Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

04\~квітня 2025 року [PERSON] звернулася до Шаргородського районного суду Вінницької області із зазначеним вище позовом. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що після тривалого проживання разом шлюбні відносини між матір`ю позивачки - [PERSON] та [PERSON] припинені. За рішенням Шаргородського суду Вінницької області №2/650 від 07 серпня 2007 року відповідач сплачував аліменти на моє утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину починаючи стягнення з 31 липня 2007 року і до повноліття дитини. На дай час позивачка навчається на денній формі навчання у ДНЗ «Вище професійне училище №7 м. Вінниці з терміном навчання до 26 лютого 2026 року. Оскільки позивачка перебуває на денній формі навчання, влаштуватись на роботу можливості не має. Матір самостійно позивачку утримувати не в змозі, оскільки у зв`язку з навчанням збільшилися матеріальні потреби на утримання, зокрема, на придбання продуктів харчування, одягу, ліків, придбання підручників, оплату проїзду. Після досягнення позивачкою повноліття, батько добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає, чим ставить у скрутне матеріальне становище та змушує звертатись з позовом до суду. На скільки позивачці відомо, відповідач, батько позивачки, проблем зі здоров`ям не має, офіційно працевлаштований, а тому вважає, що може сплачувати кошти на її утримання. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до 26 лютого 2026 року, тобто до припинення терміну навчання але не більше, ніж до досягнення двадцяти трьох років у випадку навчання. Ухвалою суду від 07 квітня 2025 року прийнято до розгляду дану позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.11). Сторони повідомленні належним чином про дату, час та місце розгляду справи. При цьому, позивачка в прохальній частині позовної заяви просить розглянути справу без її участі та не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.1 на звороті). Відповідач повідомлений про розгляд справи належним чином, на пропозицію суду відзив на позовну заяву не подав (а.с.14). Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши усі обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивачки, об`єктивно дослідивши усі докази у справі, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог повністю, з огляду на наступне. Відповідно до копії свідоцтва про народження, [PERSON] народилася [INFO] в с. Клекотина Шаргородського району Вінницької області. Її батьком записаний [PERSON] , а матір`ю [PERSON] (а.с.6). Відповідно до копії довідки №92 від 05 березня 2025 року, виданої Державним навчальним закладом «Вище професійне училище №7 м. Вінниця», [PERSON] навчається у ДНЗ «ВПУ №7 м. Вінниця» з 02 вересня 2024 року по 26 лютого 2026 року, група ПВ-31-24 курс 1. Денна форма навчання, 1 рівень акредитації, ІІІ рівень атестації, по професії «Перукар (перукар-модельєр), візажист». Навчається на неповному державному забезпеченні (а.с.7). Постановою головного державного виконавця Шаргородського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), по виконавчому провадженні №4428390 звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , по виконавчому листі №2/650, виданого 07 серпня 2007 року Шаргородським районним судом Вінницької області (а.с.8). Встановлені судом сімейні правовідносини щодо виконання батьками обов`язку утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, тобто щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися, регулюються Конституцією України, СК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною 1 ст. 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання (ч.2 ст.199 СК України). Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3 ст.199 СК України). Суд визначає\~розмір аліментів\~на повнолітніх\~дочку,\~сина у\~твердій грошовій\~сумі і\~(або)\~у частці\~від заробітку\~(доходу)\~платника аліментів\~з урахуванням\~обставин,\~зазначених у\~статті\~182\~цього\~Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч.ч.1, 2 ст.200 СК України). Згідно з ст.201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми\~статей 187,\~189-192\~і\~194-197\~цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (абз.2 ч.2 ст.182 СК України). За правилами ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивачка навчається на денній формі навчання, що вбачається зі змісту позовної заяви та підтверджується довідкою закладу освіти, то не працює та не може у повній мірі забезпечувати власні матеріальні потреби на проживання, на проїзд, придбання навчального приладдя, харчування. На теперішній час, тобто після досягнення позивачкою повноліття, відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки, яка продовжує навчання, не надає, тоді як позивачка потребує утримання з боку батька, оскільки не працює у зв`язку з тим, що навчається на денній формі навчання. На підтвердження факту утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, доказів відповідачем не надано. Також, суд зауважує, що відповідач не надав суду доказів на підтвердження, що він не може працювати. Так, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів:\~1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18 років, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3)\~існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей). До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 20.05.2020 року у справі №635/1139/17. Також, суд враховує, що матір позивачки так само повинна надавати матеріальну допомогу на її утримання у період навчання. Відповідно до статей\~12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями\~13\~та\~89 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, за наслідками судового розгляду суд доходить висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання позивачки у в розмірі 1/6 (однієї шостої) заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до 26 лютого 2026 року, тобто до припинення терміну навчання але не більше, ніж до досягнення двадцяти трьох років у випадку навчання. Суд вважає, що визначений розмір аліментів є достатнім, не є завищеним та не буде порушувати майнові права дитини та сторін. В силу п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При зверненні до суду з позовом [PERSON] не сплачено судовий збір, оскільки позивачка звільнена від його сплати. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн. відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial