Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-01 00:00:00

представник позивачки [PERSON] адвокат Рабінович М.П. 02.05.2023 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , вказавши третьою особою без самостійних вимог щодо предмету спору приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малахова М.С. про визнання договору недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію. Судом залучено в якості третьої особи [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що [PERSON] є асоційованим членом кооперативу ЖБК «Комфортне життя» та власником нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору про сплату пайових внесків серія і номер 10.03.1.007 від 20.03.2018 р. виданого обслуговуючим кооперативом ЖБК «Комфортне життя», що підтверджується витягом від 15.05.2018 року №123883658. Позивачу стало відомо, що нежитлове приміщення від її імені та без її відома незаконно відчужено шляхом укладення договору купівлі-продажу з [PERSON] . Вказане підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №123883658 від 15.05.2018 року. Договір купівлі-продажу було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малаховим М.С., зареєстрований за №239 від 20.03.2023 року. Позивачки вказаного договору не укладала, жодних дій щодо відчуження належно їй майна не вчиняла. Нежитлове приміщення не передавала в користування і нікому не передавала права на будь-яке розпорядження належним їй майном, жодних договорів доручення не надавала, оскільки протягом тривалого часу перебуває за кордоном, тому яким чином майно вибуло з її власності їй невідомо. Представник позивача вважає, що майно вибуло поза волею позивачки, незаконно на підставі підроблених документів. З приводу підроблених документів вона звернулась до правоохоронних органів з заявою про вчинення злочину та внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Нотаріальне посвідчення оспорюваного договору купівлі-продажу відбулося в м.Києві попри те, що відчужуване майно знаходиться на території Хмельницької області, що є порушенням порядку вчинення нотаріальних дій, що також є підставою для визнання недійсним договору. Вказує, що позивачка є дійсним власником нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , оскільки воля власника приміщення не була спрямована на укладення із відповідачем жодних угод, тобто її воля була відсутня взагалі, а відчуження відбулося без її відома. Вважає, що вчинений договір є недійсним з підстав дефекту волі продавця на підставі ч.3 ст. 203 ст. 215 ЦК України. Представник позивача просить суд: визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень за адресою: [ADDRESS] , серія та номер 239 виданий 20.03.2023 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малаховим М.С.; скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Київ від 20.03.2023 року №66847752 про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на нежитлові приміщення за адресою: [ADDRESS] та визнати за позивачем право власності на нежитлові приміщення за адресою: [ADDRESS] , приміщення 3к. Під час розгляду справи в суді інтереси позивача в суді з 21.08.2023 р. здійснювала адвокат Барбадин-Дунець Н.М.(а.с.115-116 т.1), з 11.10.2023 р. адвокат Антоніщак Л.М.(а.с.177-179 т.1). В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача адвокат Антоніщак Л.М. позовні вимоги підтримала повністю, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача адвокат Федусь Л.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. 15.09.2023 р. представник відповідача Рудик В.В. подала письмовий відзив до позову в якому вказує на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог оскільки договір купівлі-продажу нежитлового приміщення має місце, був укладений та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малаховим М.С., відповідач сплатив кошти в розмірі погодженому сторонами, договір був вчинений на законних підставах , позовна заява не містить посилання на відсутність позивачки в Україні, опираючись на її перебування за кордоном на момент вчинення правочину, відсутні докази які б підтверджували незаконні дії зі сторони відповідача при укладенні договору, відсутні відомості про результат розгляду кримінального провадження. Вказує, що підстави визнання недійсним договору в матеріалах позовної заяви не доведені наданими суду доказами. Третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малахов Максим Сергійович, в судове засідання не з`явився, 29.10.2024 року до суду направив заяву (а.с.37 Т.2). Вказав, через велику завантаженість в роботі, немає можливості прибути в судове засідання, просить суд розгляд справи проводити у його відсутності. Представник третьої особи на стороні позивача [PERSON] адвокат Цепко І.С. подала до суду пояснення по справі 25.02.2025 року, в яких сказав, що повністю підтримує позовні вимоги позивача, вважає що нежитлове приміщення шахрайським та незаконним шляхом вибуло з власності його дружини шляхом підроблення документів та підпису дружини. Його згода від 21.02.2023 р. у нотаріуса, третьої особи по справі, на відчуження майна теж підроблена, оскільки він та позивачка уже тривалий час знаходяться за кордоном. Просить суд задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі, проводити подальший розгляд справи без його участі. Ухвалою судді Бондара О.О. від 27.04.2023 року по справі №676/3117/23 провадження № 2-з/676/28/23, за заявою представника [PERSON] адвоката Рабіновича М.П. про забезпечення позову, заяву задоволено, накладено арешт на нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвала набрала законної сили 27.04.2023 року. Ухвалою суду від 04.05.2023 року по справі №676/3341/23, провадження №2-з/676/31/23 заяву представника позивача про забезпечення доказів задоволено, витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малахова Максима Сергійовича засвідчені копії оспорюваного договору купівлі-продажу нежитлових приміщень та правовстановлюючих документів, які було надано нотаріусу для вчинення правочину та інші документи, які стали підставою для вчинення даного правочину. Ухвалою суду від 04.05.2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою суду від 03.11.2023 р. витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малахова Максима Сергійовича оригінал оспорюваного договору. Ухвалою суду 03.04.2024 р. за клопотанням представника позивача призначено по справі судову почеркознавчу експертизу. Ухвалою суду від 21.04.2025 року провадження у справі було поновлено. Ухвалою суду від 16.07.2024 р. зобов`язано Головний центр спеціальної обробки Державної прикордонної служби України надати суду інформацію щодо перетинання позивачкою державного кордону України. Ухвалою суду від 20.09.2024 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду . Ухвалою суду від 08.01.2025 року в задоволенні клопотання представника позивача про повернення до стадії підготовчого провадження у справі - відмовлено, залучено за клопотанням представника позивача в якості третьої особи по справі на стороні позивача [PERSON] . Заслухавши пояснення учасників справи в режимі відеоконференції, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 20.03.2018 року між [PERSON] та обслуговуючим кооперативом «ЖБК «Комфортне життя» було укладено договір №10.03.1.007 про сплату пайових внесків у ОК «ЖБК «Комфортне життя». Згідно зазначеного договору ОК «ЖБК «Комфортне життя» в особі голови кооперативу [PERSON] зобов`язалось організувати будівництво житлового будинку по [ADDRESS] за рахунок внесків учасника та внесків інших асоційованих членів ЖБК, здати його в експлуатацію і передати учаснику приміщення та всі документи необхідні для реєстрації права власності на нього. За вказаним договором(п.1.5) кооператив зобов`язався надати [PERSON] нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , площею 109,5 кв.м(а.с.14-19 Т.1). За Додатком №1 до договору №10.03.1.007 про сплату пайових внесків у ОК «ЖБК «Комфортне життя» від 20.03.2018 року (а.с.20. Т1) [PERSON] зобов`язалася сплатити 1 752 000,00 грн. внесків. Згідно довідки від 20.03.2018 р. (а.с.21, Т.1) про асоційоване членство в кооперативі та внесення пайового внеску в повному обсязі [PERSON] є асоційованим членом в кооперативі «ЖБК «Комфортне життя» та згідно договору № 10.03.1.007 від 20.03.2018 р. повністю сплатила пайовий внесок за 109,5 кв.м нежитлового приміщення громадського призначення № 3к, яке розташоване на 1-му не житловому поверсі в житловому будинку по [ADDRESS] . 29.03.2018 р. між ОК «ЖБК «Комфортне життя» та [PERSON] було складено та підписано акт-прийому передачі нежитлового приміщення № 5 (а.с.22 .Т1), згідно якого ЖБК передав, а учасник прийняв нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] поверх номер 3 площа 109,5 кв.м, стан нежитлового приміщення відповідає вимогам договору. 17.04.2018 року державним реєстратором виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради Манчуком В.С. було зареєстровано за позивачем право власності на нежитлове приміщення загальною площею 109,5 кв.м за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 40728981 від 20.04.2018 р., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1535459868104, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності(а.с.23 т.1) 20.03.2023 року від імені [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення загальною площею 109,5 кв.м, за адресою: [ADDRESS] . Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малаховим Максимом Сергійовичем, зареєстровано в реєстрі за № 239. Згідно висновку експерта №СЕ-19/123-24/5226-ПЧ від 18.06.2024 р., проведеної по справі за клопотанням представника позивача судової почеркознавчої експертизи, Хмельницьким науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України (а.с.9-13. Т.2): «Підпис від імені [PERSON] в договорі купівлі-продажу нежитлового приміщення від 23.03.2023 року - нежитлового приміщення загальною площею 109,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] приміщення 3к, посвідченого приватним нотаріусом київського нотаріального округу Малаховим Максимом Сергійовичем зареєстрованого в реєстрі за №239 виконане не [PERSON] , а іншою особою». Листом від 24.07.2024 року Центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби (а.с.24,25 Т.2) на виконання ухвали суду від 16.07.2024 року повідомив, що [PERSON] , [INFO] , в період з 08.11.2017 року по 01.01.2024 року у відомостях про осіб які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території, в базі даних не виявлено. Згідно наданої суду представником позивача Антоніщак Л.М. копії заяви представник [PERSON] адвокат Рабіновича М.П. звертався листом від 20.04.2023 р. в Хмельницьку обласну прокуратуру щодо вчинення злочину за ч. 4 ст.358 КК України, ч.3 ст.362 КК України та ч.4 ст. 185 КК України по факту посвідчення договору купівлі-продажу від 20.03.2023 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малаховим М.С.(а.с.68 на звороті -71 т.2), листом від 12.05.2023 р. Хмельницькою обласною прокуратурою заяву було направлено для організації розгляду та вирішення по суті начальнику Кам`янець-Подільсього РУП ГУНП в Хмельницькій області(а.с.82 на звороті т.2). Листом від 09.04.2025 р. Кам`янець-Подільським РУП ГУНП в Хмельницькій області було надно відповідь на запит суду згідно якої звернення адвоката Рабіновича М.П. в інтересах [PERSON] зареєстровано в Журналі ЄО Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області за №4343 від 03.05.2023 року розглянуто згідно ЗУ «Про звернення громадян», списано до справи №1210. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав від 02.05.2023 року №330924550 згідно якого на нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , загальна площа 109,5 кв.м. обтяжено, на підставі ухвали суду від 27.04.2023 року по справі №676/3117/23, шляхом накладення арешту на нерухоме майно згідно рішення державного реєстратора Ткачук А.В. про державну реєстрацію правт та їх обтяжень, № 67427634 від 02.05.2023 р.(а.с. 135 т.1). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на запит суду в порядку ч.7 ст. 81 ЦПК України від 24.04.2025 р. 28.04.2023 р. приватним нотаріусом Леус С.М. було посвідчено договір купівлі-продажу відповідно до якого власником об`єкту нерухомого майна № 1535459868104 площею 109,5 кв.м в м.Кам`янець-Подільський Хмельницької області є [PERSON] . Відповідно до ч.6 ст. 55 закону України «Про нотаріат» посвідчення договорів про відчуження, іпотеку житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості здійснюється за місцезнаходженням такого майна або за місцезнаходженням юридичної особи, або за зареєстрованим місцем проживання фізичної особи - сторони відповідного договору. Посвідчення договорів про відчуження, заставу транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації, здійснюється за місцезнаходженням юридичної особи або за зареєстрованим місцем проживання фізичної особи - сторони відповідного договору. Відповідно до частини першої ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч.1 ст. 205 ЦК України). Відповідно до абз.1 ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з абз. 1 ч.1, ч.2 та 3 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. Нотаріальне посвідчення може бути вчинене на тексті лише такого правочину, який відповідає загальним вимогам, встановленим ст.203 цього Кодексу. За положеннями ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (абз. 1 ч.1 ст. 216 ЦК України). Згідно з абз.1 ч. 1 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Ст.220 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України). Згідно зі ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до абз. 1 ст.638 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Як у ч.1 ст. 215, так і у ст.ст. 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто про випадки, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним не виникли. За ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Ст. 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Згідно із ч.1 ст. 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Отже, наслідком непідписання письмового правочину, що підлягає нотаріальному посвідченню, його стороною, за відсутності доказів фактичного вчинення такого правочину (вираження сторонами волевиявлення на його укладення, узгодження істотних умов або його виконання сторонами), є його неукладеність. Належним способом захисту права особи, майно якої вибуло з її законного володіння за неукладеним договором купівлі-продажу, є віндикаційний позов - витребування майна із чужого незаконного володіння чи від добросовісного набувача. Велика Палата Верховного Суду дійшла цього висновку виходячи з такого. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58), від 11 січня 2022 року у справі № 904/1448/20 (пункт 5.31). Відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. У випадку заперечення самого факту укладення правочину, як і його виконання, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірного договору у мотивувальній частині судового рішення. Порушенням права у такому випадку є не саме по собі існування письмового тексту правочину, волевиявлення позивача щодо якого не було, а вчинення конкретних дій, які порушують право позивача (наприклад, реєстрація права власності на належне йому майно за іншою особою, чи зайняття та використання іншою особою приміщення позивача за відсутності встановлених для цього правових підстав). Наведене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21). За обставинами цієї справи позивачка з 17 квітня 2018 року на праві власності володіла нежитловим приміщенням площею 109,5 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомості 1535459868104, яке було предметом спірного договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 20.03.2023 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малаховим М.С., сторонами якого зазначено позивачку [PERSON] (як продавця) та [PERSON] (як покупця) - відповідач по справі. Встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, а саме висновком експерта від 18.06.2024 р. № СЕ-19/123-24/5226-ПЧ(а.с.10-13 т.2), що підпис від імені [PERSON] у вказаному договорі, який було нотаріально посвідчено, вчинено сторонньою особою, а при нотаріальному посвідченні зазначеного договору нотаріусу надано підроблений паспорт на ім`я « [PERSON] », що підтверджується порівнянням копій паспорта наданої суду представником позивача(а.с.8,10 т.1) та наданої суду приватним нотаріусом Малаховим М.С.(а.с. 151 т.1). Таким чином, виходячи з наведених вище правових висновків договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 20 березня 2023 року, при укладенні якого підпис продавця виконаний іншою невстановленою особою, а при його нотаріальному посвідченні використаний підроблений паспорт, необхідно кваліфікувати як неукладений, оскільки законна власниця майна фактично не була учасником спірних правовідносин купівлі-продажу та не виражала своєї волі на відчуження належного їй нежитлового приміщення. Також судом встановлено, що 28 квітня 2024 року [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу продав спірну квартиру [PERSON] , за яким цього ж дня зареєстроване право власності на це нежитлове приміщення. Тому належним способом захисту позивачки в цій справі є вимога про витребування спірного нежитлового приміщення у [PERSON] як у добросовісного набувача на підставі статті 388 ЦК України. При цьому суд враховує правову позицію висловлену Великою Палатою Верхового Суду в постанові від 27.11.2024 р. у справі № № 204/8017/17. За вказаних обставин вимоги позивача задоволенню не підлягають в повному обсязі в зв`язку із обранням позивачем неефективного, неналежного способу захисту своїх прав. Враховуючи, що при подачі позову до суду позивач сплатила судовий збір за дві позовні вимоги при цьому фактично заявивши три позовні вимоги, а тому з позивача підлягає до стягнення на користь держави судовий збір в сумі 1074,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved