Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

01.11.2024 представник позивача [PERSON] звернулася до суду через систему «Електронний суд» з вищезазначеною позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на користь позивача 36\~250 доларів США. Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.12.2018 між сторонами було укладено договір позики, оформлений розпискою, відповідно до якого відповідачці було надано в позику грошові кошти в сумі 25 000 доларів США. Посилаючись на те, що у встановлений в розписці строк три роки, тобто до 20.12.2021, з урахуванням 15% процентів річних за користування коштами, відповідачка отримані в позику кошти не повернула, позивач просить стягнути з неї суму боргу в розмірі 36\~250, 00 доларів США, а також понесені по справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1\~014, 58 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.11.2024, цивільну справу №203/6246/24, провадження №2/0203/2208/2024 (перереєстровано за №2/0203/373/2025), було розподілено головуючому судді Іваницькій І.В., яка передана канцелярією суду 04.11.2024. Відповідно до ч. 8 ст.187 ЦПК України, з метою визначення підсудності, через підсистему «Електронний суд» 05.11.2024 зроблено запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо місця реєстрації відповідача [PERSON] , за результатами якого отримано відповідь №887195 від 05.11.2024, що за вказаними параметрами особу не знайдено. На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, судом 05.11.2024 зроблено запит до відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради стосовно реєстрації місця проживання відповідача. 06 грудня 2024 року на адресу суду надійшла відповідь з Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради за вих. №02.3-25/1576 від 19.11.2024, відповідно до якої, згідно реєстру територіальної громади відомості щодо реєстрації місці проживання [PERSON] , [INFO] на території міста Дніпра відсутні. Ухвалою суду від 27.12.2024 після усунення позивачем недоліків позовної заяви її прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено здійснювати в порядку загального позовного провадження. 25.02.2025 ухвалою суду продовжено підготовче засідання на тридцять календарних днів для підготовки справи по суті. 17.03.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження у вказаній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 08.05.2025 від представника позивача Караканової Т.В. до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи без її та позивача участі, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити їх у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про день час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом направлення судових повісток про виклик до суду на адресу її останнього відомого місця проживання ( [ADDRESS] ), за якою вона зареєстрована як власник об`єкту нерухомості; поштові конверти повернулися до суду з позначкою оператора поштового зв`язку АТ «Укрпошта»: «Адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до чинного процесуального законодавства вважається належним повідомленням про час та місце розгляду справи. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Жодних документів від відповідачки до суду не надходило. Справа розглядається на підставі наявних у ній\~доказів. 08.05.2025 у судовому засіданні суд постановив ухвалу про розгляд справи у заочному порядку. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено та з наданої позивачем оригіналу розписки від 20.12.2018 вбачається, що відповідачка [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , взяла у борг у [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] гроші в сумі 25\~000 доларів США, які зобов`язалася повернути через три роки з нарахування 15% річних, що складе 36\~250, 00 доларів США. Розписка підписана особисто позичальником [PERSON] . Оригінал цієї розписки зберігається у позивача [PERSON] , як позикодавця та держателя вказаної розписки, копію якої він долучив до матеріалів справи. У постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №707/2606/16-ц Верховний Суд, досліджуючи питання виконання боргового зобов`язання при наявності оригіналу боргової розписки у кредитора, зробив наступний висновок, статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. У постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі №128/891/20, викладено правову позицію, відповідно до якої особа, яка є держателем розписки, вважається позикодавцем, навіть якби не було вказано жодного імені позикодавця в розписці. За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним правочином, на підтвердження якого надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми. Зазначена розписка, оригінал якої було надано суду для огляду у судовому засіданні, є належним письмовим доказом укладення між позивачем та відповідачкою договору позики в указаній в ній сумі. Вона підтверджує як його укладення, так і умови договору, суму позики, дату отримання коштів в борг, зобов`язання їх повернення у визначений в ній строк; а також засвідчує отримання відповідачкою (боржником) від кредитора (позивача) вказаної грошової суми. Розписка також підтверджує право позивача вимагати від відповідачки повернення суми боргу, і обов`язок відповідача - виплатити позивачу зазначену суму боргу. Таким чином, наявність оригіналу боргової розписки у позивача [PERSON] свідчить про те, що боргове зобов`язання відповідачкою [PERSON] не виконане. Будь-яких доказів на спростування факту укладення між сторонами договору позики від 20.12.2018 відповідачкою суду не надано. Згідно розписки від 31.12.2018 [PERSON] отримала від [PERSON] 25\~000, 00 доларів США, доказів щодо повернення коштів у визначений розпискою строк - через три роки, тобто до 20.12.2021, які вона зобов`язалася повернути з нарахування 15% річних, що складе 36\~250, 00 доларів США, матеріали справи не містять. Отже, матеріалами справи підтверджується, що відповідачка взяті на себе зобов`язання за договором позики не виконала, грошові кошти у встановлений розпискою строк [PERSON] не повернула, тому позовні вимоги про стягнення основного боргу в сумі 25\~000, 00 доларів США, а також 15% річних в сумі 11\~250, 00 доларів США є законними та обґрунтованими. Крім того, як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. При цьому, з огляду на положення частини першої\~статті 1046 ЦК України, а також частини першої\~статті 1049 ЦК України\~належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18), від 16 січня 2019 року у справах № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) та № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18). З урахуванням встановлених обставин та наведених положень законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі, стягнувши з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором позики від 20.12.2018 у зазначеному вище розмірі. Крім того, приймаючи до уваги, що ухвалою суду від 24.12.2024 позивачу було зменшено розмір належних до сплати судових витрат з 11\~968, 35 грн до 1\~014, 58 грн, на виконання вимог\~ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача сплачений ним судовий збір в сумі 1\~014, 58 грн, а також стягнути з відповідачки судовий збір в дохід держави в сумі 10 953, 77 грн.

Outcome: approved