Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Єрмак Олег Віталійович до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів. Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] перебували в шлюбі з 07 жовтня 2005 року та є батьками - [PERSON] , [INFO] . 05 грудня 2019 року рішенням Солом`янського районного суду м Києва шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після припинення ведення спільного господарства з Відповідачем дитина залишилась проживати разом з [PERSON] і перебуває на її утриманні. Відповідач будучи здоровим та працездатним і зобов`язаним утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а також при продовженні навчання повнолітньою дитиною, котра потребує в зв`язку з цим матеріальної допомоги, не бере участь у вихованні дітей, не надає матеріальну допомогу, в обсягу необхідному для гармонійного розвитку дітей. [INFO] [PERSON] , [INFO] стала повнолітньою. Відповідно довідки № 182/20 від 22 жовтня 2020 року [PERSON] є студентом 3 (третього) курсу Економіко-технологічного коледжу Київського інституту бізнесу та технологій І (першого) рівня акредитації. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 04 листопада 2021 року у справі № 760/24091/20 з відповідача було стягнуто на користь на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви - 04.11.2020 і до закінчення навчання - 25.06.2022, але не більше ніж до досягнення [PERSON] 23-х річного віку. На виконання даного рішення суду Солом`янським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 21.01.2022 року було відкрито виконавче провадження № [NUMBER], однак з невідомих причин, Відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання щодо утримання дитини не виконував. З моменту відкриття виконавчого провадження і до дня подачі позову (12.08.2024 року) Відповідач аліменти не сплачував взагалі. Внаслідок чого на момент подачі позову у Відповідача утворилась заборгованість зі сплати аліментів. Станом на 24.07.2024 року відповідно до Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у ВП [NUMBER] Вих. № 135309 у Відповідача наявна заборгованість в розмірі 59 200 (п`ятдесят дев`ять тисяч двісті) грн. 00 копійки. Станом на 13.08.2024 року загальний розмір заборгованості за невчасно сплачені аліменти становить 59 200 (п`ятдесят дев`ять тисяч двісті) грн. 00 коп., отже загальна сума пені за прострочення сплати аліментів Відповідачем становить 629 582 (шістсот двадцять дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят дві) грн. 00 коп. Оскільки розмір пені за місяці за які стягується пеня не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується то загальна сума пені, яка підлягає стягненню з Відповідача становить 59 200 грн., які повинні бути стягнуті з Відповідача. Враховуючи викладене, позивачка просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь неустойку (пеню) за невчасно сплачені аліменти на утримання повнолітньої дитини яка продовжує навчання у сумі 59 200 (п`ятдесят дев`ять тисяч двісті) грн. 00 коп., а також стягнути витрати на надання професійної правничої допомоги в розмірі 10 000 грн. 30.08.2024 судом відкрито загальне позовне провадження. 22.10.2024 сторона відповідача із позовом не погодилась та направила на адресу суду відзив на позовну заяву за підписом представника відповідача адвоката Вихрицького Р.П., в якому зазначили, що викладені у позові обставини, не відповідають дійсності. Оскільки, старша донька [PERSON] , [INFO] , не є біологічною донькою відповідача, а є донькою позивачки від попереднього шлюбу. Відповідач усиновив [PERSON] орієнтовно у 2007 році після укладення шлюбу між позивачкою та відповідачем у 2005 році. Після розірвання шлюбу із позивачкою, спілкування між ним та [PERSON] було обмежено, відповідач ніколи не відмовлявся від дітей та сплачував на їх утримання аліменти у міру своїх можливостей. Відповідач звертає увагу суду на те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у ВП № [NUMBER] є таким, що не відповідає дійсності, оскільки відповідачем сплачувались аліменти у вказаному виконавчому провадженні. Зокрема, відповідно до наявного у відповідача розпорядження № [NUMBER] від 07.09.2023 перераховано кошти на рахунок державної виконавчої служби у сумі 69 грн. та 250 грн., як витрати виконавчого провадження. Крім того, відповідно до розпорядження № [NUMBER] від 08.09.2023 перераховано кошти на рахунок [PERSON] в сумі 451, 11 грн. Крім того, у 2023 році відповідач працював у ТОВ «Сільпо-Фуд» та отримував там заробітну плату, у зв?язку із чим державним виконавцем було винесено постанову від 01.08.2023 про звернення стягнення на заробітну плату боржника. Відповідно до наданого відповідачу розрахункового листа ТОВ «Сільпо-Фуд» за серпень-жовтень 2023 року з відповідача були утримані та відповідно перераховані на рахунок виконавчої служби наступні кошти у якості аліментів: - виплата аліментів 1 332, 32 грн., виплата аліментів (вересень) 2318, 11 грн., виплата аліментів (серпень) 2263, 70 грн., виплата заборгованості по аліментам 4262, 33 грн., виплата заборгованості по аліментам (вересень) 7 416, 01 грн., виплата заборгованості по аліментам (серпень) 1 859, 34 грн. Крім того, в АСВП щодо цього виконавчого провадження містяться звіти ТОВ «Сільпо-Фуд» про здійснені відрахування та виплати, зокрема у серпні 2023 року на суму 3 000 грн. на користь виконавчої служби. Відповідач зазначив про існування об`єктивних причин, які не дозволяли йому вчасно сплачувати аліменти на утримання доньки, таких як ті, що 10.06.2022 року він уклав шлюб із [PERSON] , від якого у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Крім того, разом із ними проживає донька його нинішньої дружини від попереднього шлюбу - [PERSON] , [INFO] . Дружина відповідача не працює, оскільки перебуває у декретній відпустці. Разом із тим, відповідач не ухилявся та не ухиляється від сплати аліментів на користь позивачки. Так, відповідач сплачував аліменти у міру своїх можливостей, зокрема, відповідно до розрахунку державного виконавця у виконавчому провадженні № [NUMBER] про виконання рішення № 760/13848/20 Солом`янського районного суду міста Києва від 16.12.2020 про стягнення щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утриманні дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , з відповідача були стягнуті на користь позивача кошти в сумі 15 615, 57 грн. у серпні 2023 року, 3352, 93 грн. у вересні 2023 року, 9734, 12 грн. у жовтні 2023 року, 11259,29 грн. у листопаді 2023 року. Державним виконавцем 23.08.2023 з банківського рахунку відповідача у ПАТ «Банк Восток», на який відповідач отримував заробітну плату у ТОВ «Сільпо-Фуд», в рамках виконавчого провадження, було стягнуто одноразово усі наявні га банківській картці грошові кошти у сумі 15810, 87 грн. на підставі постанови від 15.08.2023. Таким чином, із врахуванням викладеного у відзиві, відповідач не допускав злісного ухилення від сплати аліментів на утримання доньки, звертає увагу суду на те, що заборгованість виникла не по його вині, а через сукупність життєвих обставин, які мали та мають місце у житті відповідача. Враховуючи обставини, викладені у відзиві, відповідач просить відмовити у задоволенні позову повністю. 28.11.2024 закінчено підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Під час судового розгляду представник позивачки адвокат Єрмак О.В. підтримав вимоги позовної заяви у повному обсязі, з підстав та за обставин, викладених у позовній заяві, наполягав на їх задоволенні, зазначив, що судові витрати на надання професійної правничої допомоги становлять 10 000 грн., та відповідно до приписів ч. 8 ст. 141 ЦПК України, будуть заявлені до стягнення після ухвалення судового рішення. Позивачка [PERSON] в судове засідання не прибула, повідомлялась належним чином про місце, день та час слухання справи, в судове засідання направила свого представника для висвітлення та відстоювання позиції позивачки, викладеній у позовній заяві, яка перебуває на розгляді суду. Відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, зазначивши, що через складні життєві обставини не мав можливості сплачувати аліменти на утримання доньки, стягнуті на підставі рішення суду, зазначивши про те, що уклав шлюб вдруге, має двох дітей на утриманні разом із дружиною, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, через війну не може працевлаштуватись, просив звернути увагу на подані до суду докази часткової сплати ним заборгованості по аліментам. Представник відповідача адвокат Вихрицький Р.П. підтримав позицію свого довірителя та доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі, також зазначив про орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу, який становить 27 000 грн., та просив вирішити питання стягнення цих витрат, пов`язаних із розглядом справи, у порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів, поданий стороною відповідача відзив на позовну заяву, та надані сторонами докази, на підтвердження своїх вимог та заперечень, заслухавши позиції сторін під час судового розгляду, суд дійшов до наступних висновків, та судом були встановлені наступні обставини. 05.12.2019 на підставі рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 05.12.2019, постановленого у цивільній справі № 760/18271/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішення суду набрало законної сили 18.12.2019 р. Зі змісту рішення суду слідує, що від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , та малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . З поданої до суду копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що батьком дитини [PERSON] , [INFO] зареєстрований [PERSON] . 04.11.2021 Солом`янським районним судом міста Києва було ухвалено рішення у цивільній справі № 760/24091/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, на підставі якого позовні вимоги позивачки були задоволені частково, вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , адреса: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] [INFO] , адреса: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви - 04.11.2020 і до закінчення навчання - 25.06.2022, але не більше ніж до досягнення [PERSON] 23-х річного віку. Рішення суду набрало законної сили 07.12.2021 р. Під час розгляду вказаної цивільної справи судом встановлено, що відповідно до довідки від 22.10.2020 № 182/20, виданої Економіко-технологічним коледжем Київського інституту бізнесу та технологій, [PERSON] була студентом 3 курку І рівня акредитації денної форми навчання за спеціальністю «Ком`стерна інженерія», термін закінчення навчання 25.06.2022. З поданої позивачем до суду інформації про виконавче провадження вбачається, що Солом`янським ВДВС у місті Києві Центрального МУ Міністерства юстиції (м. Київ) 21.01.2022 було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] на підставі виконавчого листа від 24.12.2021 № 760/24091/20, виданого Солом`янським районним судом міста Києва, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви - 04.11.2020 і до закінчення навчання - 25.06.2022, але не більше ніж до досягнення [PERSON] 23-х річного віку. Зі змісту довідки про неотримання аліментів від 16.06.2022 за № 756310, виданої [PERSON] за підписом в.о. заступника начальника Солом`янського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) та державного виконавця А. Відешиної, слідує, що [PERSON] дійсно не отримувала аліменти з [PERSON] у період з 01.06.2021 по 01.06.2022 згідно рішення № 760/13848/20. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 6824792, здійсненого головним державним виконавцем Солом`янського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Л. Лебедєвою від 24.07.2024 за вих. № 135309 слідує, що відповідач [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів за період, починаючи з 04.11.2020 по 25.06.2022 станом на 24.07.2024 у розмірі 59 200 грн. 01.08.2023 державним виконавцем у рамках вказаного виконавчого провадження була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, відповідно до якої встановлено, що [PERSON] працює в ТОВ «Сільпо-Фуд», та вирішено здійснювати відрахування із суми доходів боржника щомісячно до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яка складає 59200, 00 грн. Згідно із копією розрахункового листка за серпень 2023 - жовтень 2023 року за місцем роботи відповідача [PERSON] ТОВ «Сільпо-Фуд» слідує, що із заробітної плати відповідача відбулось утримання аліментів. Відповідно до копії листа за підписом директора ТОВ «Сільпо-Фуд» від 31.10.2023 ТОВ «Сільпо-Фуд» повертає на адресу Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) копію постанови № [NUMBER] від 01.08.2023 у зв`язку із тим, що [PERSON] звільнився 04.10.2023 відповідно до наказу № 170/МЦ278, борг утримано за період з 16.08.2023 по 04.10.2023, залишок боргу становить 52 429, 89 грн., тобто за період роботи відповідача із загальної суми боргу 59 200 грн. було сплачено на погашення заборгованості 6 770, 11 грн. 14.10.2024 відповідно до платіжної інструкції на переказ готівки № 0484 відповідачем було сплачено на рахунок Солом`янського районного відділу ДВС у м. Києві 100 грн. у якості сплати аліментів у виконавчому провадженні № [NUMBER]. Таким чином, судом встановлено, що за період з 04.11.2020 по 25.06.2022, який визначений державним виконавцем у Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № [NUMBER], відповідач [PERSON] не здійснював погашення суми заборгованості по аліментам, та на час вирішення цивільної справи в суді, із врахуванням виплачених відповідачем коштів на загальну суму 6 870, 11 грн., сукупний розмір заборгованості відповідача із виплати аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжувала навчання, становить 52 329, 89 грн. У якості поважності причин невиплати заборгованості із аліментів відповідач подав до суду довідку, видану ФО-П [PERSON] , зі змісту якої слідує, що [PERSON] дійсно працює кухарем у ФОП [PERSON] з 10 січня 2024 року за основним місцем роботи на умовах неповного робочого дня з оплатою праці 4300 грн. на місяць; копію свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , зі змісту якого вбачається, що 10.06.2022 відповідач зареєстрував шлюб із [PERSON] , яка після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] »; копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] , відповідно до якого у відповідача [PERSON] [INFO] народилась донька [PERSON] ; копію свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] серії [NUMBER] ; відомості про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів в іншому виконавчому провадженні № [NUMBER], в якому за відповідачем за період з 24.06.2020 по липень 2023 р. рахується заборгованість у сумі 95 809, 17 грн., починаючи з 01.08.2023 заборгованість зі сплати аліментів становить 83 997, 11 грн. (розрахунки заборгованості, виконані державним виконавцем Тур А.О.); виписка по рахунку приватного клієнта з 23.08.2023 по 06.10.2023, з якої вбачаються обставини утримання аліментів із доходів відповідача на суму 15 810, 87 грн. у виконавчому провадженні № [NUMBER]; характеристику з місця проживання відповідача, відповідно до змісту якої відповідач має склад сім`ї дружина [PERSON] , дві доньки - [PERSON] , 2012 р.н., [PERSON] , 2022 р.н.; копію довідки ОК «Прогрес-Житло» від 15.10.2024 за № 58, зі змісту якої слідує, що за адресою [ADDRESS] проживають разом із відповідачем [PERSON] його дружина та дві доньки; копію позитивної за своєю суттю характеристики на [PERSON] з місця роботи, ресторан «Солом`янська броварня», де відповідач працює з 10.01.2024 р.; копію довідки про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин від 11.10.2024, виданої ТОВ «Медичний центр «Клініка Медісервіс», відповідно до якої останній на обліку не перебуває. Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Зі змісту приписів ч. ч. 1, 2 ст. 296 СК України слідує, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки ( пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу (частина перша статті 15 СК України). Якщо в результаті психічного розладу, тяжкої хвороби або іншої поважної причини особа не може виконувати сімейного обов`язку, вона не вважається такою, що ухиляється від його виконання (частина третя статті 15 СК України). Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін (частина четверта статті 15 СК України). Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України). У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (абзац 1 частини першої статті 196 СК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що: «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)». Тлумачення вказаних норм свідчить, що: загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства; учасники сімейних правовідносин можуть мати особисті та майнові суб`єктивні сімейні обов`язки. Свої обов`язки учасники сімейних відносин здійснюють різними способами: здійснення активних дій; утримання від здійснення активних дій. Якщо невиконання особистих обов`язків учасників сімейних відносин у випадках, передбачених в законі, може припинятися або не зумовлювати відповідних наслідків, то невиконання сімейного обов`язку майнового характеру не допускається. Оскільки на відміну від особистих, майнові обов`язки можуть виконуватися незалежно від самого носія такого обов`язку за допомогою інших суб`єктів; невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування відповідних правових наслідків, що можуть визначатися в: нормах СК України; домовленості (договорі) сторін. Наслідки невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку можуть мати: особистий характер, коли негативний вплив відбувається на особисту сферу зобов`язаної особи; майновий характер, якщо такий вплив здійснюється на майнову сферу зобов`язаної особи; стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів; розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %; при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України, якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. Таким чином, із застосуванням формули обрахування пені за прострочення виплати аліментів, викладеної у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.01.2022 по справі № 711/679/21, та яку у своїх розрахунках застосував представник позивачки, суд доходить до висновку, що сума пені за період часу з 04.11.2020 по дату подання позову 13.08.2024 р. становить 629582 грн., що перевищує загальний розмір заборгованості боржника по аліментам, який станом на дату постановлення рішення становить 52329, 89 грн. При ухваленні рішення судом враховано, що розмір заборгованості зі сплати аліментів, нарахований державним виконавцем, відповідачем в судовому порядку не оскаржувався. Відповідно до ч.3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до положень п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 вказано, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Тобто, Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до Відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Статтею 71 Закону України від 02 червня 2016 року «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду. Згідно із частиною 4 статті 71 цього Закону виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. У частині восьмій цієї статті зазначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Отже, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 71 зазначеного Закону, відповідно до частини восьмої якої суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Проте таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Враховуючи вищевикладене, суд за наслідками судового розгляду цивільної справи не встановив підстав для звільнення відповідача від відповідальності як платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені). А саме, відповідач є працездатним, тому мав можливість працевлаштуватись або стати на облік у Центрі зайнятості з метою пошуку роботи з метою виконання рішення суду про стягнення аліментів. Відсутність можливості працевлаштування на більш високооплачувану роботу не може бути обставиною, яка б звільнила його від обов`язку зі сплати заборгованості та пені за аліментами. Доказів, на підтвердження обставин перебування відповідача на лікуванні чи погіршення стану здоров`я останнього, що могло б бути підставою для звільнення його від відповідальності за прострочення виконання зобов`язання із виплати аліментів до суду не подано. Перебування відповідача у зареєстрованому шлюбі, починаючи з 10.06.2022 р., та народження у відповідача доньки 01.09.2022 р. не вказує на наявність поважних причин несплати ним аліментів на виконання рішення суду за період з 04.11.2020 р. по 25.06.2022 р., за який утворилась заборгованість у сумі 59 200 грн., та відсутність обов`язку погасити вказану заборгованість до 13.08.2024 р., дати звернення позивачки до суду із вказаним позовом. Таким чином, судом встановлено, що сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки не може перевищувати суму 100% заборгованості відповідача по аліментам - 52329, 89 грн. Водночас, суд доходить до висновку про можливість зменшення розміру пені до 30 000 грн., виходячи із обставин наявності на утриманні відповідача малолітньої доньки [PERSON] , народженої [INFO] від шлюбу відповідача із [PERSON] , наявність іншого виконавчого провадження № [NUMBER], в якому з відповідача стягуються аліменти на утриманні доньки [PERSON] , [INFO] , склад сім`ї відповідача, розмір заробітної плати, отримуваної відповідачем за основним місцем роботи у ФОП [PERSON] , що у своїй сукупності вказує на можливість застосування до вказаних правовідносин приписів ч. 2 ст. 196 СК України. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави суми судового збору 1 211, 20 грн. Питання про стягнення витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, вирішити на підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial