Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

Представник позивачів [PERSON] та [PERSON] - адвокат Герасимчук О.О. звернувся до суду з позовною заявою до Немирівської міської ради, про визнання права власності на спадкове майно. В обгрунтування позову зазначив, що [INFO] в с. Могилівка Жмеринського району Вінницької області померла [PERSON] . 30.11.1995 [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, в тому числі те, що належатиме їй на час смерті і на що вона матиме право за законом заповіла своїй доньці [PERSON] . Вказаний заповіт посвідчений секретарем Кудлаївської сільської ради Немирівського району Вінницької області Сидоренко Л.В. та зареєстровано в реєстрі за №17, що підтверджується копією вказаного заповіту. За життя на ім`я [PERSON] був виготовлений сертифікат на право на земельну частку (пай), серії ВН №0192121, площею 2,19 в умовних кадастрових гектарах, який зареєстрований від 26.06.1997 року за порядковим №187, що підтверджується листом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №21/426-21 від 27.07.2021. Факт отримання сертифікату засвідчено підписом у відповідній графі Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавалися Немирівською районною державною адміністрацією по КСП «Перше Травня» в с. Кудлаї Кудлаївської сільської ради. Згідно виписки з погосподарської книги №1 за 1996-2000 роки с. Кудлаї Вінницького району (колишня назва Немирівський), головою домогосподарства по [ADDRESS] (номер особового рахунку [NUMBER] ) була [PERSON] . 08.12.1998 року [PERSON] переїхала на постійне місце проживання в с. Могилівка Жмеринського району Вінницької області. Згідно посвідки про народження [PERSON] є матір`ю [PERSON] . 17.02.1965 року [PERSON] одружилася з [PERSON] , внаслідок чого змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] . Відповідно до довідки Гніванської міської ради №771 від 18.08.2021 [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , яка постійно проживала без реєстрації в с. Могилівці Жмеринського району Вінницької області та померла [INFO] , а саме вступила в фактичне управління спадковим майном померлої, розпорядившись домашніми та особистими речами померлої в травні 1999 року. [PERSON] померла [INFO] в с. Могилівка Жмеринського району Вінницької області. Відповідно до довідки виконавчого комітету Гніванської міської ради Вінницького району Вінницької області №834 від 20.09.2021 [PERSON] постійно до дня своєї смерті проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] . Згідно запису в погосподарській книзі №5 на час відкриття спадщини разом з спадкодавцем проживав і був зареєстрований її чоловік - [PERSON] . 12.10.2005 [PERSON] звернуся до нотаріуса із заявою, у якій просив видати йому свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті дружини [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.10.2005, виданого державним нотаріусом Жмеринської районної державної нотаріальної контори Мельничук А.Л., [PERSON] як спадкоємцю після смерті [PERSON] , видане дане свідоцтво на спадщину-земельну ділянку площею 0,3016 га, кадастровий номер 0521080600:02:004:0009, 0521080600:02:004:0010, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Цього ж дня, тобто 12.10.2005, державним нотаріусом Жмеринської районної державної нотаріальної контори Мельничук А.Л., [PERSON] , як спадкоємцю після смерті [PERSON] , видано ще два свідоцтва на спадщину за законом: одне на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , друге-на право на земельну частку (пай) у землі, що перебувала в колективній власності КСП «Мрія», с. Могилівка Жмеринського району Вінницької області розміром 2,96 в умовних кадастрових гектарах та право на пайовий фонд майна КСП «Мрія» с. Могилівка Жмеринського району Вінницької області, частка якого визначена в розмірі 2108,0 грн. або 0,0734 відсотків загальної вартості майна пайового фонду підприємства. [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері, вступивши в фактичне володіння та управління майном померлої, зокрема, розпорядившись її домашніми та собистими речами, а чоловік [PERSON] - [PERSON] прийняв спадщину після смерті дружини, оскільки на момент відкриття спадщини проживав та був зареєстрований за померлою дружиною за однією адресою, тобто фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. [PERSON] помер [INFO] в с. Могилівка Вінницького району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Гніванської міської ради Вінницького району Вінницької області. 20.08.2021 [PERSON] на випадок своєї смерті, склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Міляновською Ю.М., яким все своє майно,де б воно не було і з чого б воно не складалось, в тому числі те, що належатиме йому на час смерті і на що він матиме право за законом заповів своїй доньці [PERSON] та онукові- [PERSON] в рівних частках. [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці за заповітом після смерті [PERSON] звернулися до Вінницької районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса Вінницької районної нотаріальної контори Вінницької області Когутницьким Є.В. від 17.04.202 року за №798/02-31 було відмовлено [PERSON] та [PERSON] в оформленні спадщини після смерті [PERSON] на земельну ділянку належну [PERSON] , оскільки у спадкоємців відсутній оригінал документа, який посвідчує право власності на спадкове майно, а право власності спадкодавця на нерухоме майно не зареєстроване у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до законодавства. Натомість оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) по КСП «Перше Травня» с . Кудлаї Кудлаївської сільської ради, серії ВН №0192121, площею 2,19 в умовних кадастрових гектарах, виданого [PERSON] було втрачено, внаслідок чого [PERSON] та [PERSON] не змогли оформити спадкових прав на цю земельну частку (пай). Згідно листа Головного Управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 25.11.2024 року за №0-2-0.6-9985/2-24, адресованого на адвокатський запит адвоката Герасимчука О.О., відповідно до записів Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Немирівською районною державною адміністрацією Вінницької області по колективному сільськогосподарському підприємству Кудлаївської сільської ради народних депутатів, вартість земельної частки (паю), посвідченої сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВН №0192121, зареєстрованим 26.06.1997 року за №187 на ім`я [PERSON] - становить 6493 грн. Отже, покійна [PERSON] за життя набула право на земельну частку (пай) по КСП «Перше Травня» с. Кудлаї Кудлаївської сільської ради Немирівського району Вінницької області розміром 2.19 умовних кадастрових гектари, що було посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВН №0192121 від 26.06.1997 року. Таким чином, до [PERSON] та [PERSON] як спадкоємців [PERSON] , який був спадкоємцем [PERSON] , яка являлась спадкоємцем [PERSON] , перейшло право на отримання по спадщині за заповітом право на земельну частку (пай), що належала [PERSON] згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН №0192121, зареєстрованим 26.06.1997 року за №187. Враховуючи, що позивачі позбавлені можливості оформити свої спадкові права через відсутність правовстановлюючих документів, представник позивачів просить визнати за кожним із позивачів: [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на 1/2 частку на право на земельну частку (пай) розміром 2,19 в умовних кадастрових гектари, розташованої на території с. Дубовець Вінницького (колишнього Немирівського району) Вінницької області, посвідченого сертифікатом серії ВН №0192121, зареєстрованого 26.06.1997 року №187, що був виданий [PERSON] . Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 17.12.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. 26.02.2025 року ухвалою суду витребувано з другої Жмеринської державної нотаріальної контори копію спадкової справи №395, заведеної після смерті [PERSON] та з Вінницької районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи №142/2023, заведеної після смерті [PERSON] . Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 15.04.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. У судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] та їх представник -адвокат Герасимчук О.О. не з`явилися, від останнього до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити Відповідач Немирівська міська рада була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак її представник в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, щодо задоволення позову не заперечував. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності учасників справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд дійшов наступних висновків. Так, судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в с. Могилівка Жмеринського району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого Демидівською сільською радою Жмеринського району Вінницької області 13.04.1999 року. 30.11.1995 [PERSON] , на випадок своєї смерті, склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось в тому числі те, що належатиме їй на час смерті і на що вона матиме право за законом заповіла своїй доньці [PERSON] . Вказаний заповіт посвідчений секретарем Кудлаївської сільської ради Немирівського району Вінницької області Сидоренко Л.В. та зареєстровано в реєстрі за №17, що підтверджується копією вказаного заповіту. Згідно виписки з погосподарської книги №1 за 1996-2000 роки с. Кудлаї Вінницького району (колишня назва Немирівський), головою домогосподарства по [ADDRESS] (номер особового рахунку [NUMBER] ) була [PERSON] .. 08.12.1998 року [PERSON] переїхала на постійне місце проживання в с. Могилівку Жмеринського району Вінницької області. За життя на ім`я [PERSON] був виготовлений сертифікат на право на земельну частку (пай), серії ВН №0192121, площею 2,19 в умовних кадастрових гектарах, який зареєстрований від 26.06.1997 року за порядковим №187, що підтверджується листом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №21/426-21 від 27.07.2021. Факт отримання сертифікату засвідчено підписом у відповідній графі Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавалися Немирівською районною державною адміністрацією по КСП «Перше Травня» с. Кудлаї Кудлаївської сільської ради. Згідно посвідки про народження [PERSON] є матір`ю [PERSON] . 17.02.1965 року [PERSON] одружилася з [PERSON] , внаслідок чого змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] . Відповідно до довідки Гніванської міської ради №771 від 18.08.2021 [PERSON] прийняла спадщину після своєї матері [PERSON] , яка постійно проживала без реєстрації в с. Могилівці Жмеринського району Вінницької області та померла [INFO] , а саме вступила в фактичне володіння та управління майном померлої, розпорядилася домашніми та особистими речами померлої в травні 1999 року. [PERSON] померла [INFO] в с. Могилівка Жмеринського району Вінницької області. Відповідно до довідки виконавчого комітету Гніванської міської ради Вінницького району Вінницької області №834 від 20.09.2021 [PERSON] постійно до дня своєї смерті проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] . Згідно запису в погосподарській книзі №5 на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем проживав і був зареєстрований її чоловік - [PERSON] . З копії спадкової справи №395/1467, заведеної до майна померлої [PERSON] , вбачається, що діти померлої [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] із заявами про прийняття спадщини після смерті матері до державної нотаріальної контори не зверталися. 12.10.2005 року [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою, у якій просив видати йому свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті дружини [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.10.2005, виданого державним нотаріусом Жмеринської районної державної нотаріальної контори Мельничук А.Л., [PERSON] як спадкоємцю після смерті [PERSON] , видано дане свідоцтво на спадщину - земельну ділянку площею 0,3016 га, кадастровий номер 0521080600:02:004:0009, 0521080600:02:004:0010 що розташована за адресою: [ADDRESS] . Цього ж дня, тобто 12.10.2005, державним нотаріусом Жмеринської районної державної нотаріальної контори Мельничук А.Л., [PERSON] як спадкоємцю після смерті [PERSON] , видано ще два свідоцтва на спадщину за законом: одне - на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , друге-на право на земельну частку (пай) у землі, що перебувала в колективній власності КСП «Мрія», с. Могилівка Жмеринського району Вінницької області розміром 2,96 в умовних кадастрових гектарах та право на пайовий фонд майна КСП «Мрія» с. Могилівка Жмеринського району Вінницької області, частка якого визначена в розмірі 2108,0 грн. або 0,0734 відсотків загальної вартості майна пайового фонду підприємства. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК Української РСР), в тому числі щодо прийняття спадщини та кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України. Відповідно до частини першої статті 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (частина перша статті 529 ЦК Української РСР). Згідно зі статтею 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до частин першої, другої статті 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно зі статтею 560 ЦК Української РСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави (статті 534, 553, 555 цього Кодексу). Відповідно до частин першої, другої статті 561 ЦК Української РСР свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. При спадкоємстві як за законом, так і за заповітом свідоцтво може бути видане і раніше закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, якщо в державній нотаріальній конторі є дані про те, що, крім осіб, що заявили про видачу свідоцтва, інших спадкоємців немає. Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері, вступивши в фактичне володіння та управління майном померлої, зокрема розпорядившись її домашніми та особистими речами, а чоловік [PERSON] - [PERSON] прийняв спадщину після смерті дружини, оскільки на моменті відкриття спадщини проживав та був зареєстрований з померлою дружиною за однією адресою, тобто фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. [PERSON] помер [INFO] в с. Могилівка Вінницького району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] , виданого 03.11. 2022 виконавчим комітетом Гніванської міської ради Вінницького району Вінницької області. 20.08.2021 [PERSON] на випадок своєї смерті, склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, в тому числі те, що належатиме йому на час смерті і на що він матиме право за законом заповів своїй доньці [PERSON] та онукові - [PERSON] в рівних частках. Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Міляновською Ю.М. Факт родинних зв`язків [PERSON] та [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , де її батьком вказано [PERSON] та копією свідоцтва про одруження, відповідно до якого, 01.08.1987 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , внаслідок чого змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно довідки нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори Каблучко Ю.В. №1684102-14 від 26.10.2023, із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] як спадкоємці за заповітом звернулися [PERSON] та [PERSON] . Відомостей про інших спадкоємців в нотаріальній конторі немає. У зв`язку із зверненням спадкоємців до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, у спадковому реєстрі зареєстровано спадкову справу №70557994, спадкодавцем у якій є [PERSON] , що підтверджується відповідним витягом з реєстру. Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Отже, [PERSON] та [PERSON] , звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в установлений законом строк, прийняли спадщину після смерті [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори Когутницького Є.В. від 17.04.2024 №708/02-31 [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 2,3389 га, кадастровий номер 0523084600:01:001:0687, яка належить [PERSON] , оскільки у спадкоємців відсутній оригінал документа, який посвідчує право власності на спадкове майно, а право власності спадкодавця на нерухоме майно не зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до законодавства. Згідно роз`яснень викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. За змістом частини другої статті 78 чинного ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно з пунктом 2 Указу № 720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі і пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами вказаного підприємства, кооперативу, товариства, згідно зі списком, який прикладається до державного акта на право колективної власності на землю. У разі смерті члена колективного сільськогосподарського підприємства, що набув права на земельну частку (пай) з дня видачі КСП державного акта на право колективної власності на землю, успадкування права на земельний пай здійснюється за загальними правилами спадкування. Згідно зі статтею 1 Закону № 899-IV право на земельну частку (пай) мають, зокрема: колишні члени КСП, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до частин першої, другої статті 2 Закону № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно з частиною першою статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В постанові Верховного Суду від 10 червня 2022 року у справі № 750/519/21 (провадження № 61-14957св21) вказано, що згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права (пункт 1 частини третьої статті 152 ЗК України). ЗК України у редакції, чинній до 01 січня 2013 року, встановлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України. В постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 692/565/21 (провадження № 61-7303св22) зазначено, що посилання позивача на те, що за нею слід визнати право власності на конкретно визначену земельну ділянку, якій присвоєно кадастровий номер, що значиться за спадкодавцем, який помер , є передчасними, оскільки спадкодавець за життя не оформив належним чином у встановленому законом порядку право власності на конкретну земельну ділянку, а лише набув майнові права на її отримання, а отже, успадковується це саме право на отримання земельної частки (паю), а не право власності на конкретно визначену земельну ділянку в натурі. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Враховуючи, що представником позивачів суду не надано доказів того, що [PERSON] за життя оформила право власності земельної ділянки на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0192121, у зв`язку із чим, відсутні підстави вважати, що [PERSON] набула права власності на вказану земельну ділянку, тому таке право не увійшло до складу спадщини після її смерті і не могло бути успадковане [PERSON] , й відповідно, [PERSON] , а після його смерті - [PERSON] та [PERSON] . Разом з тим, враховуючи, що представником позивачів не порушується питання про визнання за позивачами права на земельну частку (пай), яке за життя набуте [PERSON] , суд не може визнати таке право за позивачами з власної ініціативи, враховуючи положення ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу у межах заявлених позовних вимог. Крім того, суд вважає, що Немирівська міська рада є неналежним відповідачем у даній справі, виходячи з наступного. Положеннями ст. 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси, і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. Суд зауважує на тому, що у справах про визнання права власності в порядку спадкування, належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування, про що Верховний Суд неодноразово зазначав, зокрема і у постанові КЦС ВС від 19 січня 2022 року у справі № 280/4/18. Представником позивачів в якості відповідача визначено Немирівську міську раду Вінницького району Вінницької області. При цьому судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями [PERSON] за заповітом, які прийняли спадщину після його смерті, звернувшись із письмовою заявою про нотаріуса у встановлений законом строк, а тому є належними відповідачами у даній справі. У відповідності до ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. Разом з тим жодних клопотань позивачами та їх представником про заміну відповідача заявлено не було. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18); постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року по справі № 752/3612/19 (провадження № 61-1129св20), від 22 березня 2023 року по справі № 509/5080/18 (провадження № 61-11707св22) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження». Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. На підставі викладеного, суд доходить висновку, що позовна заява задоволенню не підлягає. На підставі наведеного, та

Outcome: dismissed