судовим наказом Роменського міськрайонного суду Сумської області № 2- н/585/64/18, виданим 24.05.2018р., з позивача на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Після винесення судом вищевказаного судового наказу змінився матеріальний та сімейний стан позивача. Так 20 серпня 2021 року між позивачем та [PERSON] був укладений шлюб, від якого у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Наразі позивачу стало відомо, що його дружина [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання їх спільної дочки [PERSON] , а також на своє утримання до досягнення дочкою [PERSON] трирічного віку, у розмірі по 1/6 частині на утримання дитини та дружини на кожного. Таким чином, сукупний розмір аліментів, які стягуються з позивача на підставі судового наказу № 2-н/585/64/18, виданим 24.05.2018р. Роменським міськрайонним судом Сумської області, та будуть стягуватись на підставі рішення суду становитимуть 58,3 % (1/6+1/6+1/4), що перевищує розмір, встановлений ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження". Ухвалою судді від 28 березня 2025 року по справі відкрито спрощене провадження, з повідомленням сторін. 06 травня 2025 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила поновити строк для подання відзиву на позовну заяву, відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що зміна сімейного стану позивача та народження дитини від іншого шлюбу не може бути самостійною підставою для зменшення аліментів без доведення погіршення матеріального стану позивача, 21.07.2024 позивачем та третьою особою по справі придбано автомобіль марки NISSAN 2011 року випуску, що підтверджує про покращення матеріального стану позивача, останнім не надано належних доказів, які б підтверджували погіршення його матеріального стану. 06 травня 2025 року до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких зазначено, що рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 квітня 2025 року у справі № 585/829/25, яке станом на 06.05.2025 року не набрало законної сили, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/ 6 частини його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду, тобто з 05 березня 2025 року, і до досягнення дитиною повноліття, також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/ 6 частини його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду, тобто з 05 березня 2025 року, і до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, а саме: до [INFO] . У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, пояснив обставини, викладені в позові, просив їх задовольнити. Третя особа в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач до суду не з`явилась, проте належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який був розірваний 14 червня 2018 року на підставі рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області. Від шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . За судовим наказом Роменського міськрайонного суду Сумської області № 2- н/585/64/18, виданим 24.05.2018р., з позивача на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] , [INFO] , на виконання Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» був призваний по мобілізації [INFO] 27.04.2022 до військової частини [NUMBER] , що підтверджується довідкою №553 від 16.08.2023 р. Відповідно до довідки про грошове забезпечення за 2024-2025 рік № 1319/4 від 18.03.2025 [PERSON] з вересня 2024 року по лютий 2025 року сума утриманих аліментів складає 124378,90 грн., з яких за вересень 2024 17935,14 грн., за жовтень 2024 13632,48 грн., за листопад 2024 13933,12 грн., за грудень 2024 29873,64 грн., за січень 2025 23676,56 грн., за лютий 2025 25327,96 грн. 20 серпня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, від якого у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 квітня 2025 року у справі № 585/829/25 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/ 6 частини його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду, тобто з 05 березня 2025 року, і до досягнення дитиною повноліття, також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/ 6 частини його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду, тобто з 05 березня 2025 року, і до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, а саме: до [INFO] . У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Стаття 7 Сімейного Кодексу України визначає, що сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Тобто, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частина 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що на даний час існують підстави для стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, оскільки, на його утриманні знаходиться ще одна малолітня дитина від іншого шлюбу, яку він відповідно до закону зобов`язаний утримувати, рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 квітня 2025 року у справі № 585/829/25 стягнуто з позивача на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду, тобто з 05 березня 2025 року, і до досягнення дитиною повноліття, також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду, тобто з 05 березня 2025 року, і до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, а саме: до [INFO] . При цьому, сукупний розмір аліментів, які стягуються з позивача на підставі судового наказу № 2-н/585/64/18, виданим 24.05.2018р. Роменським міськрайонним судом Сумської області, та будуть стягуватись на підставі вказаного рішення суду становитимуть 58,3 % (1/6+1/6+1/4), що перевищує розмір, встановлений ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження". У постанові від 21 липня 2021 року у справі № 691/926/20 (провадження № 61-7627св21) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу. Доводи відповідача, що зміна сімейного стану позивача та народження дитини від іншого шлюбу не може бути самостійною підставою для зменшення аліментів без доведення погіршення матеріального стану позивача спростовуються висновками, викладеними у постанові Верховного Суду України від 19.06.2024 по справі №686/22677/23. Виходячи з наведеного, при вирішенні даного спору суд враховує, що у позивача відбулася зміна сімейного стану, народження дитини від іншого шлюбу, та зміна матеріального стану, оскільки рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 квітня 2025 року у справі № 585/829/25 з позивача стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/ 6 частини його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду, тобто з 05 березня 2025 року, і до досягнення дитиною повноліття, також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/ 6 частини його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду, тобто з 05 березня 2025 року, і до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, а саме: до [INFO] , у свою чергу, збільшення доходів у позивача не встановлено, тому суд доходить висновку, що у справі наявні передбачені статтею 192 Сімейного кодексу України підстави для зменшення розміру аліментів, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача на підставі судового наказу Роменського міськрайонного суду Сумської області № 2-н/585/64/18, виданого 24.05.2018 р., з 1/4 частки до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що для досягнення балансу між утриманням дитини від першого шлюбу позивача та утриманням нової сім`ї останнього, справедливим та достатнім розміром аліментів, з урахуванням змін на боці позивача, буде зменшення розміру аліментів з 1/4 частини до 1/6 на утримання неповнолітньої дитини. На думку суду, таке зменшення розміру аліментів є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим відносно кожної дитини позивача. За правилами ст. 191 СК України лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання цим рішенням законної сили, що відповідає положенням статті 192 Сімейного кодексу України щодо стягнення аліментів в зміненому розмірі та роз`ясненням, викладеним у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України). Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частини другої статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі положень ст. ст. 84, 181, 182, 191, 192, 199, 200 СК України, ст. ст. 258-259,263, 264, 265 ЦПК України, суд

Outcome: approved