Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

До Голосіївського районного суду м. Києва звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , в якому просив: - зменшити розмір аліментів, визначених судовим наказом, виданим Голосіївським районним судом м. Києва від 10.11.2022, справа №752/15942/22 та стягнути з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подання даної позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позову зазначено, що 10.11.2022 Голосіївським районним судом м. Києва видано судовий наказ у справі №752/15942/22 за заявою [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення із [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 листопада 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, як зазначає позивач, судом не враховано, що у позивача від другого шлюбу є двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, він є військовослужбовцем і проходить військову службу у частині [NUMBER] . За період з жовтня 2023 року по березень 2024 року отримав дохід у розмірі 713 735,33 грн. Позивач не заперечує, що в нього є обов`язок утримувати дитину, однак судом при видачі судового наказу не враховано наявність ще двох дітей від другого шлюбу, відтак позивач просить зменшити розмір аліментів з 1/4 до 1/8, що виходячи з розрахунків позивача, становитиме близько 14 869,00 грн, що є значно вищою гарантованого державою розміру аліментів для дитини відповідного віку та даної суми цілком достатньо для забезпечення необхідних потреб дитини. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки судовий наказ видано 10.11.2022, а діти в другом шлюбі народились значно раніше. Окрім того, вказує, що позивач є цілком здоровим молодим чоловіком, має значний дохід, який дозволяє йому утримувати трьох дітей, без зменшення визначеного судом розміру аліментів. Відповідач вказує, що позивач не цікавиться життям дитини, не приймає одної участі в її житті, не вітає з днем народження. Окрім того вказує, що має низький дохід, близько 6 000,00 грн в місяць, а з 30.09.2024 у зв`язку з невеликою заробітною платою була змушена звільнитись та нині шукає нову роботу. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.05.2024 передано за підсудністю для розгляду до Солом`янського районного суду м. Києва цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.07.2024 цивільну справу №752/8295/24 розподілено судді Козленко Г.О. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27.08.2024 відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з частиною другою статті 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено, що 10.11.2022 Голосіївським районним судом м. Києва у справі №752/15942/22 видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 листопада 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, серії [NUMBER] , актовий запис №688. Відповідно до довідки військової частини [NUMBER] від 04.04.2024 №222/4/162/349/1815 вбачається, що [PERSON] проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] . За період з жовтня 2023 року по березень 2024 року його дохід склав 713 735,33 грн. Від другого шлюбу у [PERSON] народились: - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), серії [NUMBER] , актовий запис №578; - [PERSON] , [INFO] , підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, серії [NUMBER] , актовий запис №518. Відповідно до довідки, виданої Ліцеєм №220 міста Києва, від 07.10.2024 №41 [PERSON] навчається в 9-Б класі ліцею №220 міста Києва. Згідно з листом ліцея №220 міста Києва від 10.10.2024 №37 вбачається, що [PERSON] систематично бере участь у шкільному житті дитини, мати забезпечує сина необхідним навчальним приладдям та навчальними матеріалами, про батька інформація відсутня. 22.05.2023 старшим державним виконавцем Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кондратюк Д.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження [NUMBER] на підставі судового наказу №752/15942/22 виданого 15.05.2023 Голосіївським районним судом м. Києва. Відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКСІ ТРЕЙД ГРУП» від 08.10.2024 №МК00-000042 вбачається, що [PERSON] працювала у Товаристві з обмеженою відповідальністю «МАКСІ ТРЕЙД ГРУП» з 12.12.2022 по 30.09.2024 на посаді продавець-консультант. Дохід за період з 01.04.2024 по 30.09.2024 склав 46 114,14 грн. Відповідно до наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКСІ ТРЕЙД ГРУП» від 23.09.2024 №163-К [PERSON] 30.09.2024 звільнено за угодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 СК України). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 та постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 536/1557/17, від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19, від 12.01.2022 року у справі №545/3115/19 тощо, та відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України мають враховуватися судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Обґрунтовуючи підстави звернення з цим позовом до суду з вимогою про зменшення розміру аліментів, позивач, як на підставу для зменшення розміру аліментів, посилається на наявність на його утриманні двох малолітніх дітей, що не було встановлено судом при видачі судового наказу про стягнення аліментів. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки розмір аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач, при цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року). Враховуючи, що позивач має трьох дітей, та зі зменшенням розміру аліментів до 1/6 частки доходу, на кожну дитину позивача припадатиме частка, яка в загальному розмірі складатиме 1/2 частку його доходу (заробітку), то такий розмір аліментів відповідатиме принципу рівності всіх дітей на матеріальне забезпечення від батька, а також відповідатиме інтересам позивача щодо власного забезпечення. Разом з цим, суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи наявність у позивача двох дітей від другого шлюбу та те, що позивач жодним чином не ухиляється від виконання обов`язку з утримання сина, а тому заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial