Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 02.05.2025 позов [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Норвей Карс» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди задоволено частково.\~Стягнуто з\~товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Норвей Карс»\~на користь\~ [PERSON] 29217,45 грн заборгованості з виплати заробітної плати, 30000,00 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а всього 59217,45 грн за вирахуванням податків та обов`язкових платежів. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Норвей Карс» на користь [PERSON] 3000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Норвей Карс» на користь [PERSON] 1211,20 грн судового збору. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Норвей Карс» у дохід держави 2422,40 грн судового збору. У задоволенні решти вимог позову відмовлено. В ухваленому судом рішенні питання щодо стягнення судових витрат на професійну\~правничу допомогу не вирішено. 05.05.2025 до суду надійша заява позивача про ухвалення додаткового рішення, яким просить стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати на професійну правову допомогу в розмірі 20000,00 грн. Представник відповідача адвокат Опанасюк С.П. направив до суду заперечення проти ухвалення додаткового рішення, вказавши на наявність підстав для залишення заяви без розгляду на підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України в зв`язку з ненаведенням позивачем поважних причин неможливості подання ним до закінчення судових дебатів у справі (до моменту переходу суду до стадії ухвалення рішення) доказів на підтвердження розміру понесених ним судових витрат. У судове засідання сторони та їхні представники не з`явилися, про дату, час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином, причин неявки до суду не повідомили. Проте їхнє неприбуття в судове засідання не перешкоджає розгляду заяви, що передбачено ч. 4 ст. 270 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ст. 135 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. За приписами ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 в справі № 755/9215/15-ц). Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 в справі № 826/1216/16, постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14.11.2018 в справі № 753/15687/15-ц, від 26.09.2018 в справі № 753/15683/15, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2019 в справі № 910/3929/18 та інших. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі\~№ 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.\~Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 в справі 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін\~(пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 в справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 в справі № 904/4507/18). Верховний Суд у постанові від 21.01.2021 в справі № 280/2635/20 сформулював висновок про те, що КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 в справі\~№ 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.\~ Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268). На підтвердження понесених позивачем витрат із надання правничої допомоги до суду надано: ордер на надання правничої допомоги в Богунському районному суді міста Житомира позивачу адвокатом Примаком В.М. від 17.01.2025; договір про надання правничої (правової) допомоги № 03/10-2024 від 03.10.2024, укладений між позивачем та адвокатом Примаком В.М.; додатковий договір № 1 від 03.10.2024 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 03/10-2024 від 03.10.2024, яким визначено гонорар адвоката в розмірі 20000,00 грн; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Примака В.М. від 31.10.2019; акт виконаних робіт від 02.05.2025, в якому зазначено опис виконаних робіт. З огляду на ухвалення судом рішення про часткове задоволення позову, виходячи із складності справи, яка розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, участь представника позивача в судових засіданнях, складення ним у справі процесуальних документів,

Outcome: partial