Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

11 листопада 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить припинити право спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] , виділивши їй - [PERSON] , у приватну власність 2/3 частини будинку та визнати її окремим самостійним об`єктом нерухомого майна. В обґрунтування заявлених вимог, посилається на те, що вона є власником 2/3 частки житлового будинку з прилеглими надвірними господарськими та побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Власником іншої 1/3 частки була [PERSON] , на сьогодні - [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Мішково-Погорілівської сільської ради від 20 лютого 2009 року № 29, виділено в окрему адресу 1/3 частку спірного будинку, належну [PERSON] , з присвоєнням їй нової адреси: [ADDRESS] . 06 липня 2017 року [PERSON] продала житловий будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами і земельною ділянкою відповідачу [PERSON] . На підставі укладеного між ними договору 06 липня 2017 року № 438 за відповідачем зареєстровано право власності на вказаний житловий будинок. Через повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України населені пункти, зокрема с. Мішково-Погорілове Миколаївського району Миколаївської області, перебували тривалий час під обстрілами, внаслідок чого частина об`єктів нерухомості зазнала пошкоджень різного типу, у тому числі і належні позивачу. Оскільки за інформацією КП «ММБТІ» зареєстроване право спільної часткової власності на житловий будинок за нею та [PERSON] , позивачу відмовлено у проведені реєстраційних дій, а саме реєстрації права власності за нею на належну їй 2/3 частку майна. На сьогодні через вказані обставини, вона позбавлена можливості отримати компенсацію на відновлення пошкодженого нерухомого майна. Нині захист прав позивача можливий лише шляхом визнання за нею права власності на вказану земельну ділянку. Позивач у судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі, будь-яких заперечень проти позовних вимог не має. Відповідач Мішково-Погорілівська сільська рада Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, надіслала до суду заяву з проханням розглядати справи за відсутності представника сільської ради. Проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Справа розглядається в порядку загального позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне. [PERSON] є власником 2/3 частки житлового будинку з прилеглими надвірними господарськими та побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS] на підставі договору дарування від 27 серпня 2012 року № 776, посвідченого приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області Реуковою Н.А. (а.с. 11). Відповідно до Витягу про державну реєстрацію КП «ММ БТІ» № 35551974 право власності на вказану частку зареєстровано за позивачем 09 вересня 2012 року, (а.с. 12). Вказане також підтверджується довідкою КП «ММБТІ» від 16 вересня 2924 року №2-7437 (а.с. 19). Право власності на 1/3 частку спірного житлового будинку станом на 28 грудня 2012 року зареєстроване за [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Мішково-Погорілівської сільської ради від 20 лютого 2009 року № 29, виділено в окрему адресу 1/3 частку спірного будинку, належну [PERSON] , з присвоєнням їй нової адреси: [ADDRESS] (а.с. 24). 06 липня 2017 року між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами і земельною ділянкою. Договір посвідчений приватним нотаріусом Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Бердніковою А.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 438 (а.с. 25). На підставі укладеного між ними договору 06 липня 2017 року № 438 за відповідачем зареєстровано право власності на вказаний житловий будинок, відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності від 06 липня 2017 року №91323291 (а.с. 26). Як вбачається з листа Мішково-Погорілівської сільської ради Миколаївської області від 27 грудня 2024 року № 1791/02-05 надати суду належним чином завірені копії документів, на підставі яких було проведено виділення в окрему адресу 1/3 частки житлового будинку [PERSON] та присвоєння нової юридичної адреси [ADDRESS] , немає можливості. (а.с. 98). Позивач [PERSON] є власником 2/3 частки земельної ділянки площею 0,09 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 4823383001:03:057:0025, за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 27 серпня 2012 року № 778, посвідченого приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області Реуковою Н.А (а.с. 20). Правочин зареєстрований у державному реєстрі правочинів, відповідно до Витягу від 27 серпня 2012 року № 11752747 (а.с. 21). Як на підставу звернення до суду позивач посилається на те, що 04 липня 2024 року, звернувшись до державного реєстратора, отримала відмову у проведені реєстраційних дій, оскільки подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, так як КП «ММБТІ» проведено реєстрацію права спільної часткової власності на житловий будинок за [PERSON] на 2/3 частку та [PERSON] на 1/3 частку. Вказане не дає змоги визначити та провести державну реєстрацію за заявницею право на виділену (відокремлену частину) цього майна. Водночас, згідно з інформацію з Державного реєстру речових прав [PERSON] виділила в окрему адресу свою частку житлового будинку та оформила відповідне право власності за адресою: [ADDRESS] (а.с. 23). В пункті 6 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень в редакції від 22 червня 2018 року, чинного на момент державної реєстрації прав позивача, зазначено, що державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. У разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду з одночасним набуттям речових прав на земельну ділянку, на якій вони розташовані, а також у разі державної реєстрації речових прав, що є похідними від права власності, одночасно з державною реєстрацією права власності на таке майно заявником подається одна заява. Відповідно пункту 18 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень у разі проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок, будівлю або споруду одночасно з державною реєстрацією прав на земельну ділянку, на якій вони розташовані, а також у разі проведення державної реєстрації речових прав, що є похідними від права власності, одночасно з проведенням державної реєстрації права власності на таке майно державним реєстратором приймається одне рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. Відповідно до частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 328 ЦК України що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (частини перша, третя статті 364 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач зареєстрував право власності на своє майно у спосіб, яким позбавив позивача реалізувати своє право на реєстрацію за нею права власності на належне їй нерухоме майно, оскільки першочергово мали бути виділені сторонам частки житлового майна в натурі, а після цього вже мала бути проведена реєстрація права власності. Таким чином право позивача порушене і у позасудовий спосіб усунути це порушення неможливо. Згідно з частиною 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідач [PERSON] в заяві поданій до суду 25 лютого 2025 року та відповідач Мішково-Погорілівська сільська рада Миколаївської області вказали, що позовні вимоги визнають у повному обсязі. Просили розглядати справу за їх відсутності Враховуючи вищевикладені обставини, визнання відповідачами заявлених позовних вимог, оцінивши докази в їх сукупності, а також неможливість позасудового вирішення спору, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, що відповідає способам судового захисту, передбаченого статтею 16 ЦК України.

Outcome: approved