Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

У січні 2025 року до суду звернувся АТ «ОТП Банк» із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову вказували, що 16 квітня 2024 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3000022205 в електронній формі шляхом підписання удосконаленим електронним підписом клієнта. За умовами договору банк надав позичальнику кредит у загальному розмірі 100\~000,00 грн. на споживчі потреби, строком користування по 16.04.2027 року, зі сплатою процентів за користування кредитом з фіксованою ставкою 34,99%. На виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, банком було видано кредит відповідачу. В свою чергу відповідач не виконала умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого виникла заборгованість. 23 жовтня 2024 року позивач направив відповідачу письмову вимогу щодо дострокового повернення кредиту та сплати процентів. Згідно з розрахунком заборгованості, у зв`язку із порушенням умов кредитного договору, станом на 14.10.2024 року заборгованість [PERSON] перед позивачем складає 102\~172,18 грн., з яких: 94\~989,11 грн. заборгованість за кредитом та 7183,07 грн. заборгованість за процентами, яку позивач просив стягнути з відповідача на їх користь, а також сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Ухвалою судді від 21 лютого 2025 року відкрито спрощене провадження у справі, залучено сторін, призначено судове засідання. У судове засідання представник позивача АТ «ОТП Банк» не прибув. У позовній заяві просили справу розглядати без участі представника банка. Не заперечували щодо заочного розгляду справи у разі неявки відповідача у судове засідання. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не прибула з невідомих суду причин, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв, клопотань не подавала. Не скористалася своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 07 травня 2025 року постановлено про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, встановив наступне. 16 квітня 2024 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3000022205 в електронній формі у електронній формі шляхом підписання удосконаленим електронним підписом клієнт, на підставі якого банк надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на умовах, передбачених кредитним договором. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору кредит видається на загальні споживчі цілі у розмірі 100\~000,00 грн., дата остаточного повернення кредиту 16.04.2027 року; строк, на який надається кредит, визначено графіком платежів. Згідно з п. 1.2 кредитного договору протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 34,99% річних. До укладання кредитного договору позичальник ознайомилася з паспортом споживчого кредиту, графіком платежів та розрахунком загальної вартості кредиту, про що свідчить її удосконалений електронний підпис. На виконання умов кредитного договору АТ «ОТП Банк» зобов`язання щодо видачі відповідної суми кредиту виконав, кошти у розмірі 100\~000,00 грн. надав відповідачу, що підтверджується меморіальним ордером № 60125663 від 16.04.2024 року. Згідно з розрахунком заборгованості, у зв`язку із порушенням умов кредитного договору, станом на 14.10.2024 року заборгованість [PERSON] перед позивачем складає 102 172,18 грн., з яких: 94 989,11 грн. заборгованість за кредитом та 7183,07 грн. заборгованість за процентами. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору, банк 16.10.2024 року направив відповідачу вимогу про дострокове погашення заборгованості у розмірі 102\~172,18 грн. у 30-денний строк з дня отримання такої вимоги. Позивач вказав, що у наданий строк відповідач борг не погасила. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 Цивільного Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладення електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини інших електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. За статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформленою в електронній формі. Відповідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Згідно ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електрону комерцію», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію»). Як вбачається з матеріалів справи та наявного у справі кредитного договору, такий договір був підписаний відповідачем [PERSON] удосконаленим електронним підписом. За вказаних обставин, суд вважає встановленим факт укладення відповідачем кредитного договору із дотриманням вимог Закону України «Про електронну комерцію». Підписавши договір саме такого змісту, відповідач погодилася з його умовами та правилами надання споживчих кредитів, що фактично нівелює усі можливі доводи стосовно невідповідності умов договору вимогам законодавства без його обґрунтування доказами. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Зазначений договір є чинними та підлягає виконанню сторонами. Судом встановлено, що позов обґрунтований невиконанням з боку [PERSON] умов кредитного договору. До матеріалів справи позивачем надано розрахунок заборгованості, за яким заборгованість відповідача за кредитним договором № 3000022205 від 16.04.2024 року складає 102 172,18 грн., з яких: 94 989,11 грн. заборгованість за кредитом та 7183,07 грн. заборгованість за процентами. Відповідачем вказаного розрахунку боргу не спростовано. За вказаних обставин, враховуючи те, що відповідач в односторонньому порядку відмовилася від виконання договірних зобов`язань, не повернула у повному обсязі отримані кредитні кошти та не сплатила проценти за користування ними, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 3000022205 від 16.04.2024 року у розмірі 102 172,18 грн., з яких: 94 989,11 грн. заборгованість за кредитом та 7183,07 грн. заборгованість за процентами. У ч. 1 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 грн. Враховуючи задоволення судом позову, то з відповідача на користь позивача слід стягнути кошти у повернення сплаченого судового збору у зазначеному розмірі. Сторони у справі не заявляли про понесення ними інших судових витрат. Справа розглянута в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами у справі доказів.

Outcome: approved