Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його дітей сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 31 серпня 2012 року. У шлюбі з відповідачем народилося троє дітей син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Шлюб розірваний із відповідачем рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 жовтня 2023 року. Відповідач після розірвання шлюбу проживає окремо, не надає грошових коштів на утримання дітей, не проявляє жодного інтересу до них, аліменти за рішенням суду не сплачує. Усіма питаннями, що виникали в житті дітей, займалася лише позивачка, без жодної допомоги та сприяння з боку відповідача. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали вимоги позову та просять їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, надав заяву про розгляд справи без його часті, не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи в судовому засіданні залишила вирішення спору на розсуд суду, через неможливість встановити місце проживання відповідача. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази та інші матеріали справи, встановив наступне. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , про що 09 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Знам`янка реєстраційної служби Знам`янського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області складено відповідний актовий запис № 146. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , про що 14 вересня 2017 року Знам`янський міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області складено відповідний актовий запис № 40. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , про що 02 жовтня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Знам`янка Знам`янського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області складено відповідний актовий запис № 242. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 березня 2024 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що діти проживають разом з матір`ю, батько не приймає участі в утриманні дітей. Відповідно до довідки Знам`янського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області №12330 від 26.02.2025, [PERSON] аліменти на підставі рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 березня 2024 року не отримувала. [PERSON] працює в ліцеї «Крила України» Знам`янської міської ради Кіровоградської області на посаді прибиральниці службових приміщень з 15.11.2022, за місцем роботи характеризується позитивно. Відповідно до пояснень служби у справах дітей виконавчого комітету Знам`янської міської ради Кіровоградської області від 05.05.2025, обґрунтований висновок щодо доцільності чи недоцільності позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей не має можливості, у зв`язку з тим, що місце проживання/перебування відповідача на території Знам`янської міської територіальної громади невідоме. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Позбавлення батьківських прав - це, насамперед, спосіб захисту прав та інтересів дитини, а також санкція за протиправну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» наголошується, що взаємне задоволення від спільного перебування батьків і дітей є фундаментальним елементом сімейного життя, а тому втручання до нього має відбуватися у вузьких рамках, визначених статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що, незважаючи на певний вільний розсуд держави в справі відібрання дітей під державну опіку, відбирання дітей від батьків означає відрізання дітей від свого коріння, що може бути виправданим лише у виняткових випадках. У той же час, як вбачається зі змісту рішень Європейського суду з прав людини «З та інші проти Сполученого Королівства» від 10 травня 2001 року та «A. проти Сполученого Королівства» від 23 вересня 1998 року, в контексті вимог статті 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод держава повинна приділяти особливу увагу захисту дітей від поганого поводження з боку інших осіб, у тому числі шляхом здійснення своєчасних превентивних заходів. Беручи до уваги стандарти Європейського суду з прав людини інтереси малолітньої дитини превалюють над потребами збереження сім`ї. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення від виконання батьківських обов`язків передбачає систематичне невиконання обов`язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, словом не робиться нічого для задоволення життєво важливих потреб дитини). У п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав /тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують, та інше/, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умов поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Також, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою відповідальності батьків. Разом з тим, враховуючи те, що відповідач не виконує свої батьківські обов`язки по піклуванню за здоров`ям своїх дітей, про їх фізичний, духовний та моральний розвиток не турбується, не забезпечує необхідне харчування, медичний огляд, тобто ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дітей, враховуючи, що діти знаходяться на повному утриманні та вихованні матері, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, позбавлення особи батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дітьми і побачення з ними, як це передбачено законом, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі задоволення позову на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved