Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

14.03.2025 до Решетилівського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якого діє представник - адвокат Дроменко Людмила Василівна, до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05.03.2021 позивач та відповідачка уклали шлюб, який зареєстрували у Київському районному у місті Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Північіно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис №41, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 05.03.2021. Від шлюбу спільних дітей не мають. Спільне життя позивача та відповідачки не склалося через відсутність спільних інтересів, різні погляди на життя, втрату почуття взаємної любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини припинилися з березня 2022 року. Позивач вважає, що примирення і збереження шлюбу є неможливим, а також, що подальше спільне проживання буде суперечити його інтересам. Розірвати шлюб через відділ ДРАЦС не є можливим, оскільки відповідачка не з`являється на обумовлену дату та час для написання спільної заяви про розірвання шлюбу. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 14.03.2025 справу передано на розгляд головуючому судді Романенко О.О. У порядку визначеному ч. 6 ст.187 ЦПК України судом 17.03.2025 направлено запит до органу реєстрації з метою з`ясування зареєстрованого місця проживання відповідачки та вирішення питання щодо належної підсудності даного спору суду, відповідь на який отримано 20.03.2025. Ухвалою суду від 21.03.2025 відкрито провадження у справі, розгляд визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися. 05.05.2025 до суду, через систему «Електронний суд», надійшла заява, у якій представник позивач просив розглядати справу за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує та просить стягнути з відповідачки понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн (а.с. 33). Відповідачка у судові засідання призначені на 16.04.2025 та 05.05.2025 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом направлення конвертів з повістками за встановленим місцем реєстрації особи,про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень у яких містяться підписи відповідачки (а.с. 22, 31). Також відповідачці 21.03.2025 надіслані копія позовної заяви з додатками. [PERSON] (а.с. 19), кореспонденцію отримала, про що свідчать підпис на рекомендованому поштовому повідомленню про вручення поштового відправлення (а.с. 22). У встановлений судом строк, відповідачка правом на надання відзиву не скористалася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Клопотання про розгляд справи за її відсутності чи інших заяв по суті або з процесуальних питань від відповідачки до суду не надходило. [PERSON] не надала суду своїх заперечень проти зазначених у позові обставин. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідачка, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явилася, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, у зв`язку з чим, враховуючи письмову згоду представника позивача, на підставі ухвали Решетилівського районного суду Полтавської області від 05.05.2025 проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст. ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно та всебічно дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що сторони з 05.03.2021 перебувають у шлюбі, який зареєстрований Київським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 41, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 05.03.2021 (а.с. 5). Фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться. Спір між сторонами виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства. Згідно з положеннями ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частиною 2 статті 104 СК України визначено, що підставою припинення шлюбу є його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини, позивачка наполягає на розірванні шлюбу та не бажає продовжувати подружні стосунки. Має чітку та однозначну позицію з цього питання. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не надав суду будь-яких заперечень з цього приводу, суд вважає, що відмова в розірванні шлюбу може бути розцінена, як примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, так як сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч. 3 ст. 115 СК України). Правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу, яке встановлене ст. 113 СК України» - відповідачка не скористалася. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією ID: 0488-5891-8980-5228 від 07.03.2025 (а.с.1). Вказані кошти судового збору були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с. 12). Зважаючи на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, сума судового збору, сплаченого позивачем у розмірі 1211,20 грн підлягає стягненню з відповідачки на його користь. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved