Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

Позивач - Департамент соціальної політики Черкаської міської ради - звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з відповідачки [PERSON] на рахунок позивача надмірно виплачені кошти по державній соціальній допомозі малозабезпеченій сім`ї в розмірі 5744,77грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачка перебувала на обліку та отримувала державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям відповідно. У зв`язку з перевіркою достовірності наданої відповідачкою інформації було встановлено, що відповідачкою було надано позивачу недостовірну інформацію про розмір її доходів, що вплинуло на визначення розміру державної соціальної допомоги та обумовило виплату відповідачці надмірної суми коштів в розмірі 9292,77 грн. за період з 01.12.2019р. по 31.07.2020р. Частина відповідних коштів була відшкодована в позасудовому порядку (1548 грн. за рахунок утримань з державної допомоги при народженні дитини, що виплачувались відповідачці; частина коштів сплачені відповідачкою добровільно), проте неповернутою залишалась сума коштів в розмірі 5744,77 грн. Оскільки відповідачка ігнорує вимоги позивача про повернення суми переплати, то позивач змушений звертатись до суду з вимогами про їх стягнення. 21.05.2025р. судом відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від відповідачки відзив на позовну заяву до суду не надходив. В судовому засіданні представник позивача Конопатська В.О., яка діє на підставі довіреності №10-12581/24 від 10.11.2024р., позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, стягнути із відповідачки на користь позивача надмірно виплачені кошти державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї в розмірі 5744,77 грн. Також просила стягнути із відповідачки на користь позивача судовий збір. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала та пояснила, що вона визнає суму надмірно виплаченої їй допомоги 5\~744,77 грн., однак повернути такі кошти позивачу немає можливості в зв`язку із скрутним матеріальним становищем. В зв`язку таким з визнанням відповідачкою позовних вимог, представник позивача [PERSON] , на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, просила стягнути із відповідачки 50% судового збору, а іншу частину судового збору просила компенсувати за рахунок держави. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 04.12.2019р. відповідачка звернулась до управління соціальної допомоги та компенсаційних виплат Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради з заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, в якій просила призначити їй державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям (далі Соціальна допомога). Разом з такою заявою відповідачкою було подано декларацію про доходи за період з 01.06.2019р. до 01.12.2019р. /а.с. 6-9/. При зверненні за соціальною допомогою відповідачкою було заявлено, що обсяг її доходів за період з 01.06.2019р. по 01.12.2019р. складається з державної допомоги при народженні дитини в розмірі 860 грн. на місяць та аліментів в розмірі 700 грн. на місяць, які відповідачка отримує від [PERSON] . Також відповідачкою повідомлено про вчинення нею продажу нерухомого майна та надано копію відповідного договору купівлі-продажу від 22.05.2019р. /а.с. 10-14/. Рішенням позивача від 10.12.2019р. відповідачці було призначено Соціальну допомогу (з урахуванням середньомісячного доходу сім`ї на рівні 1260 грн.) на період з 01.12.2019р. по 31.05.2020р. в розмірі 1094,79 грн. на місяць. /а.с. 17-18/. Розмір виплачуваної Соціальної допомоги неодноразово перераховувався у бік збільшення відповідних сум, що обумовлено зростанням показника встановленого законом прожиткового мінімуму /а.с. 19/. На підставі відповідної заяви відповідачки строк виплати Соціальної допомоги було подовжено на період з 01.06.2020р. по 30.11.2020р. /а.с. 20-28/. Під час перевірки наданих відповідачкою даних при продовження строку отримання Соціальної допомоги позивачем було встановлено, що в період часу липень-вересень 2019 року за відповідачкою обліковується наявність доходу від продажу нерухомого майна на суму 204\~667 грн., про що відповідачка не повідомляла позивача при зверненні по Соціальну допомогу /а.с. 29/. Внаслідок цього позивачем здійснено перерахунок розміру Соціальної допомоги та встановлено відсутність правових підстав для її виплати /а.с. 30-31/. Згідно рішення позивача від 21.07.2020р. відповідачці припинено виплату соціальної допомоги з 01.07.2020 /а.с. 32/. Згідно протоколу індивідуального перерахунку від 31.08.2020р. розмір надмірно виплаченої відповідачці Соціальної допомоги за період з 01.12.2019р. по 31.07.2020р. складає 9292,77 грн. /а.с. 34/. Позивач надсилав відповідачці листи від 09.09.2020р., 18.03.2021р., 14.07.2022р., 13.02.2023р. з повідомленням про необхідність повернення надмірно отриманих нею сум Соціальної допомоги /а.с. 36, 37, 39, 41/. Частина відповідних коштів в розмірі 1 548 грн. була утримана позивачем з відповідачки за рахунок сум виплачуваних їй інших видів державної соціальної допомоги /а.с. 35/, а залишок в розмірі 7744,77 грн. відповідачка зобов`язувалась повертати частинами щомісячно здійснюючи платежі на суму не менше 500 грн., про що повідомила позивача у відповідній заяві від 05.02.2024р. /а.с. 42/. На теперішній час залишок не відшкодованих надмірно виплачених відповідачці коштів в якості Соціальної допомоги складає 5744,77 грн. Оскільки до теперішнього часу відповідачка в добровільному порядку не повернула надмірно використані кошти Соціальної допомоги, то позивач звернувся до суду з даним позовом. Таким чином, між сторонами існує спір щодо механізму використання коштів державного бюджету, призначених для виплати державної соціальної допомоги одиноким матерям, який регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК), Закону України №1768-ІІІ від 01.06.2000р. «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон №1768), Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003р. №250 (далі Порядок №250) тощо. Надаючи оцінку наданим суду доказам та обставинам спірних правовідносин суд виходить з наступного. Статтею 1 Конституції України передбачено, що Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. У статтях 46 та 48 Конституції України розкриваються деякі елементи соціальної політики держави, якими передбачається, що громадяни мають право на соціальний захист та право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Одним із важливих видів соціальної допомоги, спрямованої на здійснення соціального захисту громадян, які цього потребують, є запровадження державою інституту надання державної соціальної допомоги. У статті 1 Закону №1768 визначено, що державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї. Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону №1768 розмір державної соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та її середньомісячним сукупним доходом. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону №1768 порядок призначення, умови виплати та підстави для припинення виплати державної соціальної допомоги, перелік документів, необхідних для призначення допомоги згідно із цим Законом, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 2 Порядку №250 Державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім`ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї. Пунктом 14 Порядку №250 визначено, що розмір соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та її середньомісячним сукупним доходом, але не може бути більшим ніж 75 відсотків прожиткового мінімуму для сім`ї. Середньомісячний сукупний дохід сім`ї визначається згідно з Методикою обчислення сукупного доходу сім для всіх видів соціальної допомоги. Відповідно до п. 5.19 Методики обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерством економіки з питань європейської інтеграції України, Міністерством фінансів України, Державного комітету статистики України , Державного комітету молодіжної політики, спорту і туризму України від 15.11.2001р. № 486/202/524/455/3370 (діяла на момент виникнення спірних правовідносин) до сукупного доходу сімей (одержувачів) входять, зокрема, доходи від продажу об`єктів нерухомого майна та транспортних засобів. Відповідно до п. 25 Порядку №250 якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинули на встановлення права на соціальну допомогу і визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, то виплата раніше призначеної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. Пунктом 28 Порядку №250 визначено, якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи соціального захисту населення: -визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї; -повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; -у разі врахування надміру виплачених коштів при виплаті соціальної допомоги у наступні періоди провадять щомісячні відрахування на підставі своїх рішень у розмірі не більш як 20 відсотків суми, що підлягає виплаті; -у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку. За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що відповідачка не повідомила Департамент соціальної політики Черкаської міської ради про наявність в неї доходу, отриманого від продажу нерухомого майна в розмірі 204\~667 грн., що мало місце у третьому кварталі 2019 року, внаслідок чого їй безпідставно було нараховано та виплачено Соціальну допомогу. За таких обставин отримання та використання відповідачкою Соціальної допомоги у період з 01.12.2019р. по 31.07.2020р. в розмірі, що обчислений з урахуванням відсутності у неї доходів від продажу нерухомого майна, є неправомірним. На теперішній час залишок надміру виплачених відповідачці коштів становить 5\~744,77 грн. Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Таким чином, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Отже, враховуючи, що відповідачка отримала суми соціальної допомоги без достатньої правової підстави, оскільки її розмір був обчислений на підставі невірних даних, що було наслідком недобросовісної поведінки відповідачки (повідомлення завідомо неправдивих даних про розмір доходів), внаслідок чого завдано шкоди державному бюджету на суму коштів в розмірі 5\~744,77 грн., то вимоги позивача є цілком правомірними та обґрунтованими. При цьому варто звернути увагу, що відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачкою не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставин спірних правовідносин. Натомість відповідачкою визнаний невідшкодований нею позивачу залишок безпідставно отриманої суми соціальної допомоги 5\~744,77 коп. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 3028 грн. /а.с. 1/. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, ч. 1 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачкою [PERSON] позовні вимоги позивача визнані в повному обсязі до початку розгляду справи по суті, то, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, до повернення позивачу з державного бюджету підлягає 50% судового збору, сплаченого позивачем при поданні до суду зазначеного позову, що складає 1\~514 грн. Інші 50% судового збору 1 514 грн. підлягають до стягнення із відповідачки [PERSON] на користь позивача. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved