Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

19 березня 2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просив розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] , зареєстрований 21.12.1991 Відділом ЗАГС виконкому Ленінської райради народних депутатів міста Дніпропетровська, актовий запис № 1899. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 21.12.1991. Їхні подружні відносини фактично розірвані, спільного господарства вони не ведуть, шлюб має формальний характер. Вони мають з відповідачем зовсім різні погляди на життя, за характером не сходяться, що суперечить подальшому сумісному проживанню та їхнім інтересам. Його рішення про розірвання шлюбу усвідомлене, добровільне та безпосередньо пов`язане з бажанням припинити подальше подружнє життя. Спільних неповнолітніх дітей від шлюбу вони не мають, надання строку на примирення не доцільне. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду із даним позовом. Ухвалою судді від 24 березня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, однак разом із позовом позивачем [PERSON] було подано до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити та не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення у справі. (а.с. 4) Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, а саме шляхом направлення судових повісток засобами поштового зв`язку за адресою місця реєстрації. Заяв про поважність неявки в судове засідання, відкладення розгляду справи, відзиву, заперечень на позовну заяву відповідач не надала, а тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача та, за відсутності заперечень позивача, ухвалити заочне рішення у справі. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, врахувавши фактичні обставини справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 21 грудня 1991 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб, про що Відділом ЗАГС виконкому Ленінської райради народних депутатів м. Дніпропетровська 21.12.1991 зроблено відповідний актовий запис № 1899. Після реєстрації шлюбу з позивачем, відповідач отримала прізвище « [PERSON] ». (а.с. 6,9) Від даного шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу та вважає примирення з відповідачем не можливим. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 104 СК України\~та ч. 3\~ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони фактично припинили подружні стосунки, майнового спору між ними немає. Задовольняючи позов, суд враховує, що фактично шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, позивач наполягає на розірванні шлюбу, сторони створити міцної сім`ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України та у зв`язку із задоволенням позову вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved