Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

Представник АТ "Універсал Банк" (далі - Банк) звернувся до суду з позовом до [PERSON] , відповідно до якого просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання банківських послуг "Monobank" від 26.12.2019 року у розмірі 92\~039,25 грн станом на 25.10.2024 року, а також судові витрати у розмірі 3\~028 грн. Позовна заява мотивована неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов`язань із своєчасного повернення кредитних коштів. Виклад позиції відповідача Відповідачка відзив на позов не подала. 10.04.2025 від останньої надійшла заява, в якій відповідачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила їх задовольнити. Також до вказаної заяви додала рух коштів по картці від 13.03.2025. Процесуальні дії у справі Київський районний суд м. Харкова ухвалою від 15.01.2025 відкрив спрощене позовне провадження та призначив судове засідання на 10.01.2025. У судове засідання 15.01.2025 учасники справи не з`явилися, у зв`язку з чим судове засідання було відкладено на 13.03.2025. У судове засідання 13.03.2025 учасники справи не з`явилися, 13.03.2025 від відповідачки надійшла заява, в якій остання просила відкласти розгляд справи, у зв`язку з чим судове засідання було відкладено на 10.04.2025. У судове засідання 10.04.2025 учасники справи не з`явилися, у зв`язку з чим судове засідання було відкладено на 06.05.2025. Представник позивача у судове засідання 06.05.2025 не з`явився, у позовній заяві зазначив, що у разі неявки відповідача не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення (а.с. 1 4). Відповідачка у судове засідання 06.05.2025 з`явилася, у поданій 10.04.2025 заяві просила проводити розгляд справи проводити за її відсутності. Суд, ураховуючи клопотання позивача та відповідачки про розгляд справи за їх відсутності, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності останніх. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом Банк та [PERSON] уклали договір про надання банківських послуг "Monobank" (далі - договір) на підставі анкети-заяви [PERSON] від 26.12.2019, за яким вона отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, що підтверджується підписаною нею анкетою-заявою про надання банківських послуг (а.с. 5). Згідно з вказаною анкетою-заявою [PERSON] погоджується з тим, що ця анкета разом з Умовами і правилами обслуговування фіз. осіб в АТ "Універсал банк" при наданні банківських послуги щодо карткових продуктів, таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, Тарифами складають договір про надання банківських послуг, укладення якого підтверджує та зобов`язується виконувати його умови; обізнаність з указаними документами підтверджує. Відповідно до п. 4.2.10. Розділу І Умов та правил обслуговування в АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank (далі - умови та правила) клієнт зобов`язаний оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання платіжних карток, згідно Тарифів. Відповідно до п. 4.3.2. Розділу І Умов та правил банк має право вносити зміни до договору, а також у інші умови обслуговування рахунків в порядку та у спосіб, визначені цим договором. Згідно з п. 5.9. Розділу ІІ Умов та правил на суму наданого кредиту банк нараховує відсотки. Відсотки нараховуються за кожен календарний день використання кредитного ліміту за фактично витрачені в рахунок кредиту кошти з розрахунку 365/366 календарних днів у році, за процентними ставками, зазначеними в Тарифах. Відповідно до виписки по особовому рахунку [NUMBER] , клієнт [PERSON] з 26.12.2019 по 25.10.2024 користувалася кредитом у вигляді встановленого кредитного ліміту (а.с. 32 139). Згідно з наданим банком розрахунком за договором № б/н від 26.12.2019, заборгованість [PERSON] станом на 25.10.2024 становить 92 039,25 грн (тіло кредиту) (а.с. 26 31). Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до\~ч.\~1,\~2\~ст.\~207\~ЦК\~України\~\~правочин вважається\~таким,\~що\~вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо\~його\~зміст зафіксований\~в\~одному\~або кількох\~документах\~(у\~тому\~числі\~електронних),\~у\~листах,\~телеграмах,\~якими\~обмінялися\~сторони,\~або\~надсилалися\~ними до\~інформаційно-комунікаційної\~системи,\~що\~використовується\~сторонами.\~У\~разі\~якщо зміст\~правочину\~зафіксований\~у кількох\~документах,\~зміст\~такого\~правочину також\~може\~бути\~зафіксовано шляхом\~посилання\~в\~одному з\~цих\~документів\~на інші\~документи,\~якщо\~інше\~не передбачено\~законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1\~ст. 638 ЦК України). Згідно з ч. 1\~ст. 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З матеріалів справи вбачається, що відповідач уклав договір про надання банківських послуг № б/н на підставі анкети-заяви [PERSON] від 26.12.2019, що підтверджується власноручним підписом відповідача. Наведене вказує на те, що сторони досягли згоди щодо істотних умов договору, як того вимагають положення\~статті 638 ЦК України. Факт укладення договору відповідачкою не заперечується. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З наданого розрахунку заборгованості за укладеним договором № б/н від 26.12.2019 вбачається, що станом на 25.10.2024 [PERSON] має заборгованість у розмірі 92 039,25 грн. Тобто, Банк виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором своєчасно та повністю, надавши [PERSON] в розпорядження платіжну картку із встановленням кредитного ліміту, однак в порушення ст. 509, 526, 1048, 1054 ЦК України та умов договору відповідач зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого в останнього перед позивачем наявна заборгованість. Суд також враховує заяву відповідачки, в якій вона визнає позов. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором (див. постанову Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15). При цьому як зазначено у постанові Верховного Суду від 08.06.2022 № 913/618/21, у справі про стягнення заборгованості, доказувати факт здійснення відповідачем оплати, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач. Щодо наданого відповідачкою руху коштів суд зазначає таке. Відповідачка надала рух коштів по картці від 13.03.2025 (інформація по картці: [NUMBER] ; рахунок: [NUMBER] ; період: 01.03.2025 13.03.2025). Суд звертає увагу, що вказаний рух коштів по картці сформований за період 01.03.2025 13.03.2025 та заборгованість (станом на 13.03.2025) становить 75 067,25 грн. Водночас з наданого позивачем розрахунку, станом на 25.10.2024 вбачається, що заборгованість становить 92 039,25 грн. Тобто різниця між вказаними сумами становить 16 972 грн. Вказаний рух коштів містить інформацію про надходження від відповідачки грошових коштів на її рахунок, а саме: 03.03.2025 у розмірі 1 000 грн, 07.03.2025 5 000 грн та 10.03.2025 2 000 грн (загальний розмірі 8 000 грн). Водночас з вказаного руху коштів не можливо встановити призначення таких зарахувань, чи зараховувалися такі кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором тощо, а зазначені перерахування (8 000 грн), залишок заборгованості - 75 067,25 грн (разом - 83 067,25 грн) не узгоджується із заявленим до стягнення розміру заборгованості (92 039,25 - 8 000,00 = 84 039,25 грн, а не 75 067,25 грн, як зазначено у наданому документі). При цьому відповідачка не надала доказів щодо зарахувань на відповідний рахунок у період з 26.10.2024 по 28.02.2025, як на підтвердження факту часткового погашення заборгованості, з якого суд міг встановити дійсний розмір заборгованості і факт того, що таке погашення здійснювалось саме в межах заявлених вимог по договору. Позивач жодних заяв щодо уточнення (зменшення) позовних вимог, у зв`язку з частковим погашенням відповідачкою заборгованості до суду не подававв. Відповідачка у поданій заяві зазначила, що визнає позову і не зазначає про часткову сплату заборгованості, а тому суд, враховуючи принципи змагальності та диспозитивності (без відповідного обгрунтування та доведення) не приймає відповідний документ, як доказ на підтвердження часткової оплати заборгованості. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, у суду відсутня можливість встановити факт часткового погашення заборгованості, оскільки не можливо встановити в рахунок чого пішли кошти у розмірі 8 000 грн. При цьому суд зазначає, що, як відповідачка, так і позивач, у разі дійсного часткового погашення заборгованості, не обмежені в праві заявити про таке, у разі звернення рішення суду до примусового виконання у порядку, передбаченому ч. 4 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження". Відповідно, у такому випадку, примусовому виконанню підлягатиме тільки різниця між суму, сплаченою відповідачкою добровільно, і суму, яку відповідачка не сплатила. Суд, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до ст. 89 ЦПК України, а також враховуючи, що відповідачем визнано наявність заборгованості, дійшов висновку про доведеність позивачем заявлених вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 92 039,25 грн. Висновки за результатами розгляду заяви Отже, позовні вимоги Акціонерного товариства "Універсал Банк" до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з чим з відповідача на користь АТ "Універсал Банк" підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3 028 грн.

Outcome: approved