Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

позивачка [PERSON] 25.03.2025 звернулась в суд із позовом, в якому просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] [INFO] , сина [PERSON] [INFO] , сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 березня 2025 року і до досягнення ними повноліття. В обґрунтування позову покликається на те, що у шлюбі з відповідачем перебуває із 02.03.2017 року, у них народилося троє дітей: дочка [PERSON] [INFO] , син [PERSON] [INFO] , син [PERSON] [INFO] . На даний час діти перебувають на утриманні позивача. Останні декілька років відповідач практично не бере участі у їх вихованні та забезпеченні. Позивачка вказує, що відповідач інших осіб на утриманні не має, є працездатним, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому він в змозі сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частки доходу щомісячно, для забезпечення дітей усім необхідним для їх розвитку, виховання, навчання та відпочинку. Ухвалою від 27.03.2025 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивачка не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причин своєї неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Таким чином, враховуючи неявку відповідача в судове засідання та відсутність заперечень позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд відповідно до вимог ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до такого висновку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] [INFO] , сина [PERSON] [INFO] , сина [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження, які долучені до матеріалів справи. Судом встановлено, що діти сторін проживають разом із матір`ю [PERSON] та перебуває на її утриманні, жодних доказів участі у матеріальному забезпеченні дитини відповідачем [PERSON] не надано. Згідно із\~ст. 180 Сімейного Кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 181 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її батька і у твердій грошовій сумі. Частинами 1, 2статті 182\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що неповнолітні діти сторін перебувають на утриманні позивачки, а відповідач не надає фінансову допомогу на їх утримання, з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. З положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, яка ратифікованаУкраїною 27.02.1991, а також вищезазначених норм\~Сімейного кодексу України, вбачається, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч.1\~ст.\~8\~Закону України «Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На підставі зазначеного вище, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище неповнолітніх дітей сторін, яких утримує позивачка, відсутність доказів щодо матеріального забезпечення відповідачем дітей, та приходить до висновку, що з відповідача в користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей слід щомісячно стягувати аліменти у розмірі 1/2 всіх видів доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття. У відповідності до вимог ч.1\~ст.191 Сімейного кодексу України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 25.03.2025 та в порядку ч.1ст.430 ЦПК України\~допускається негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, слід зазначити таке. Частинами 1, 2\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача;\~\~у разі відмовив позові-на позивача;\~\~у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачка при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, на підставі\~ст.5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи вимоги\~ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 1211, 20 грн судового збору.

Outcome: approved