Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовною заявою до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на дітей . Просить суд: 1) змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] на підставі рішення Жовківського районного суду Львівської області від 09 грудня 2019 року у цивільній справі № 444/2297/19 та стягувати з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1/3 заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня винесення судом рішення і до досягнення дітьми повноліття; 2) стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] додаткові витрати на дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , одноразово, у сумі 74 025 грн., з підстав зазначених у позові. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у судове засідання відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Позивач у судове засідання не з`явилася. Однак, п. 3 прохальної частини позовної щзаяви просить суд здійснювати розгляд справи за її відсутності. Зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в\~судове засідання\~не з`явився\~про час\~і місце\~розгляду справи\~повідомлявся належним\~чином,\~ в\~тому числі\~додатково \~шляхом оголошення\~на офіційному вебсайті Судова влада України. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав. Клопотань про відкладення розгляду справи чи будь-яких інших не подано. У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст.\~247 ЦПК України\~справа слухається у відсутності сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено,\~що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 11 листопада 2019 року (а.с. 10-11). Від цього шлюбу у них народилось двоє дітей: дочка, [PERSON] , [INFO] , та син, [PERSON] , [INFO] , що видно з копій їх свідоцтв про народження (а.с. 8-9). Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 09 грудня 2019 року у цивільній справі № 444/2297/19, провадження № 2/444/1295/2019, з [PERSON] на утримання дітей було стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 гривень щомісячно на кожну дитину, а всього - 5000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що видно з копії цього рішення (а.с. 12-13). Своє прізвище позивач змінила у зв"язку із укладенням шлюбу 22.10.2020 року з [PERSON] на [PERSON] , що видно з копії свідоцтва про шлюб (а.с.14). [PERSON] стверджує позивач у заяві, що на даний час її матеріальний стан змінився (погіршився), оскільки зросли витрати на утримання дітей у зв`язку із зростанням цін на продукти харчування, одяг та взуття, підвищенням прожиткового рівня на дитину відповідного віку. Крім того, змінився матеріальний стан відповідача: він має постійний (регулярний) дохід як військовослужбовець ЗСУ. З урахуванням зміни матеріального стану позивача і відповідача, вважає за можливе змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача з твердої суми на 1/3 частку від його заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 12 цього Закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Ст. 150 цього Кодексу зобов"язує батьків піклуватися про виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У ч. 1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, утому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ст. 1 Закону України "Про прожитковий мінімум" визначає прожитковий мінімум як вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Ст. 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Судом встановлено, що окрім витрат на харчування, одяг та взуття для дітей, позивач несе також суттєві фінансові видатки, викликані незадовільним станом їх здоров`я. Так, дочка [PERSON] страждає на захворювання нирок, потребує госпіталізації у/10Р- відділення та проведення операції з аденотонзилотомії (електронне направлення на госпіталізацію та проведення операції 1788-2965-6104-6599). Син [PERSON] має вроджену ваду серця, часто хворіє і потребує постійно консультації і лікування в різних лікарів. Загалом, сума додаткових витрат на усунення ортодонтологічних проблем у дітей складає 148 050 гривень, що видно з документів долучених позивачем до матеріалів справи. Виходячи з принципу рівності обов`язків батьків з утримання дітей, суд вважає, що з відповідача слід стягнути 50 % вартості додаткових витрат, що становить 74 025 гривень. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку хворобою та каліцтвом. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Викладені у позові обставини підтверджуються належними, допустимими та достатніми доказами - документами, копії яких долучено до позовної заяви. Враховуючи вищенаведене, прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, а також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обов`язок обох батьків на утримання дітей,\~ суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч. 6 ст.\~141\~ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved