Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

У серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» звернулося до суду з позовом, в якому зазначає, що 28.02.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» і [PERSON] була укладена угода № С-403-008636-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Відповідно до умов договору банк відкриває клієнту поточний рахунок у валюті гривні, операції за яким можуть здійснюватися дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу. Згідно з п. 2 Договору банк надає клієнту шляхом встановлення відповідної кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн.; ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання угоди, становить 15000 грн. За користування кредитом клієнт сплачує проценти в розмірі 48% річних від залишкової суми кредиту. Банк на виконання умов договору надав позичальнику грошові кошти в сумі 15000 грн. строком на 29.02.2024, а позичальник зобов`язався повернути їх разом із іншими платежами. Також 23.11.2018 року між ПАТ «Ідея Банк» і [PERSON] був укладений договір кредиту № Р99.00403.004573738, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 22500 грн., а позичальник зобов`язався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і платою за обслуговування кредитної заборгованості. Згідно з пунктом 1.4 Договору за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 12% річних від залишкової суми кредиту. Також відповідно до п. 1.10 Договору кредиту за обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі відповідно до Графіку платежів. Банк на виконання умов договору надав позичальнику грошові кошти в розмірі 22500 грн. строком на 23.05.2021 року. Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості за угодою № С-403-008636-19-980 від 28.02.2019 станом на 19.12.2023 [PERSON] має заборгованість у розмірі 39093,45 грн., з яких 14841 грн. - заборгованість за основним боргом, 24252,45 грн. - заборгованість за процентами. За договором кредиту № Р99.00403.004573738 від 23.11.2018 станом на 19.12.2023 заборгованість становить 35309,40 грн., з яких: 13063,12 грн. - заборгованість за основним боргом, 4684,64 грн. - заборгованість за процентам, 17561,64 грн. заборгованість за комісією. 19.12.2023 р. між ПАТ «Ідея Банк» і ТОВ «Оптіма факторинг» був укладений договір факторингу № 19/12-2023, а 22.12.2023 року укладено між ТОВ «Оптіма факторинг» і ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» договір факторингу № 22/12-2023, згідно з якими право вимоги за договорами № С-403-008636-19-980 від 28.02.2019 та № Р99.00403.004573738 від 23.1.12018 відступлено ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал». Отже, посилаючись на вказані обставини, а також те, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за укладеними договорами, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у загальному розмірі 74402 грн. 85 коп., сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 14000 грн. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 07 жовтня 2024 року у справі було відкрите спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився. В своєму позові позивач просив розглядати справу без участі його представника. У свою чергу, відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позовні вимоги частково, підтвердив укладення договорів та отримання кредитних коштів, проте заперечував проти стягнення з нього всіх заявлених сум, зокрема витрат на правничу допомогу в розмірі 14\~000 грн. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне: Судом установлено, що між 23.11.2018 року між АТ «Ідея Банк» і [PERSON] був укладений кредитний договір № Р99.00403.004573738, відповідно до якого відповідач отримав кредит на поточні потреби в сумі 22500 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості). Згідно з умовами цього договору банк надає кредит у день підписання договору строком на 30 місяців. Згідно з п. 1.3, 1.4 Кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 2.5 % (маржу банку). Станом на день укладення Договору змінна частина ставки, визначена рішенням правління банку, становить 9,5%, що разом з маржею банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 12 %. У пункті 6 Кредитного договору сторони погодили Графік щомісячних платежів за кредитним договором, а саме щомісячна сума платежу складає 1447,41 грн. Крім того, 28.02.2019 року між АТ «Ідея Банк» і [PERSON] була укладена угода № С-403-008636-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, згідно умов якої банк відкрив клієнту поточний рахунок № [NUMBER] у валюті гривні, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватися в рамках Угоди та Договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає клієнту міжнародну платіжну картку МаsterCard. Згідно пункту 2.1 Угоди максимальний ліміт Кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн. Згідно пункту 2.2 Угоди ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання Угоди, становить 15000 грн. Пунктом 2.3 Угоди передбачена процентна ставка за користування коштами 48,00 % річних. Згідно з пунктом 4 Угоди підписанням угоди клієнт підтверджує, що ознайомлений з паспортом споживчого кредиту, реальною річною процентною ставкою та з загальною вартістю кредитної лінії, а саме реальна річна процента ставка складає 64,01%. Загальна вартість кредитної лінії складає 479,83 грн. за кожну 1000 грн. з 10000 грн. Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості заборгованість за кредитним договором № Р99.00403.004573738 від 23.11.2018 станом на 19 грудня 2023 року складає 35309,40 грн., з яких: 13063,12 грн. основна сума боргу, 4684,64 грн. - заборгованість за відсотками, 17561,64 грн. заборгованість за комісіями. Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості заборгованість за угодою № С-403-008636-19-980 від 28.02.2019 станом на 19 грудня 2023 року складає 39093,45 грн., з яких: 14841 грн. основна сума боргу та 24252,45 грн. заборгованість за відсотками. Також судом установлено, що 19.12.2023 між ПАТ «Ідея Банк» і ТОВ «Оптіма факторинг» був укладений договір факторингу № 19/12-2023, за яким ПАТ «Ідея Банк» передало ТОВ «Оптіма факторинг» за плату належні йому права вимоги до боржників, зокрема права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № Р99.00403.004573738 від 23.11.2018 і угодою № С-403-008636-19-980 від 28.02.2019. Натомість 22.12.2023 року між ТОВ «Оптіма факторинг» і ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» був укладений договір факторингу № 22/12-2023, згідно з яким ТОВ «Оптіма факторинг» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» за плату належні йому права вимоги до боржників, указаних у реєстрі боржників, який є додатком до цього договору. Зокрема, згідно з Друкованим реєстром боржників № 1 від 22.12.2023 міститься запис за № 793, в якому зазначено номер первинного договору С-403-008636-19-980, дату його укладення 28.02.2019, строк дії договору 29.02.2024, суму кредиту 15\~000 грн., відсоткову ставку 48% річних, прізвище боржника [PERSON] , ІПП [NUMBER] , суму заборгованості за основним боргом 14841,00 грн., суму заборгованості за процентами 24\~252,45 грн., загальну суму боргу 39\~093,45 грн. Водночас цей реєстр боржників та долучений до позовної заяви Друкований реєстр боржників № 2 від 22.12.2023 не містить даних щодо відступлення на користь ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» права вимоги за кредитним договором № Р99.00403.004573738 від 23.11.2018, укладеним із боржником [PERSON] . При вирішенні між сторонами спору суд виходить із того, що відповідно до\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом\~ст. 208 ЦК України\~у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою\~статті 206 цього Кодексу\~(які сторонами вчиняються усно та виконуються повністю у момент їх вчинення). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1\~ст. 626 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1\~ст. 628 ЦК України). Згідно з\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК\~України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 1049\~ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048\~цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Крім того, згідно з пунктом 1 частини 1\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом (частина 2\~статті 512 ЦК України). Статтею 514\~ЦК України визначено,\~щодо до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1\~статті 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі\~статтею 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом частин 1, 3\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~статті 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Стаття 80 ЦПК України\~передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1\~ст. 95 ЦПК України\~письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Суд вважає доведеним, що відповідач 23.11.2018 року уклав з АТ «Ідея Банк» кредитний договір № Р99.00403.004573738, відповідно до якого отримав кредит на поточні потреби в сумі 22500 грн., а також 28.02.2019 року уклав з АТ «Ідея Банк» угоду № С-403-008636-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, згідно умов якої банк надав йому кредитний ліміт у сумі 15000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 48,00 % річних. Також суд вважає доведеним, що відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання перед банком. Зокрема згідно з довідкою-розрахунком заборгованості заборгованість за угодою № С-403-008636-19-980 від 28.02.2019 станом на 19 грудня 2023 року складала 39093,45 грн., з яких: 14841 грн. основна сума боргу та 24252,45 грн. заборгованість за відсотками. Відповідач доказів на спростування існуючої заборгованості за угодою № С-403-008636-19-980 від 28.02.2019 або її конкретного розміру не надав, умови договору не оспорював. Отже, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять належні докази відступлення права вимоги до відповідача за угодою № С-403-008636-19-980 від 28.02.2019 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за цим правочином є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Так, із [PERSON] необхідно стягнути на користь ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» заборгованість за кредитним договором (угодою) № С-403-008636-19-980 від 28.02.2019 в розмірі 39\~093 грн. 45 коп., яка складається з заборгованості за основним боргом у розмірі 14\~841 грн. та заборгованості за процентами в розмірі 24\~252,45 грн. Щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» заборгованості за кредитним договором № Р99.00403.004573738 від 23.11.2018 у загальній сумі 35\~309,40 грн, то суд вважає, що в цій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не надано належних доказів переходу права вимоги до відповідач за цим правочином. Суд звертає увагу, що до позовної заяви, зокрема договору факторингу № 22/12-2023 від 22.12.2023, були долучені копії окремих сторінок Друкованого реєстру боржників № 1 (з порядковими номерами: 1-41, 775-824, 1990-2007) та Друкованого реєстру боржників № 2 (з порядковими номерами: 1-43, 1805-1874, 2963-2989), які не містять належних даних щодо боржника [PERSON] за кредитним договором № Р99.00403.004573738 від 23.11.2018. Отже, позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» у частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № Р99.00403.004573738 від 23.11.2018 є недоведеними, так як позивач не надав належних доказів наявності в нього права вимоги до відповідача за цим кредитним договором. Таким чином позов ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» підлягає частковому задоволенню. При розподілі судових витрат суд виходить із положень статті 133 ЦПК України, відповідно до якої судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та інші витрати. Відповідно до статті ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 8 статті 141 ЦПК України). Позивачем у зв`язку з поданням цього позову були понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн. Оскільки позов задоволено частково (52,54 %), то вказані витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1590,91 грн. Крім того, в своєму позові ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» просить стягнути з відповідача понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 14000 грн. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28 вересня 2021 року, укладеним між Адвокатським об`єднанням «Правовий діалог» і ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», копію додаткової угоди № 11 до цього договору від 23 травня 2024 року, копію акта приймання-передачі наданої правової допомоги від 12 червня 2024 року. Зокрема згідно з наданим суду актом приймання-передачі наданої правової допомоги від 12 червня 2024 року правнича допомога полягала у наданні позивачу консультації, здійснення вивчення документів та підготовки проєкту позовної заяви для направлення до суду та становить за кожною угодою 7000 грн. При визначенні суми відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу суд виходить із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Суд звертає увагу, що адвокатським об`єднанням згідно з актом були надані позивачу правничі послуги не лише в цій справі, а й в інших аналогічних справах (загалом щодо 26 правочинів, які включали ті самі послуги). Отже, суд знаходить, що об`єктивно необхідними для захисту порушених прав та інтересів позивача були витрати, пов`язані з вивченням документів та складанням позовної заяви. Тож із урахуванням ціни позову, рівня складності справи, обсягу наданих адвокатом послуг, а також часткового задоволення позову (52,54%), суд вважає, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу мають бути відшкодовані відповідачем у сумі 3900 грн. На переконання суду, витрати в такому розмірі повною мірою відповідатимуть критеріям, визначеним статтею 137 ЦПК України, є розумними, співмірними зі складністю справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial