Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

У грудні 2024 року представник позивача, адвокат Карпенко В.М., в інтересах позивача [PERSON] , звернувся з позовом до ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» у якому просив стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 11 897,26 грн., витрати на експертизу та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 19.05.2023 в Дніпропетровській області, Самарівського району, траса м-30, 1009 км. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mercedes-Benz А140», д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «VOLKSWAGEN LT 35» д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Вина [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.06.2023 у справі № 183/7246/23. В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль позивача «Mercedes-Benz А140» д.р.н. [NUMBER] , чим завдані матеріальні збитки. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «VOLKSWAGEN LT35» д.р.н. [NUMBER] на момент ДТП згідно з полісом № АТ/002758588 застрахована в ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (відповідач), тому позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. 12.06.2023 відповідач сплатив страхове відшкодування у розмірі 20027,41 грн. на рахунок ФОП [PERSON] (СТО). При визначенні суми відшкодування відповідач враховував звіт оцінювача ФОП [PERSON] №06-D/13/24 від 09.06.2024, не узгодивши розмір виплати із позивачем. Згідно з висновком експерта № 31006/23 від 20.06.2023 вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу автомобіля «Mercedes-Benz А140», д.р.н. [NUMBER] складає 31924,67 грн., тому з відповідача підлягає стягненню сума недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 11897,26 грн., а також судові витрати. Ухвалою суду від 23.12.2024 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Не погоджуючись із позовом, 20.02.2025 року, через підсистему «Електронний суду» відповідач подав додаткові пояснення, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що відповідач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 20\~027,41 грн. на рахунок ФОП [PERSON] , відповідно до поданої позивачем заяви від 25.05.2023 згідно зі страховим актом № ОЦВ-СП-23-04-91514/1. Вказаний розрахунок зроблено з урахуванням положень Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджених Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 1335/5/1159 від 24.07.2009, та відповідно до звіту № 06-D/13/24 від 09.06.2023 вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу складає 27\~986,79 грн., а з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 20\~027,41 грн. Із заявленими вимогами не погоджується, оскільки позивач просить стягнути доплату страхового відшкодування, яке включає в себе ПДВ. Рахунок № 49 від 09.06.2023 наданий позивачем розглянуто, проте не встановлено підстав для його задоволення, з огляду на завищення суми заявленої до відшкодування. 21.02.2025, через підсистему «Електронний суд», відповідачем подано клопотання про витребування у позивача чеків на покупку згідно з актом виконаних робіт № 49 від 09.06.2023, виданого ФОП [PERSON] , а саме: ліхтаря заднього правого та заднього бампера. Позивач заперечував проти вказаного клопотання, про що надав письмові заперечення від 25.02.2025 через підсистему «Електронний суд», зазначивши, що автомобіль на цей час вже відремонтовано, відповідач самостійно не звертався для витребування вказаних чеків як до позивача, так і до ФОП [PERSON] , не зважаючи на те, що позивачем повідомлено відповідача про незгоду із розміром страхового відшкодування. Також позивачем надані письмові пояснення по суті позовних вимог від 25.02.2025 про помилкове тлумачення позивачем норм законодавства, оскільки виплата страхового відшкодування здійснена не безпосередньо потерпілому, а на рахунок станції технічного обслуговування, яка здійснювала ремонт пошкодженого транспортного засобу. В судовому засіданні, ухвалою суду від 22.04.2025 без постановлення письмової ухвали, відповідачу відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів, з огляду на його необґрунтованість. Суд, дослідивши письмові пояснення позивача та відповідача, надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що 19.05.2023 в Дніпропетровській області, Самарівського району, траса м-30, 1009 км. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mercedes-Benz А140», д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «VOLKSWAGEN LT 35» д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль позивача «Mercedes-Benz А140», д.р.н. [NUMBER] , чим завдані матеріальні збитки. Зазначені обставини встановлено постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.06.2023 у справі № 183/7246/23, якою [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. В силу ч.6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, встановлено вину водія транспортного засобу «VOLKSWAGEN LT 35» д.р.н. [NUMBER] [PERSON] у вчиненні ДТП, в результаті якої отримали механічні пошкодження транспортні засоби, в тому числі належний позивачу автомобіль. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 17.12.2022, [PERSON] є власником транспортного засобу «Mercedes-Benz А140», д.р.н. [NUMBER] . Згідно з полісом №АТ/002758588 ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» є страховиком забезпеченого транспортного засобу «VOLKSWAGEN LT 35» д.р.н. [NUMBER] , який діяв на момент настання ДТП\~19.05.2023. 25.05.2023 позивач [PERSON] , в інтересах якого діє представник [PERSON] , звернулася до ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» із заявою про виплату страхового відшкодування та повідомленням про ДТП, надала необхідний пакет документів; в подальшому надала додаткові документи, необхідні для розгляду справи про настання страхового випадку . Відповідно до звіту № 06-D/13/24 від 09.06.2023, замовленого відповідачем у оцінювача ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу складає 27\~986,79 грн., а з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 20\~027,41 грн. 12.06.2023 ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» виплатило страхове відшкодування на рахунок ФОП [PERSON] у розмірі 20027,41 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 12/06/2023. Відповідно до висновку експерта №53106/23 від 20.06.2023, складеного судовим експертом Дроздовим Ю.В., вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин (розрахованого в порядку, встановленому законодавством), колісного транспортного засобу - автомобіль «Mercedes-Benz А140», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, складає: 30372,75 грн. (без урахування складової ПДВ); вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу - автомобіль «Mercedes-Benz А140», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП складає 31924,67 грн. За проведення автотоварознавчої експертизи позивачем понесені витрати у розмірі 2760 грн., які сплачені на рахунок експерта Дроздова Ю.В., що підтверджується платіжною інструкцією від 22.06.2023. Суду надано Акт прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг) № 49 від 09.06.2023, у відповідності до якого Виконавцем ФОП [PERSON] виконані роботи (послуги), перелік яких наведено у цьому Акті, щодо ремонту належного позивачу [PERSON] (Замовнику) автомобіля «Mercedes-Benz А140», д.р.н. [NUMBER] , на загальну суму 32670 грн. 08.08.2023 представник позивача направив на адресу ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» запит щодо надання документів на підставі яких було розраховано розмір заподіяної шкоди та вимогу щодо доплати страхового відшкодування на підставі висновку експерта Дроздова Ю.В. № 3106/23 від 20.06.2023, яка залишена відповідачем без відповіді. Також, 08.08.2023, представник позивача, звернувся зі скаргою до Національного банку України щодо недоплати відповідачем страхового відшкодування. Національний банк України, листом від 31.08.2023 за № 14-0004/64084 повідомив про сплату відповідачем страхового відшкодування на підставі звіту № 06-D/13/24 від 09.06.2023, складеного оцінювачем ФОП [PERSON] . Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(надалі за текстом Закон №1961-IV) та\~Цивільним кодексом України. Згідно з ч. 1\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до частин першої, третьої\~статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей\~1187,1188 ЦК України. Згідно із частинами другою, п`ятою\~статті 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Як вже установлено судом з вищезазначених підстав, дорожньо-транспортна пригода,\~в результаті якої пошкоджено належний позивачці автомобіль, стала наслідком порушення\~Правил дорожнього руху\~України водієм [PERSON] . Відповідно до\~статті 999 ЦК України\~законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього\~Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності\~Закон N1961-IV\~(стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону N 1961-IV). Згідно зі\~статтею 6 цього Закону\~страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом статей\~9,\~22 - 31,\~35,\~36 Закону N 1961-IV\~настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до\~статті 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на зазначене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц дійшла висновку про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Пунктом 22.1\~статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~встановлено правило, згідно якого, при настанні страхового випадку, страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Під оціненою шкодою розуміється процес визначення вартості майна на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами. Відповідно до\~статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Таким чином, на ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», як на страховика цивільно-правової відповідальності водія [PERSON] , покладено обов`язок відшкодувати завдану внаслідок ДТП шкоду в межах лімітів відповідальності. У даній справі спір виник з приводу розміру спричиненої шкоди, у визначенні якого позивач посилається на висновок, складений експертом Дроздовим В.Ю., а відповідач - на звіт оцінювача ФОП [PERSON] . Також відповідач наполягає на тому, що страхове відшкодування підлягає зменшенню на суму податку на додану вартість, а позивач з такими доводами не погоджується. Відповідно до п. 36.2\~ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Оцінюючи зазначені доводи сторін, суд враховує положення ч. 4\~ст. 263 ЦПК України, відповідно до яких при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. У таких випадках суду слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт з ремонту автомобіля платником ПДВ. Вказана позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06 липня 2018 року у справі № 924/675/17. У випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування. У разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовуються на придбання у платника ПДВ послуг з ремонту, заміщення, відтворення застрахованого об`єкта, які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум ПДВ, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком. Зазначені зобов`язання виникають лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ. У випадку не проведення фактичного ремонту транспортного засобу, податкові зобов`язання не виникають. Вказана позиція викладена Верховним Судом у постановах від 19 вересня 2018 року у справі № 523/5890/15-ц, від 28 лютого 2018 року у справі № 757/22706/15-ц. Як установлено судом, ремонт належного позивачу транспортного засобу виконано ФОП [PERSON] , яка не є платником ПДВ, тому сума страхового відшкодування підлягає зменшенню на суму податку на додану вартість. Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною від 06.02.2018 у справі №910/3867/16, від 01.02.2018 у справі № 910/22886/16, від 12.03.2018 у справі № 910/5001/17, від 13.03.2018 у справі № 910/9396/17, від 06.07.2018 у справі № 924/675/17, від 25.07.2018 у справі № 922/4013/17, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру, виходять з фактичної суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводиться ремонт автомобіля. Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати. У постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 523/2420/16-ц (провадження № 61-20696св19) зазначено, що згідно з частинами першою, п`ятою та шостою\~статті 106 ЦПК України\~учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Можливість складання висновку за зверненням учасника справи передбачена з 15 грудня 2017 року - дати набрання чинності відповідними змінами до\~ЦПК України. Наданий позивачем висновок експерта № 3106/23 від 20.06.2023 містить усі передбачені законом відомості, зокрема про те, що його складено для подання до суду та про те, що експерт попереджений про кримінальну відповідальність. Отже, для визначення розміру завданих збитків суд виходить із суми, визначеної експертом Дроздовим Ю.В. у висновку експертизи № 3106/23 від 20.06.2023. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач має право на відшкодування збитку, визначеного висновком експерта без урахування податку на додану вартість\~в сумі 30372,75 грн., від якого слід відняти суму виплаченого страхового відшкодування. Відтак, з відповідача слід стягнути недоплачене страхове відшкодування у сумі 10345,34 грн. (30372,75- 20027,41). При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч.ч.1,2\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем понесено витрати по сплаті судового збору у сумі 1211,20 грн., з яких 1053,20 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Згідно з положенням п.2 ч.3\~ст.133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Нормами ч.6\~ст.139 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. У постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі №523/7567/20 (провадження № 61-18501св20) зазначено, що: «судова експертиза - це експертиза проведена експертом (фахівцем) щодо дослідження процесів, явищ, предметів тощо, які є або будуть предметом судового розгляду, а не тільки експертиза, яка призначена судом». Позивач сплатив на рахунок [PERSON] грошові кошти у сумі 2760 грн. за визначення матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Mercedes-Benz А140», д.р.н. [NUMBER] . Відтак, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на проведення експертизи у сумі 2340 грн., пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial