Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

30.12.2024 [PERSON] через свого представника - адвоката Слободенюк Г.М. звернулася до Подільського районного суду м.Києва з позовною заявою до [PERSON] про визначення місця проживання дітей з матір`ю. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.09.2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який було зареєстровано Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 2701. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Діти зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та проживають з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Квартира у якій проживає [PERSON] з дітьми є її приватною власністю . 19.01.2021 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір між батьками про сплату аліментів на утримання дітей, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маляренко С.М., зареєстрований в реєстрі за № 13. На момент укладення Договору про сплату аліментів [PERSON] разом з спільними з [PERSON] дітьми були зареєстровані та проживали за адресою [ADDRESS] , що вказано в п. 2 Договору між батьками про сплату аліментів від 19.01.2021р. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 07.05.2021 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 21.09.2024 року [PERSON] змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про зміну імені від 21.09.2024 року серія [NUMBER] . Як зазначає позивачка у позовній заяві, [PERSON] з 2014 року постійно перебував у відрядженнях за кордоном. Діти були під постійною опікою матері. Однак після розірвання шлюбу з [PERSON] на вимогу [PERSON] . [PERSON] разом з спільними дітьми була змушена залишити помешкання за адресою [ADDRESS] , тому що до квартири повинна була вселитись нова співмешканка [PERSON] .. Позивачка вказує, що із двома малолітніми дітьми вимушена була виїхати з квартири [ADDRESS] , та вселитись до квартири, що розташована за адресою : [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві приватної власності. З літа 2021 року, так як [PERSON] постійно не було в Україні, [PERSON] опікувалась малолітніми дітьми та доглядала за ними сама. За тиждень до повномасштабного вторгнення РФ [PERSON] виїхав за кордон та проживає у Туреччині у новоствореній родині. У позовній заяві позивачка зазначає, що 17.03.2022 року [PERSON] з малолітніми дітьми приїхала до Чеської Республіки та проживала з дітьми у місті Влашимі, самотужки організувала побут, оформивши дітей до навчальних закладів, фактично оформивши візу біженців. На момент переїзду [PERSON] з малолітніми дітьми до міста Влашим, [PERSON] проживав у місті Прага зі своєю співмешканкою. За 6 місяців проживання [PERSON] з дітьми у місті Влашимі [PERSON] декілька раз навідав дітей за місцем їх перебування, знаходячись на відстані 60 кілометрів від них, фактично усунувшись від виконання батьківських обов`язків. З 2023 року [PERSON] припинив сплату аліментів на дітей в обсязі, вказаному у Договорі про сплату аліментів, та станом на день звернення до суду з даним позовом має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 380 000 грн. 22.02.2023 року відповідач зняв з реєстрації у квартирі [PERSON] без її повідомлення. Позивачка посилається на те, що рішенням Подільського районного суду міста Києва у справі №758/10029/23 у зв`язку з виникненням заборгованості по сплаті аліментів відповідно до Договору про сплату аліментів, було присуджено пеню в розмірі 84000 грн. 13.11.2024 року Київський апеляційний суд скасував таке рішення, враховуючи доводи [PERSON] про те, що у нього немає можливості сплачувати аліменти у повному обсязі так як він втратив роботу. Позивачка вказує, що [PERSON] за кордоном має іншу родину, старша донька категорично відмовляється спілкуватись з новою родиною [PERSON] , травматично переносить розмову про нову родину батька. Вже після 18.02.2022 року [PERSON] декілька раз відправляла дітей до батька на відпочинок. Зустрічі дітей з батьком за кордоном відбувались на нейтральній території окремо від нової сім`ї [PERSON] . Як стверджує позивачка, в січні 2024 року [PERSON] зателефонував [PERSON] та змушував [PERSON] привезти дітей за кордон начебто на відпочинок. Коли [PERSON] відмовила йому у привезенні дітей у зв`язку з навчанням дітей у школі та відсутністю фінансової можливості, [PERSON] почав погрожувати [PERSON] , що він забере дітей у [PERSON] силоміць, позбавить її прав на дітей та вивезе їх за кордон, у нього на це гроші знайдуться. Донці він про це неодноразово наголошував, коли спілкувався з нею по месенджеру. Погрози про те що [PERSON] забере дітей продовжуються. Посилаючись на те, що [PERSON] має намір забрати дітей до себе за кордон, тоді як вже впродовж тривалого часу не опікується ними , самоусунувся від виховання та не надає матеріальному допомогу на їх утримання, позивачка звернулася до суду з даним позовом, у якому просить суд визначити місце проживання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , та сина [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , разом з їх матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . А також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано для розгляду судді Подільського районного суду м. Києва Войтенко Т.В.. 06.01.2025 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання для розгляду справи на 21 лютого 2025 року о 09-00 год 17.02.2025 від представника [PERSON]. надійшло клопотання про участь у судових засіданнях з розгляду справи за позовом [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Слободенюк Галина Миколаївна до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської РДА у м. Києві про визначення місця проживання дітей з матір`ю, в режимі відеоконференції. 18.02.2025 ухвалою Подільського районного суду м. Києва задоволено клопотання представника [PERSON] - адвоката Слободенюк Галини Миколаївни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. 21.02.2025 в зв`язку з неявкою [PERSON] , підготовче судове засідання відкладено на 01.04.2025. 31.03.2025 року до суду від відділу Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської РДА в м. Києві надійшло клопотання про долучення Висновку від 28.03.2025 №100-4170 про доцільність визначення місця проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] 01.04.2025 ухвалою суду підготовче судове засідання закінчене, призначено справу до розгляду по суті на 5 травня 2025 року. 02.05.2025 до суду надійшла заява [PERSON] про розгляд справи про визначення місця проживання дітей з матір`ю у відсутності [PERSON] та його представника. Відповідач визнав позовні вимоги та просив задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві. Представник третьої особи Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської РДА в м. Києві в судове засідання подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримали висновок органу опіки, яким установлено доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей з матір`ю. У судовому засіданні 05.05.2025 [PERSON] та представник [PERSON] - адвокат Слободянюк Г.М. позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити. У зв`язку з визнанням [PERSON] позовних вимог у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, представник [PERSON] зазначила про недоцільність допиту свідка та заслуховування думки малолітньої дитини, просила залишити клопотання про допит свідка та заслуховування думки малолітньої дитини без розгляду. Також представник [PERSON] у зв`язку з військовим станом в України уточнила позовні вимоги, а саме просила не зазначати конкретну адресу проживання дітей з матір`ю. Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, зважаючи на таке. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 07.09.2007 року, який було зареєстровано Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 2701. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 07.05.2021 даний шлюб було розірвано. 21.09.2024 року [PERSON] змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про зміну імені від 21.09.2024 року серія [NUMBER] . Встановлено, що [INFO] у сторін народилася [PERSON] , а [INFO] народився [PERSON] , В свідоцтвах про народження дітей батьками зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Наразі малолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , зареєстровані за адресою [ADDRESS] , за місцем реєстрації [PERSON] , але проживають за адресою: [ADDRESS] , за місцем реєстрації матері разом з нею. Судом встановлено і підтверджено [PERSON] , що 19.01.2021 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір між батьками про сплату аліментів на утримання дітей, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маляренко С.М., зареєстрований в реєстрі за № 13. На момент укладення Договору про сплату аліментів [PERSON] разом з спільними з [PERSON] дітьми проживали за адресою [ADDRESS] . [PERSON] не заперечив, що з 2014 року постійно перебував у відрядженнях за кордоном. Діти були під постійною опікою матері. Після розірвання шлюбу з [PERSON] на вимогу [PERSON] . [PERSON] разом з спільними дітьми переїхала з квартири за адресою [ADDRESS] , та вселилась до квартири, що розташована за адресою : [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві приватної власності. Судом встановлено, що [PERSON] опікувалась малолітніми дітьми та доглядала за ними, виконуючи батьківські обов`язки від яких самоусунувся [PERSON] . Відповідач [PERSON] не спростував, що в лютому 2022 року виїхав за кордон та проживає у Туреччині, втім, перебуваючи за кордоном з 2024 року неодноразово погрожував забрати дітей у [PERSON] . Така обставина стала підставою для звернення до суду з даним позовом. Права позивача підлягають захисту судовим рішенням. Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 04.07.2023 року, складеним головним спеціалістом служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації Дмитраченко М.В., умови для проживання та виховання малолітніх [PERSON] 2017 року народження та [PERSON] 2012 року народження за адресою [ADDRESS] створені належним чином. Відповідно до Довідки №266 від 27.06.2024 року виданої Управлінням освіти Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Ліцеєм «ГОЛОСІЇВСЬКИЙ» №241 міста Києва, про те, що [PERSON] , дійсно навчається в ліцеї «Голосіївський» №241 міста Києва в 7-Є класі. Відповідно до Довідки №02-10/288 від 10.10.2024 року, виданої Управлінням освіти Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Ліцеєм № 85 міста Києва, [PERSON] [INFO] дійсно навчається в 1-А класі Ліцею № 85 міста Києва. Відповідно до Довідки медичного центру «ГОЛДМЕД» про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, в тому числі на вживання психоактивних речовин № 10 від 21.06.2024 року психічних розладів та ознак вживання ПАР не виявлено у [PERSON] . Відповідно до довідки з Приват Банк від 14.11.2024 року про рух коштів по картковому рахунку [PERSON] має стабільний дохід. Відповідно до Висновку дитячого психолога [PERSON] б/н від 02.09.2024, про емоційно-психологічний стан і прихильність до батьків [PERSON] ( [INFO] ), емоційно-психологічний стан [PERSON] : контакт відкритий, позитивний, відповідає на емоційне залучення до діяльності, не потребує певної організації діяльності. Розумовий і мовленєвий розвиток дитини відповідає віковій нормі. Розуміє причиново-наслідкові зв`язки між емоціями, подіями, явищами. Рівень розвитку мовлення - порушення вимови певних звуків, потребує занять з логопедом щодо виправлення вимови і розвитку активного словника. 2. [PERSON] має позитивну прихильність до матері. До батька у дитини подвійні почуття (не проти зустрічатися, але не хоче жити в його новій родині). [PERSON] місця проживання - з мамою. Відповідно до Висновку дитячого психолога [PERSON] б/н від 02.09.2024, дитячого про емоційно-психологічний стан і прихильність до батьків [PERSON] ( [INFO] ), емоційно-психологічний стан [PERSON] : контакт відкритий, позитивний, відповідає на емоційне залучення до діяльності, потребує певної організації діяльності. Розумовий розвиток дитини відповідає віковій нормі. Розуміє причиново-наслідкові зв`язки між емоціями, подіями, явищами. Рівень розвитку мовлення - порушення вимови певних звуків, потребує занять з логопедом щодо виправлення вимови і розвитку активного словника. [PERSON] має позитивну прихильність до матері і до батька. Хотів би жити з обома батьками. Ставлення до зустрічей з батьком позитивне. [PERSON] місця проживання - з мамою (після уточнення, що можна жити з кимось одним з батьків). Відповідно до Висновку Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської в м.Києві РДА №100-4170 від 28.03.2025 є доцільним визначення місця проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] . Службою у справах дітей та сім`ї Голосіївської РДА встановлено, що [PERSON] та з [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 2007 по 2021 роки. Від шлюбу мають спільних дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] у [INFO] . В 21-му році мати з дітьми переїхала до квартири, що знаходиться за адресою та належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири 17.08.2018 року. За вищевказаною адресою посадовою особою Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської РДА в м. Києві проведено обстеження житлово-побутових умов проживання дітей З`ясовано, що умови для проживання, виховання та розвитку дітей створені належним чином. В квартирі дотримуються санітарно-гігієнічних норм, наявні продукти харчування в достатній кількості, чиста постільна білизна. Для малолітніх дітей наявна окрема кімната, є двоповерхове ліжко, робочий стіл, шафа для речей, для шкільного приладдя, комод для речей, великий робочий стіл на два місця. Наявність дитячі речі: іграшки. книги, шкільне приладдя, гаджети, одяг та взуття відповідно до віку статі та сезону. Проведено оцінку потреб сім`ї за місцем проживання матері та дітей і встановлено, що мати відповідальна, базові та психоемоційні потреби малолітніх задовольняє в повній мірі. У матері наявний батьківський потенціал для забезпечення гармонійного розвитку та виховання сина та доньки які в повній мірі забезпечені всім необхідним для повноцінного розвитку та виховання. Зі слів дітей, вони люблять та поважають обох батьків, спілкуються з батьком засобом телефонного зв`язку, їздять разом на відпочинок, хочуть проживати разом із матір`ю. Зі спостереження фахівця, діти мали охайний і здоровий вигляд, підписана декларація з лікарем. Емоційно хлопчик та дівчинка під час бесіди, в присутності матері, ознак тривожності не проявляли, охоче йшли на контакт з фахівцями. Згідно з відповіддю на запит малолітні діти обслуговуються в Комунальному некомерційному підприємстві «Центр Первинної медико-санітарної допомоги № 2» Голосіївського району міста Києва, Декларацію про вибір лікаря укладено 13.03.24 року матір`ю [PERSON] , діти на «Д» обліку не перебувають. До медичного закладу дітей [PERSON] приводить виключно мати, яка завжди цікавиться станом здоров`я дітей, своєчасно виконує рекомендації лікаря відносно обстеження і лікування. Мати [PERSON] , надала довідку відповідно до якої вбачається, що на обліку лікаря психіатра та нарколога не перебуває [PERSON] працює в ТОВ «Інтерактив груп» секретарем та має стабільний дохід. 19.03.25 року на електронну адресу служби, [PERSON] надав письмові пояснення про те, що він не заперечує проти визначені місця проживання малолітніх дітей разом з матір`ю. Вирішуючи питання про те, з ким з батьків повинні проживати діти, суд керується найкращими інтересами дітей. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. У той же час, у рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Сім`я є природним середовищем для розвитку і забезпечення добробуту дитини, і головну відповідальність за виховання та розвиток дитини покладено на батьків. У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява №31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці (параграф 57, 58). Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської РДА в м. Києві своїм Висновком виснувала про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з матір`ю. Суд взяв до уваги ті обставини, що між сторонами склалися складні відносини. Процесуальна поведінка [PERSON] після ознайомлення з матеріалами справи та позовною заявою, а саме подання заяви про визнання позову у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, свідчить про те, що він визнає позов, бажає зберегти зв`язок із дітьми та брати участь у їх житті. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Крім того, відповідно до вимог ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема,стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першочергово повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах (постанова Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 466/1017/20). Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки стосовно дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню такі базові елементи: (а) погляди дитини; (б) індивідуальність дитини; (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин; (г) піклування; захист і безпека дитини; (ґ) вразливе положення; (д) право дитини на здоров`я; (е) право дитини на освіту (постанова Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 654/4307/19). Також підлягають врахуванню:(1) спроможність кожного з батьків піклуватися про дитину особисто; (2) стосунки між дитиною і батьками в минулому; (3) бажання батьків бути опікунами; (4) збереження стабільності в оточенні дитини, йдеться про місце проживання (дім), школу, друзів; (5) бажання дитини. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 16.02.2024 (справа №№ 465/6496/19). Згідно з ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до правової позиції Верховного Суду висловленої в постанові від 28.12.2020 у справі № 487/2001/19-ц, міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Отже, вирішуючи спір, суд має віддати перевагу тому з батьків, який може забезпечити більш сприятливі умови виховання дитини. Важливим критерієм є моральні якості матері та батька як вихователів. Моральними якостями, які можуть негативно вплинути на виховання дитини, є, зокрема, зловживання спиртними напоями, невиконання батьківських обов`язків, притягнення до судової чи адміністративної відповідальності. Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно, тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14.12.2023 у справі № 127/20368/21, провадження № 61-10159св23). Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. При цьому, як встановлено під час судового розгляду справи малолітні [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , з 2021 року постійно проживають з [PERSON] , яка тривалий час самостійно займається вихованням, утриманням та забезпеченням розвитку малолітніх дітей. Наразі малолітні [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] відвідують навчальні заклади, що розташовані за місцем проживання [PERSON] .. Також, судом враховано, що в [PERSON] є власне житло, де проживає у ньому лише вона та малолітні діти , де створені належні умови для життя та розвитку дітей. Будь-яких негативних відомостей про [PERSON] та її відношення до дітей суду не надано. Крім того, під час судового розгляду судом не встановлено, що матір`ю малолітніх дітей чинились будь-які перешкоди щодо здійснення [PERSON] , як батьком дітей своїх батьківських обов`язків. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги визнання [PERSON] позовних вимог у повному обсязі та визнання підстав позову викладених у позовній заяві, з мотивів забезпечення як найкращих інтересів дітей, їх психологічного стану, фізичного розвитку, право на гармонійний розвиток та належне виховання, а також, дотримуючись балансу між інтересами та правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в інтересах дитини, взявши до уваги висновки органу опіки та піклування, житлово-побутові умови проживання матері, врахувавши також той факт, що станом на момент розгляду справи матір`ю створено більш сприятливі умови для проживання малолітніх дітей та їх гармонійного психологічного розвитку, суд приходить до переконання про наявність правових підстав для задоволення вимог позову, оскільки не встановлено, що таке рішення буде суперечити інтересам дітей або інших осіб, чи призведе до погіршення становища малолітніх [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] Частиною 1 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що [PERSON] сплатила судовий збір за позовну вимогу визначення місця проживання малолітніх дітей з матір`ю у сумі 1211,20 грн., то з [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] 1211,20 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved