Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

01.07.2024 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі ДП «АМПУ») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем. Позивач зазначає, що після звільнення відповідач не провів з ним остаточного розрахунку. Після заяв позивача Голові ДП «АМПУ» щодо неповного розрахунку від 06.05.2024, відповідачем донараховано не виплачені суми 07.05.2024, тобто після дня звільнення. Середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.04.2024 р. по 07.05.2024 р., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 65 330,53 грн. Ухвалою від 20.01.2025 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. 06.02.2025 року до суду через систему «Електронний суд» представником відповідача -Перейма Д.О. надано відзив на позовну заяву, в якому ДП «АМПУ» заперечувало щодо задоволення позовних вимог, просило відмовити в позові в повному обсязі. В зв`язку з набранням чинності 25.04.2025 Закону України від 26.02.2025 № 4273-ІХ "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо зміни найменувань місцевих загальних судів", Малиновський районний суд міста Одеси перейменовано на Хаджибейський районний суд міста Одеси. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з підстав викладених в позові та інших поданих ним заявах по суті справи. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні з підстав викладених в поданих ним заявах по суті справи. Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що у задоволені позовних вимог слід відмови з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що [PERSON] працював на посаді провідного аналітика консолідованої інформації відділу аналізу та оцінки діяльності відокремлених підрозділів служби аналізу та управління ризиками апарату управління ДП «АМПУ». В період з 29.03.2024 р. по 02.04.2024 р. позивач знаходився на лікарняному відповідно до листка непрацездатності 11706222-2021922390-1. Заявою від 30.03.2024 позивач звернувся до Голови ДП «АМПУ», в якій повідомив, що у зв`язку з його звільненням 01.04.2024 за угодою сторін та відсутністю на роботі з поважних причин (перебування на лікарняному 01.04.2024 року), не має можливості отримати копію наказ про звільнення, повідомлення про суми, нараховані та виплачені при звільненні та трудову книжку у день звільнення. Цією заявою позивач попросив направити йому фотокопії наказу про звільнення, повідомлення про суми, нараховані та виплачені при звільненні за допомогою мессенджера WhatsApp на його номер [NUMBER] , після чого копії документів направити за адресою: [ADDRESS] . Також надав згоду на пересилання трудової книжки за адресою: [ADDRESS] . Заявами від 30.03.2024 позивач звернувся до Голови ДП «АМПУ» та заступника Голови з економіки ДП «АМПУ» з вимогами здійснити на день звільнення 01.04.2024 виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно до постанови Одеського апеляційного суду від 21.03.2024, якою рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10.05.2023 по справі № 521/17826/22 залишено без змін Наказом ДП «АМПУ» від 21.03.2024 р. № 175-к позивача звільнено з 01.04.2024 р. за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України. Згідно з повідомленням про суми, нараховані та виплачені при звільненні за квітень 2024 року та платіжної інструкції від 01.04.2024 №1 відповідачем на користь позивача сплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу за рішенням у справі 521/17826/22. Відповідно до роздруківки мессенджера WhatsApp вбачається, що позивачу надіслано фотокопію наказу про звільнення, повідомлення про суми, нараховані та виплачені при звільненні, у відповідь позивач повідомив, що ознайомлений з такими документами дата 01.04.2024 (без зауважень). 06.05.2024 позивач звернувся до Голови ДП «АМПУ із заявою щодо перерахунку суми середньої заробітної плати для оплати часу відпусток та тимчасової непрацездатності з урахуванням оплати часу вимушеного прогулу за рішенням суду у справі 521/178/26/22. З розрахункового листка за травень 2024 вбачається, що відповідачем здійснено перерахунок відпусток та лікарняних листів, а згідно платіжних інструкцій від 07.05.2024 №1 та №2 відповідачем перераховано картковий рахунок позивача донараховані суми заробітної плати. 21.06.2024 позивач звернувся до Голови ДП «АМПУ із заявою (врегулювання спору в досудовому порядку) шляхом сплати на його користь середнього заробітку за час затримки (37 днів) по день фактичного розрахунку. Листом від 03.07.2024 відповідач повідомив позивачу, що ДП «АМПУ» 07.05.2024 на підставі заяви від 06.05.2024 б/н здійснило перерахунок суми середньої заробітної плати з урахуванням оплати часу вимушеного прогулу за судовими рішеннями у справі №521/17826/22 та невідкладно перерахувало відповідні кошти. У статті\~116\~КЗпП України\~вказано,\~що при\~звільненні працівника\~виплата всіх\~сум,\~що належать\~йому від\~підприємства,\~установи,\~організації,\~провадиться в\~день звільнення.\~Якщо працівник\~в день\~звільнення не\~працював,\~то зазначені\~суми мають\~бути виплачені\~не пізніше\~наступного дня\~після пред`явлення\~звільненим працівником\~вимоги про\~розрахунок.\~Про суми,\~нараховані та\~виплачені працівникові\~при звільненні,\~із зазначенням\~окремо кожного\~виду виплати\~(основна\~та додаткова\~заробітна плата,\~заохочувальні та\~компенсаційні виплати,\~інші виплати,\~на які\~працівник має\~право згідно\~з умовами\~трудового договору\~і відповідно\~до законодавства,\~у тому\~числі при\~звільненні)\~роботодавець повинен\~письмово повідомити\~працівника в\~день їх\~виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно зі статтею 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені\~статтею 116\~цього Кодексу,\~при відсутності\~спору про\~їх розмір\~підприємство,\~установа,\~організація повинні\~виплатити працівникові\~його середній\~заробіток за\~весь час\~затримки по\~день фактичного\~розрахунку,\~але не\~більш як\~за шість\~місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений\~частиною першою\~цієї статті. За частиною першою статті 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Ураховуючи зазначені положення законодавства України, відлік затримки розрахунку при звільненні працівника, який у день звільнення не працював, розпочинається з дня пред`явлення вимоги про розрахунок, яка передбачена\~статтею 116 КЗпП України. У такому випадку відповідальність роботодавця на підставі\~статті 117 КЗпП України\~наступає після пред`явлення вимоги звільненого працівника до роботодавця та невиплати після пред`явлення вимоги роботодавцем всіх сум, які йому належать. Час затримки розрахунку при звільненні позивача починається з моменту коли відповідачеві стало відомо про вимогу позивача: отримання відповідачем вимоги до фактичної виплати заробітної плати. Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні за\~статтею 117 КЗпП України\~настає лише у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, передбачені у\~статті 116 КЗпП України. Тягар відсутності вини у вчиненні такого порушення покладається на роботодавця Пунктом 20 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~24\~грудня 1999\~року №13\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства про\~оплату праці» роз`яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.\~117\~КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Суд встановивши, що\~\~позивач\~у день звільнення не працював, оскільки з 29.03.2024 р. по 02.04.2024 р. знаходився на лікарняному за листком непрацездатності 11706222-2021922390-1, пред`явлення ним до ДП «АМПУ» вимоги про розрахунок відбулось 06.05.2024, а задоволення таких вимог здійснено на наступний день 07.05.2024, то суд вважає, що у такому випадку у розумінні положень ст. 116 КЗпП України відсутня затримка розрахунку при звільненні працівника, що узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року у справі №682/3060/16-ц. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до ДП «АМПУ» про стягнення\~середнього заробітку\~за час\~затримки розрахунку\~при звільненні задоволенню\~не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позовних вимог було відмовлено, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed