Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

Орган опіки та піклування м. Черкаси в особі свого представника Чубіної Анастасії звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнути з останньої аліменти на його утримання, а також звільнити позивача від сплати судового збору. В обґрунтування вимог в позові зазначено, що [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька у свідоцтві про народження внесені за вказівкою матері на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Додатково зазначено, що [PERSON] зловживала алкогольними напоями та належним чином не доглядала за сином, залишала його на тривалий час без нагляду. В грудні 2016 року зафіксовано факт насильницьких дій з боку матері [PERSON] щодо малолітнього [PERSON] . З того часу [PERSON] проживає разом із своєю бабою та дідом. На підставі того, що [PERSON] покинула свого сина [PERSON] напризволяще, 29.06.2017 працівником правоохоронних органів в присутності працівників закладу охорони здоров`я та служби у справах дітей складено акт органів внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 737 від 18.07.2017 на підставі вищевказаного акту, малолітньому [PERSON] наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування та встановлено над ним опіку. Наразі малолітній [PERSON] проживає в родині опікуна [PERSON] . Мати протягом 2020-2024 років не цікавиться сином та не спілкується з ним, а також не зверталась до Служби у справах дітей м. Черкаси або Органу опіки та піклування м. Черкаси із заявою щодо повернення їй малолітнього на виховання в родину. Враховуючи бездіяльність матері та свідоме нехтування нею своїх батьківських обов`язків, позивач вважає, що позбавлення [PERSON] батьківських прав відповідатиме інтересам малолітнього [PERSON] , а тому звернувся до суду із таким позовом. Письмового відзиву проти позову від відповідача на адресу суду не надходило. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.01.2025 позовну заяву Органу опіки та піклування м. Черкаси до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини залишено без руху та надано строк на усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали, сім днів з дня отримання її копії. На виконання ухвали суду від 13.01.2025 представником позивача [PERSON] 20.01.2025 до суду подано заяву про усунення недоліків. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.01.2025 відкрито провадження у справі за позовом Органу опіки та піклування м. Черкаси до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.03.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду, а також задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явилась, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку - шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем її проживання. Разом із тим відповідач також не скористалась своїм правом та не подала письмового відзиву проти позову. У зв`язку з вищевказаною обставиною, на підставі ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.04.2025 справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача [PERSON] , повідомленої в установленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи, яка повторно не з`явилась в судове засідання без повідомлення причин своєї неявки та не подала відзиву проти позову, та зі згоди представника позивача щодо такого порядку розгляду справи. Допитана як свідок [PERSON] повідомила, що є матір`ю відповідачки [PERSON] та бабусею малолітнього [PERSON] . З її слів, з грудня 2016 року онук постійно проживає з нею та її чоловіком, оскільки в той період було зафіксовано факт насильства з боку матері дитини. Відтоді мати не бере участі у вихованні дитини та не здійснює її матеріального забезпечення. Свідок вважає, що позбавлення [PERSON] батьківських прав відповідає найкращим інтересам малолітнього, оскільки саме вона разом із чоловіком забезпечує належні умови для життя, розвитку та виховання дитини. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] є її хрещеницею. Наприкінці 2016 року онук її куми [PERSON] , з якою вона знайома з 2005 року, був переданий до родини бабусі, після чого мати припинила будь-які контакти з дитиною. За її словами, малолітній [PERSON] називає [PERSON] мамою, а її чоловіка - татом. Останні забезпечують дитині належний догляд, турботу та створюють комфортні умови для проживання. Свідок часто буває у родині [PERSON] , її власна дитина спілкується з [PERSON] . Вона неодноразово пересвідчувалася, що мати не цікавиться сином, не дзвонить йому та не приїздить, аби побачитися. Свідок [PERSON] зазначила, що знайома з [PERSON] з 2002 року, а з [PERSON] - з її підліткового віку. У грудні 2016 року [PERSON] взяла дитину до себе, щоб разом зустріти новорічні свята. Під час перебування дитини у її будинку було виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців, у зв`язку з чим було викликано поліцію. Відтоді дитина постійно проживає у родині бабусі. У подальшому свідок стала хрещеною матір`ю [PERSON] . За її словами, [PERSON] не виявляє жодного інтересу до життя дитини, а зі слів [PERSON] , веде бродячий спосіб життя. Малолітній [PERSON] сприймає [PERSON] як матір, а її чоловіка - як батька. Малолітній [PERSON] повідомив, що проживає з мамою [PERSON] та татом [PERSON] . У родині панують добрі та довірливі стосунки. Саме вони піклуються про нього, цікавляться його життям, дарують подарунки, забезпечують його потреби та створюють належні умови для розвитку. Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та відповідач [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно, серії [NUMBER] від 30.06.2017, виданим Соснівським районним у місті Черкаси відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 1217, а також витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 с. 135 СК України № 00018286905 від 30.06.2017. На підставі того, що [PERSON] покинула свого сина [PERSON] напризволяще, 29.06.2017 працівником правоохоронних органів в присутності працівників закладу охорони здоров`я та служби у справах дітей складено акт органів внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 737 від 18.07.2017 на підставі вищевказаного акту, малолітньому [PERSON] наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування та встановлено над ним опіку. Наразі малолітній [PERSON] проживає в родині опікуна [PERSON] . Мати протягом 2020-2024 років не цікавиться сином та не спілкується з ним, а також не зверталась до Служби у справах дітей м. Черкаси або Органу опіки та піклування м. Черкаси із заявою щодо повернення їй малолітнього на виховання в родину. Актом відвідання сім`ї опікуна [PERSON] від 05.03.2024, затвердженого начальником служби у справах дітей Черкаської міської ради Ларисою Кошовою, підтверджується, що для малолітнього [PERSON] опікуном створено належні умови для проживання, навчання, виховання, всебічного розвитку, а також відсутні зловживання з боку опікуна. Малолітній навчається у 3 класі Черкаської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 20, відвідує футбольну секцію та художню студію, додатково вивчає англійську мови. Стосунки між членами сім`ї склались теплі та доброзичливі. Станом на 15.11.2024 відповідач не зверталась до Органу опіки та піклування міста Черкаси або до суду із заявою щодо повернення їй малолітнього [PERSON] . Відповідно до висновку органу опіки та піклування Черкаської міської ради № 18945-01-21 від 16.12.2024 позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] щодо неповнолітньої [PERSON] є доцільним, оскільки повністю відповідає інтересам дитини, яка не повинна страждати через те, що мати не піклується про неї, не дбає про її фізичний та духовний розвиток, свідомо поклавши виконання цих обов`язків на третіх осіб. Отже, з наявних в матеріалах справах письмових документів вбачається, що відповідач не змінила свого відношення до сина, протягом тривалого часу свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, чим позбавила останнього права на належне батьківське виховання та утримання, а тому можна виснувати, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] повністю відповідає інтересам дитини. За таких обставин позивач, діючи в інтересах малолітнього [PERSON] , вважає, що на теперішній час наявні правові підстави та існує необхідність для позбавлення відповідача батьківських прав щодо її сина, який перебуває під опікою своєї баби [PERSON] . Таким чином, між сторонами наявний спір щодо виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків відносно свого сина, який регулюється нормами Сімейного кодексу України (далі - СК) та інших нормативно-правових актів. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 155 СК здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК мати, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Таким чином, головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За обставинами справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] не має стабільного укладу способу життя, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не приділяє належної уваги своєму сину [PERSON] , не піклується про його духовний та моральний розвиток, не цікавиться обставинами його життєдіяльності, ставиться до своїх батьківських обов`язків безвідповідально, не турбується про всебічний розвиток сина, що свідчить про свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. При цьому суд бере до уваги тривалість неналежного ставлення відповідача до виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого сина [PERSON] , оскільки перші ознаки відповідної ситуації мали місце близько восьми років тому, а починаючи з грудня 2016 року відповідач проживає окремо від свого сина [PERSON] . Натомість поведінка відповідача та її ставлення до своїх батьківських обов`язків не змінились на краще, що свідчить про свідоме нехтування відповідними обов`язками та ухилення від їх виконання, що у свою чергу істотно порушує та обмежує законні права та інтереси дитини. До того ж судом встановлено, що відповідач взагалі ніяким чином не піклувалась про забезпечення здобуття сином загальної освіти, оскільки влаштуванням дитини до навчального закладу, забезпеченням та організацією навчання з 2-річного віку займається виключно його бабуся [PERSON] , а відповідач навіть не цікавиться результатом навчального процесу сина. Відповідно до ч. 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 171 СК дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору про позбавлення батьківських прав. Разом з тим, в судовому засіданні думка малолітнього [PERSON] не заслуховувалась, оскільки останній не усвідомлює суті пред`явленого позову Органом опіки та піклування м. Черкаси в його інтересах, і дана обставина може його психічно травмувати, оскільки останній проживає в родині баби та діда з грудня 2016 року, тобто з 2-річного віку, після зафіксованого факту насильницьких дій збоку його матері [PERSON] щодо нього. За таких обставин з метою недопущення ще більш морального травмування дитини суд вважає за доцільне розглянути справу без її участі. Таким чином, з урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає доведеним факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого малолітнього сина [PERSON] і приходить до висновку за необхідне позбавити її батьківських прав, оскільки це відповідатиме інтересам дитини. Крім цього, з приводу заявлених позивачем позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд зазначає наступне. У відповідності із вимогами ч. 3 ст. 166 СК при задоволені позову щодо позбавлення батьківський прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно із ст. 180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За правилами, визначеними ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини , що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами, визначеними ч.1 ст.183 СК частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Статтею 191 СК визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, з урахуванням вищевказаного, суд вважає за необхідне стягнути із [PERSON] аліменти в розмірі однієї четвертої частини заробітку (доходу) з відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття, перераховуючи аліменти на особовий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Також варто звернути увагу, що відповідно до ст. 12 ЦПК цивільне судочинства здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст. 12, 81 ЦПК відповідач не надала суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не навела обставин, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлених судом обставин спірних правовідносин. За таких обставин суд доходить висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог, внаслідок чого позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, то на підставі ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору в сумі 1211 грн 20 коп. слід компенсувати за рахунок відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved