Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

У січні 2022 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] (далі - позивач) до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Суми) про стягнення аліментів. З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила суд, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість п сплаті аліментів на утримання їх спільних доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] за період з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року у розмірі 1 658 360,68 грн., розрахованої з суми доходу платника аліментів, отриманого від здійснення підприємницької діяльності у 2021 році та судові витрати. У обґрунтування позовних вимог вказано, що звертаючись до суду із даним позовом, позивач виходила з того, що відповідач є підприємцем та його дохід у 2021 році, за весь рік з 1 січня по 31 грудня складає 2 204 000,00 грн. Для розрахунку суми заборгованості по аліментах, оскільки Боржником не подані були відомості про суму отриманого доходу у 2021 року. враховувався рівень доходу за 2020 рік. 02.06.2022 року позивачем отримано копію відповіді ДПС України на вимогу виконавця від 05.05.2022 року з копіями декларацій боржника [PERSON] , фізичної особи підприємця. З отриманої декларації про доходи за 2021 рік вбачається, що боржником отримано суму доходів у загальному розмірі 5703 983,81 грн. з суми отриманого Боржником доходу за 2021 рік було сплачено наступні податки: сума податку на доходи 285 199,19 грн, сума зі сплати єдиного внеску на соціальне страхування 15 950,00 грн та військового збору у розмірі 85 559,76 грн. За період з січня 2021 року по грудень 2021 року державним виконавцем з доходів боржника, як ФОПа, нараховані аліменти та заборгованість у сумі 96 340,02 грн, що розрахована виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, а не з отриманих доходів, як того вимагає рішення у справі 757/35696/15-4. Проте не враховано суму боргу з урахуванням реальної суми отриманого доходу за 2021 рік. Тому виконання рішення суду у справі № 757/35696/15-ц має здійснюватися у відповідності до вимог чинного законодавства. Позивач наполягаю на тому, що відповідно до вимог ст. 58 Конституції України, згідно з Рішенням Конституційного суду від 09.02.1969 року № 1-7/99 має бути застосована редакція норми ст. 195 СК України станом на момент виникнення відносин зі сплати аліментів, які виникли ухваленням 30.10.2015 року судового рішення у справі № 757/35696/15-ц, тобто в редакції станом на 20.09.2015 року. Звернула увагу, що на сьогоднішній час не існує жодного іншого документу або рішення суду, яке вступило у законну силу та припинило, зупинило чи скасувало обов`язок боржника сплачувати аліменти згідно рішення суду у справі № 757/35696/15-ц. Рішення суду у справі № 757/35696/15-ц не скасовано, його дію не зупинено та не припинено, боржник не звільнений від сплати періодичних платежів, визначених рішенням суду у справі № 757/35696/15-ц. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31.01.2022 року позовну заяву [PERSON] - залишено без руху. 02.02.2022 року на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 31.01.2022 року позивачем усунуто вказані недоліки. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 21.02.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 09.06.2022 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. 23.06.2022 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив. 22.06.2022 року на адресу суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог. 11.08.2022 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.11.2022 року заяву про збільшення позовних вимог прийнято до спільного розгляду. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30 листопада 2021 року розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.11.2022 року клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів у цивільній справі №757/1256/22-ц - задоволено. Витребувано у Державної фіскальної служби України (04053, м.Київ, Львівська площа, будинок 8): інформацію про отриману [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , суму доходу від підприємницької діяльності за 2021 рік; інформацію про суму сплаченого податку від суми отриманого доходу від підприємницької області [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] у 2021 році; інформацію про суму доходу та ідентифікацію особи із РНОКПП [NUMBER] , від якої [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , були отримані доходи у 2021 році; інформацію про суму доходу отриману у 2021 році [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , від ПРАТ «А/Т ТЮТЮНОВА КОМПАНІЯ «В.А.Т.-ПРИЛУКИ», код ЄДРПОУ1433302; інформацію про суму доходу отриману у 2021 році [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , від ТОВ «ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «ПОЖМАШИНА», код 33742637; інформацію про суму доходу отриману у 2021 році [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , від ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЕГРІТЕК», код 41072621; Витребувано у Головного Управління пенсійного фонду України в м.Києві (04053, м.Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16): довідку за формою ОК-5 відносно [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Витребувано від ТОВ «ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «ПОЖМАШИНА», код ЄДРПОУ 33742637 (17583, смт. Ладан, Прилуцький район, Чернігівська область, вулиця Миру, будинок 100А): інформація про підстави та суму виплат (доходу) [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] у 2021 році. Витребувано від ПРАТ «А/Т ТЮТЮНОВА КОМПАНІЯ «В.А.Т.-ПРИЛУКИ», код ЄДРПОУ 14333202 (17502, м. Прилуки, Чернігівська область, вулиця Незалежності, будинок 21): інформація про підстави та суму виплат (доходу) [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] у 2021 році. Витребувано від ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЕГРІТЕК», код ЄДРПОУ 41072621 (02105, м. Київ, вулиця Павла Усенка, будинок 8): інформація про підстави та суму виплат (доходу) [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] у 2021 році. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.12.2021 року закрито підготовче провадження у цивільній справі № 757/1256/22-ц та призначено справу до судового розгляду по суті. 06.01.2023 року на адресу суду від Головного Управління пенсійного фонду України в м.Києві надійшли на запит витребувані документи. 06.01.2023 року на адресу суду від ТОВ «ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «ПОЖМАШИНА» надійшли на запит витребувані документи. 13.02.2023 року на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про приєднання матеріалів. 20.04.2023 року на адресу суду від позивача надійшла письмова промова. 01.05.2023 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання про доручення ухвал та постанов. 23.10.2024 року на адресу Печерського районного суду м Києві від позивача [PERSON] надійшла заява про забезпечення позову. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.10.2024 року у задоволенні заяви позивача - [PERSON] про забезпечення позову у цивільній справі № 757/1256/22-ц справі - відмовлено. 11.11.2024 року на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про приєднання доказів. 11.11.2024 року на адресу Печерського районного суду м Києві від позивача [PERSON] надійшла заява про забезпечення позову. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.11.2024 року у задоволенні заяви позивача - [PERSON] про забезпечення позову у цивільній справі № 757/1256/22-ц справі - відмовлено. У судовому засіданні позивач та представник позивача вимоги позову підтримали, просили задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти позовних вимог, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особа у судове засідання не з`явився, третя особа про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За наведених обставин, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність представника третьої особи, на підставі наявних в ній доказів. Суд заслухавши сторону позивача, сторону відповідача, дослідивши письмові докази по справі, дійшов наступного висновку. Так, судовим розглядом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м.Києва від 30.10.2015 року у справі № 757/35696/15-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання їх спільних доньок [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 28.09.2015 року до досягнення повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. На підставі даного рішення, 14.12.2015 року виданий виконавчий лист № 757/35696/15-ц на підставі якого відкрито ВП № [NUMBER]. Так, у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), розташованого у м. Чернігові знаходиться виконавче провадження № [NUMBER] з виконання рішення суду у справі № 757/35696/15-ц про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини від суми всіх доходів боржника [PERSON] . Виконання рішення суду здійснюється з 30.11.2015 року. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що 07.03.2018 року [PERSON] подано позовну заяву до [PERSON] про зміну розміру аліментів, що стягуються на підставі виконавчого листа № 757/35696/15-ц від 14 грудня 2015 року. У свою чергу [PERSON] подано зустрічну позовну заяву про зміну розміру аліментів та зміну способу їх присудження, що були подані до суду на підставі ч. 4 ст. 273 Цивільного процесуального кодексу України, з якої випливає, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присудженні періодичні платежі, змінюються обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них, що Сторонами і було зроблено. Зазначена стаття кореспондується із п. 2 ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача документів. Так, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.11.2018 року у цивільній справі № 757/12847/18-ц затверджено мирову угоду, укладену 19.11.2018 року між [PERSON] та [PERSON] наступного змісту: Сторони домовляються між собою, що по даній мировій угоді Позивач зобов`язується сплачувати Відповідачу щомісячно аліменти, на користь своїх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в сумі в національній валюті України, що еквівалентна 500 дол. США на дату сплати аліментів на кожну дитину до її повноліття. Тобто, розмір та порядок сплати аліментів було змінено за домовленістю сторін, про що постановлено нове судове рішення, а саме ухвала Печерського районного суду міста Києва про затвердження мирової угоди від 19.11.2018 року. У свою чергу, позивач листом від 30.11.2018 року повідомила про те, що «Сторонами погоджений відповідний розмір аліментів на майбутнє, починаючи з листопада 2018 року. Однак, питання стягнення аліментів за попередній період, з огляду на наявний спір щодо розміру заборгованості, яка має бути сплачена стягувачем, досі не вирішено. Позивач наголосила, що «вказаним листом засвідчує те, що сторонами дійсно вирішено питання майбутніх платежів по аліментах, але не досягнуто згоди щодо розрахунку суми аліментів за період до листопада 2018 року включно....». До того ж, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.03.2020 року у задоволенні заяви головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Бабенка В.М. про роз`яснення судового рішення в цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, - відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 13.10.2020 року ухвала Печерського районного суду м. Києва від 13.03.2020 року - залишена без змін. Крім того, за наслідками укладення мирової угоди було розглянуто та задоволено заяву про визнання виконавчого листа № 757/35696/15-ц таким, що не підлягає виконанню, про що було постановлено ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 16.12.2021 року. Постановою Київського апеляційного суду від 03.11.2022 року ухвала Печерського районного суду м. Києва від 16.12.2021 року - залишена без змін. Так, постановою Київського апеляційного суду від 13.10.2020 року встановлено, що із тексту рішення у справі № 757/35696/15-ц, яким стягнуто аліменти не вбачається, що предметом судового розгляду було встановлення обставин із застосуванням положень ст. 195 СК України. А відтак, посилання на редакцію статті 195 СК України, яка діяла в час постановлення рішення є безпідставним. Відповідно до ч. 2 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості підприємцем або перебуває фізичною особою на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Аналіз змісту даної норми свідчить про те, що заборгованість зі сплати аліментів для фізичної особи підприємця, який перебуває на спрощеній системі оподаткування, проводиться, виходячи із середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості, і винятки з цього правила закон не містить. Крім того, матеріалами справи встановлено, що відповідачем було сплачено борг у розмірі 950 097,94 грн. у виконавчому провадженні, яке відкрито на підставі ухвали про затвердження мирової угоди, якою змінено спосіб та порядок оплати аліментів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а частина друга статті 16 ЦК України передбачає, зокрема, такі способи захисту цивільних прав та інтересів судом, як визнання права, визнання правочину недійсним, зміна та припинення правовідношення. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18). Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові, незалежно від інших встановлених судом обставин. Вказані висновки неодноразово зазначались у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 у справі № 378/596/16-ц, від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20, від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, від 02.02.2021 у справі № 925/642/19, від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19, від 22.06.2021 у справі № 200/606/18, від 02.11.2021 у справі № 925/1351/19, від 25.01.2022 у справі № 143/591/20, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Позовні вимоги [PERSON] зводяться до її незгоди з діями державного виконавця, які стосуються порядку нарахування останнім розміру аліментів до стягнення з відповідача - тобто спір виник на стадії виконання рішення суду. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивач згідно Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору і у задоволенні позову відмовлено, а отже у цій справі відсутні судові витрати, які підлягають розподілу.

Outcome: dismissed