Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

20.01.2025 року до суду надійшов позов [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Мукомел Л.А. до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування поданого позову позивач зазначив, що [PERSON] є дідусем [PERSON] , [INFO] . Син позивача, [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 30.10.2010 року, від даного шлюбу у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 26.09.2018 року їх шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] проживала з мамою, [PERSON] за адресою [ADDRESS] . В лютому місяці 2024 року [PERSON] прибігла до помешкання позивача та повідомила, що її побила мама, [PERSON] , яка була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 статтею 173-2 КУпАП, що стверджується постановою Славутського міськрайонного суду від 29.02.2024 року та постановою Хмельницького апеляційного суду від 20.03.2024 року. З того часу неповнолітня [PERSON] виявила бажання проживати з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] , мотивуючи це тим, що вона не може більше терпіти погане відношення мами до неї. Мати перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння неодноразово її била, спілкувалась з нею нецензурною лайкою, вона її боїться і не виявляє бажання повертатись до мами та спілкуватись з нею. З серпня місяця 2024 року батько [PERSON] перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, але він також участі у вихованні дочки не брав та не бере. Відповідачка, [PERSON] , через свою агресивну поведінку в громадських місцях, а також відносно своєї неповнолітньої доньки притягалась неодноразово до адміністративної відповідальності, що стверджується листом відділення поліції N?1 ШРУП ГУНП в Хмельницькій області. За заявою [PERSON] 20.03.2024 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Славутської міської ради розглядалось питання щодо неналежного виконання батьківських обов?язків [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON] . Згідно протоколу засідання комісії заявниця повідомила, що її онука [PERSON] з лютого місяця 2024 року проживає з ними, через те, що колишня невістка [PERSON] поводить себе агресивно, застосовуючи фізичну силу відносно своєї доньки [PERSON] . Дівчинка її боїться, постійно плаче і не хоче повертатись до неї. З того часу відповідачка ухиляється від виконання своїх обов?язків по вихованню та утриманню доньки. Вона отримує аліменти, однак витрачає їх на себе, не надає матеріальної допомоги на доньку. Не турбується про її здоров?я, фізичний та духовний розвиток, її вихованням та підготовкою до самостійного життя. Згідно довідки Славутської гімназії №3 [PERSON] навчається в цьому навчальному закладі з лютого 2024 року. За час навчання у гімназії проявила себе як учениця із середнім та низьким рівнем знань. Навчальний матеріал засвоює повільно. Швидкість сприйняття матеріалу середня. При виконанні завдань різного характеру виникають труднощі у виконанні. На уроках уважна, але потребує додаткової уваги через незнання пропущеного матеріалу. Це пов?язано з тим, що [PERSON] прибула в гімназію з-за кордону. Здобувала освіту в тій країні, де перебувала з мамою. Дистанційно не навчалася. Документи, які мама надала в гімназію, свідчать, що [PERSON] часто змінювала місце навчання. А з лютого 2024 року позивачка взагалі перестала цікавитись навчанням та успіхами доньки, до школи не з?являється, не телефонує до класного керівника та вчителів предметників, батьківські збори та заходи не відвідує. В медичних закладах відповідачка теж не цікавиться здоров?ям доньки, що стверджується довідкою сімейного лікаря Масловського О.М . Вважає, що відповідачка ухиляється від виховання доньки, така поведінка відповідачки, яка з донькою не проживає, не цікавиться її життям та навчанням, не утримує її матеріально свідчить про свідоме нехтування батьківськими обов`язками та правами. Просив суд позбавити [PERSON] , [INFO] , зареєстровану за адресою: [ADDRESS] , батьківських прав відносно неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 21 січня 2025 у даній справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 21.02.2025 року. 21.02.2025 року підготовче судове засідання у справі закрито та призначено судовий розгляд. В судовому засіданні позивач, представник позивача - адвокат Мукомел Л.А. підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини позову. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та дату розгляду справи, про причини неявки не повідомила, відзиву на позов не подавала, у зв`язку із чим ухвалою суду було постановлено проводити заочний розгляд даної справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представники Органу опіки і піклування Виконавчого комітету Славутської міської ради підтримали висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Зазначили, що бабуся дитини звернулася до органу опіки і піклування стосовно неналежного виконання матір`ю дитини [PERSON] батьківських обов`язків. Було встановлено, що мати дитини не проживає з нею, веде аморальний спосіб життя, не цікавиться її життям, не піклується про неї, не займається її вихованням, дитина проживає із батьками батька дитини, які здійснюють догляд за дівчинкою, оскільки батько перебуває на військовій службі. Відповідачка взагалі відсутня в житті дитини. Тому [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітньої дитини. Неповнолітня [PERSON] висловила свою думку щодо позбавлення батьківських прав своєї матері [PERSON] , зазначивши, що її мати не цікавиться її життям, не проживає з нею, постійно зловживає спиртними напоями, не працює, не утримує її матеріально, принижує її честь та гідність, вчиняє відносно неї фізичне та психологічне насильство. Вона боїться її і не бажає з нею проживати. У дідуся з бабусею їй добре, вони створили для неї необхідні умови для проживання, займаються її вихованням, в неї покращилися успіхи в навчанні. Дідусь оплачує їй додаткові навчання з математики та англійської мови. Згодна на позбавлення її матері батьківських прав відносно неї. Свідок [PERSON] допитана в судовому засіданні пояснила, що її син не проживав разом із [PERSON] та їх донькою [PERSON] . Коли почалася війна [PERSON] разом з донькою виїхали за кордон. Спочатку було все добре, але потім, коли вони повернулися в Україну, поведінка [PERSON] по відношенню до доньки змінилася, вона почала проявляти агресію до дитини, лаяла її нецензурними словами, не дозволяла бачитися з рідними. Коли вона бачила [PERSON] , остання перебувала в пригніченому стані, нічого не повідомляла, була засмучена. В лютому 2024 року [PERSON] прибігла до них заплакана і повідомила, що її побила мама і вона більше не може терпіти знущань з її боку, а тому не хоче проживати з нею, а хоче залишитися з бабусею та дідусем. [PERSON] почала проживати у їх родині, вони постійно піклуються про неї займаються її вихованням, цікавляться навчанням та дбають про її здоров`я. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні показали суду, що є сусідами [PERSON] , їм відомо, що [PERSON] проживає з дідусем та бабусею через неправомірну поведінку матері по відношенню до дитини. Вони неодноразово бачили [PERSON] , яка поводилася агресивно, шарпала [PERSON] , погрожувала сусідам, била в двері Кондратюкам, вимагала зустрічі із дитиною. [PERSON] її боїться і не хоче з нею спілкуватися. Амелії добре живеться у дідуся з бабусею, які дбають про неї, матеріально утримують. Дівчинка стала життєрадісною, має друзів, ходить до школи. Заслухавши учасників судового розгляду, покази свідків, думку дитини, дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно статті 27 Конвенції, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з п. 15 постанови Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 вказаної Постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Факт заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав свідчить про інтерес батьків до дитини (постанова Верховного суду від 06 травня 2020 року у справі №753/2025/19 (провадження № 61-1344св20). При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько чи мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення у справі «Хант проти України», від 07 грудня 2006 року, п.п. 57-58). У п.п. 47-49 рішення у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Крім того, у даному рішенні Судом звернуто увагу, що при вирішенні прав про позбавлення батьківських прав має бути встановлено відсутність поважних причин не виконання батьками батьківських обов`язків, які б виправдовували позбавлення батьківських прав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 вересня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до акту від 05.09.2024 року [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] проживають за адресою [ADDRESS] . Згідно довідки Славутської гімназії №3 видно, що [PERSON] навчається в них з лютого 2024 року. За час навчання у гімназії проявила себе як учениця із середнім та низьким рівнем знань. Навчальний матеріал засвоює повільно. Швидкість сприйняття матеріалу середня. При виконанні завдань різного характеру виникають труднощі у виконанні. На уроках уважна, але потребує додаткової уваги через незнання пропущеного матеріалу. Це пов?язано з тим, що [PERSON] прибула в гімназію із-за кордону. Здобувала освіті в тій країні де перебувала з мамою. Дистанційно не навчалася. Документи, які мама надала в гімназію, свідчать, що [PERSON] часто змінювала місце навчання. Дані обставини вважаємо слід розцінювати як неналежне виконання батьківських обов?язків мамою відносно здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. А з лютого 2024 року позивачка взагалі перестала цікавитись навчанням та успіхами доньки, до школи не з?являється, не телефонує до класного керівника та вчителів предметників, батьківські збори та заходи не відвідує. Постановами Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 29.02.2024 року, 26.03.2024 року відповідно до яких [PERSON] , притягувалася до адміністративної відповідальності за скоєння дрібного хуліганства за ст.173 КУпАП та вчинення домашнього насильства відносно доньки [PERSON] 2011 року народження за ст.173-2 ч.1 КУпАП. У своєму висновку, орган опіки та піклування виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області 26.09.2024 року зазначив, що вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . До висновку органу опіки та піклування долучені акти обстеження житлово-побутових умов від 21.03.2024 року, 12.09.2024 року, зроблені за адресою проживання позивача, в яких зазначено, що [PERSON] проживає разом з дідусем та бабусею з 17.02.2024 року, через те, що мати застосовує до дитини фізичне та психологічне насильство, для дитини створені необхідні умови для проживання та розвитку. Отже, долучені стороною позивача до позову докази підтверджують факт умисного, систематичного невиконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітньої дитини - [PERSON] , 2011 року народження та її свідому відмову від участі в житті дитини. Під час розгляду справи в суді знайшов підтвердження факт, що [PERSON] самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків відносно доньки, що призвело до того, що дитина бажає позбавити свою матір батьківських обов`язків, бо не вірить в те, що її мати зможе змінитися і буде піклуватися про неї та займатися її вихованням, припинить принижувати її і застосовувати до неї насильство фізичного та психологічного характеру, на даний час дитину виховує дідусь та бабуся - батьки [PERSON] - батька дитини. 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Таким чином, зважаючи на те, що [PERSON] не підтримує сімейних зв`язків із своєю неповнолітньою донькою, не спілкується з нею, не займається її вихованням та утриманням, проживає окремо від дитини, застосовує насильство до дитини, через що дитина боїться проживати з мамою, уникає контактів з нею, не бажає спілкуватися з нею, відповідачка притягувалася до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно доньки, на шлях виправлення не стає, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідачки батьківських прав сприятиме найвищим інтересам дитини та забезпечить її нормальний моральний, психологічний розвиток та стабільне та спокійне життя. З цих підстав, позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] підлягають до задоволення. Позивач не наполягає на стягненні з відповідачки судового збору, а тому суд на підставі ст. 141 ЦПК України не вирішує питання стягнення судових витрат.

Outcome: approved