Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «ПРІМАРІУС», в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 11\~290,45 гривень. Позов обґрунтовує тим, що у період з 17 січня 2023 року по 16 січня 2025 року знаходився у трудових відносинах з ТОВ «ПРІМАРІУС», 16 січня 2025 року був звільнений. В день його звільнення, відповідачем, в порушення статті 116 КЗпП України, не було повідомлено про суми заборгованості з заробітної плати, які належать до виплати. 21 січня 2025 року ним до відповідача подана заява про повідомлення суми заборгованості з заробітної плати, яку він повинен отримати, яка була проігнорована. Згідно з випискою з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відповідачем нарахована, але не виплачена сума: - за листопад 2024 року в сумі 8\~579,68 гривень (без податкових відрахувань), - за січень 2025 року в сумі 5\~465,60 гривень. З урахуванням податкових відрахувань відповідачем не виплачена заробітна плата за листопад 2024 року в сумі 6\~820,85 гривень та за січень 2025 року в сумі 4\~345,15 гривень, що загалом становить 11\~290,45 гривень. Факт не виплати заробітної плати за листопад 2024 року та січень 2025 року підтверджується випискою з AT «ОЩАДБАНК» по картковому рахунку. Неодноразово звертався до відповідача з вимогами щодо виплати йому заборгованості по заробітній платі, але до сьогоднішнього дня заробітна плата так і не виплачена. Відповідач відзив на позов не подав. Ухвалою про відкриття провадження у справі від 17.03.2025 відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Також задоволене клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів та витребувана у відповідача ТОВ «ПРІМАРІУС» довідка про суми, що належали до виплати при звільненні [PERSON] . Витребувані докази суду не подані. Ухвала про відкриття провадження у справі була направлена позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за зареєстрованим у встановленому законом порядку його місцем проживання. Рекомендований лист повернувся до суду з відміткою про відсутність позивача за адресою місцезнаходження від 23.03.2025. Таким чином відповідно до пункту 3 частини шостої статті 272 ЦПК України позивач є належним чином повідомленим про розгляд справи. Також ухвала про відкриття провадження у справі надіслана відповідачу в його електронний кабінет та отримана ним 18.03.2025 о 05.40 годині. Отже відповідно до пункту 2 частини шостої статті 272 ЦПК України відповідач є належним чином повідомленим про розгляд справи. Ухвалою про витребування доказів від 13.05.2025 судом витребувані у Державної податкової служби України шляхом самостійного доступу до ДРФО відомості про джерела та суми доходів за період з 01.10.2024 до 31.03.2025, отриманих позивачем [PERSON] . Витребувані докази отримані судом. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено частиною другою статті 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. З 17.01.2023 до 16.01.2025 позивач [PERSON] на умовах трудового договору працював у ТОВ «ПРІМАРІУС», що підтверджується відомостями про трудову діяльність з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 04.03.2025. Наказом № 20-ОС про припинення трудового договору (контракту) НСП Запорізького відділення ТОВ «ПРІМАРІУС» від 16.01.2025 [PERSON] звільнено за угодою сторін відповідно до пункту 1 статті 36 КЗпП України. Відповідно до виписки по картковому рахунку за період з 29.01.2024 до 09.12.2024 [PERSON] виплачувалась заробітна плата відповідачем ТОВ «ПРІМАРІУС». Останнього разу в сумі 4\~994,30 гривень за другу половину жовтня 2024 року. Згідно з відповіддю № 1371369 від 13.05.2025 з ДРФО останній раз заробітна плата позивачу була виплачена відповідачем за жовтень 2024 року в сумі 30\~650,04 гривень. 21.01.2025 [PERSON] звернувся із заявою до директора НСП Запорізького відділення ТОВ «ПРІМАРІУС» О. Тюпи, в якій просив надіслати довідку про суми, що належать до виплати при звільненні поштовим відправленням на адресу: 69089, м. Запоріжжя, вул. Героїв 37-го батальйону, буд. 109. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, розрахованого на підставі розрахункового листа (платіжки) від 31.10.2024 за період з січня 2024 року по січень 2025 року нараховано позивачу до виплати заробітку плату в сумі 103\~865,63 гривень, виплачена сума 92\~575,18 гривень, сума претензії 11\~290,45 гривень. Частинами першою, четвертою та п`ятою статті 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно зі статтею 94 КЗпП України та статтею 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Відповідно до статті 21 КЗпП України трудовий договір - угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації. Згідно зі статтею 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів), відрядних розцінок, посадових окладів працівникам, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються роботодавцем з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Відповідно до частини першої статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються роботодавцем після виконання зобов`язань щодо оплати праці (частина п`ята статті 97 КЗпП України). Зазначені норми трудового законодавства свідчать про пріоритет виплати заробітної плати працівнику. Одночасно звертає на себе увагу і той факт, що заробітна плата виплачується лише за виконану працівником роботу, а якщо працівник такої роботи не виконував, то заробітна плата йому не виплачується, за винятком виплат, передбачених законодавством (зокрема, у випадку простою). Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10.10.2019 у справі № 243/2071/18. Суд встановив, що сторони у справі перебували у трудових відносинах. Сторонами цей факт не заперечувався, сумніву у достовірності цього факту у суду не виникає. 16.01.2025 позивач був звільнений з роботи на підставі наказу № 20-ОС про припинення трудового договору (контракту) НСП Запорізького відділення ТОВ «ПРІМАРІУС» від 16.01.2025. Згідно з відповіддю № 1371369 від 13.05.2025 з ДРФО за листопад 2024 року позивачу була нарахована та невиплачена відповідачем заробітна плата в сумі 8\~579,68 гривень. При цьому відомостей про нарахування та виплату позивачу відповідачем заробітної плати за січень 2025 року вказаний доказ не містить. Проте відповідно до Індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України (форма ОК-5) у січні 2025 року позивачу була нарахована відповідачем заробітна плата в сумі 5\~465,60 гривень. Ухвалою про відкриття провадження у справі від 17.03.2025 судом витребувана у відповідача ТОВ «ПРІМАРІУС» довідка про суми, що належали до виплати при звільненні [PERSON] .. Витребувані докази відповідачем суду не подані без повідомлення причин. Відповідно до частини десятої статті 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. На підставі частини десятої статті 84 ЦПК України суд визнає те обставину, що позивачу була нарахована відповідачем заробітна плата за січень 2025 року в сумі 5\~465,60 гривень. Заробітна плата позивачу за листопад 2024 року в сумі 8\~579,68 гривень та за січень 2025 року в сумі 5\~465,60 гривень відповідачем не виплачена, що підтверджується відповіддю № 1371369 від 13.05.2025 з ДРФО. Відповідно до частин першої та другої статті 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Позивач звернувся з цим позовом до суду 13.03.2025 по закінченню строку, передбаченого частиною першою статті 233 КЗпП України для вимог про стягнення заробітної плати. Поважність причин пропуску позивачем зазначеного строку матеріали справи не містять. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позову в частині стягнення заробітної плати за листопад 2024 року в сумі 8\~579,68 гривень необхідно відмовити. З огляду на вказане, суд дійшов висновку про те, що позов необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 5\~465,60 гривень за січень 2025 року. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов задоволено частково та позивача звільнено від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 586,33 гривень (1\~211,20 гривень (належний до сплати судовий збір) ? (5\~465,60 гривень (задоволена частина позову) : 11\~290,45 гривень (ціна позову)).

Outcome: partial