Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

07.05.2025 [PERSON] , яка діє через свого представника [PERSON] , звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із заявою про видачу обмежувального припису, та просить заборонити [PERSON] наближатися ближче ніж на 100 метрів до місця її фактичного проживання, частого відвідування та/або роботи [PERSON] ; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , у разі перебування у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити вести листування, телефонні переговори (в тому числі надсилати смс - повідомлення чи інші повідомлення) із [PERSON] або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що [PERSON] є одноосібним власником будинку [ADDRESS] , в якому постійно проживає. З серпня 1992 року у вказаному житловому будинку проживає [PERSON] , який приходиться онуком заявника. Приблизно з 2020 року спільне проживання заявника із заінтересованою особою стало нестерпним, оскільки [PERSON] веде антигромадський спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, часто влаштовує сварки та бійки, псує майно, продає побутові речі з будинку, гроші витрачає на алкогольні напої, принижує заявницю перед родичами та сусідами, погрожує фізичною розправою, ображає її нецензурною лайкою, чинить насильства фізичного, економічного та психологічного характеру. Заявник неодноразово викликала поліцію, у зв`язку з протиправними діями [PERSON] . [PERSON] участі в утриманні будинку не приймає, комунальні послуги не сплачує, чим завдає заявнику значних матеріальних втрат і створює додатковий фінансовий тягар. Окрім того, [PERSON] , одноосібно або із спільницею, регулярно протиправно проникає в будинок заявниці, викрадає гроші та майно, продає речі з будинку, вимагає та відбирає гроші у [PERSON] , чинить над нею домашнє насильство. Заявниця є пенсіонеркою та не в змозі справлятися і протидіяти нападам [PERSON] . Конфлікти між заявницею та заінтересованою особою мають постійний та регулярний характер, поліція постійно фіксує виклики та приїжджає за вказаною адресою, крім того неодноразово, щодо [PERSON] видавалися термінові обмежувальні приписи, які він ігнорує, продовжуючи систематично порушувати закон. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.08.2024 по справі №357/5319/24 [PERSON] було виселено з належного на праві власності [PERSON] житлового будинку [ADDRESS] . У заяві зазначено, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство та загарбницькі дії відносно заявника та її майна, знущається із заявниці, погрожує їй розправою, що дає реальні підстави заявнику хвилюватися за своє життя та здоров`я, а тому вона вимушена звернутись до суду із вказаною заявою. Ухвалою судді від 08.05.2025 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, за правилами окремого провадження, призначено судове засідання на 09 травня 2025 року об 11 год 15 хв. Заявник в судове засідання не з`явилась, 08.05.2025 представник заявника [PERSON] , через систему «Електронний суд» подала клопотання\~ про розгляд справи за відсутності заявника та її представника за наявними матеріалами справи, підтримала вимоги заяви. Заінтересована особа у судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи був повідомлений засобами поштового зв`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення, з огляду на таке. Встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , що стверджується копією договору дарування 2/5 частин житлового будинку, посвідченого 14.01.1981 старшим державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори Богдашевським П.Г. та копією\~ свідоцтва про право на спадщину за законом 3/5 частини будинку, посвідченого 15.10.2004 року державним нотаріусом Першої Білоцерківської державної нотаріальної контори Дворко Т.Г. (а.с. 10-13). Згідно з витягом з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади №15.2-03/8830, за адресою: [ADDRESS] зареєстрована 1 особа - [PERSON] (а.с. 15). Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.08.2024 по справі № 357/5319/24 провадження № 2/357/2797/24 виселено [PERSON] з належного на праві власності [PERSON] житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 23-25). З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №714278 від 13.04.2025, складеного відносно [PERSON] за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП вбачається, що 13.04.2025 [PERSON] , перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , в нетверезому стані вчинив домашнє насильство психологічного, фізичного та економічного характеру відносно бабусі [PERSON] , а саме: словесно\~ ображав і принижував, шарпав за волосся та за одяг, штовхав, та пошкодив скло у вікні однієї з кімнат (а.с. 18). В цей же ж день відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №714277 від 13.04.2025 року та Терміновий заборонний припис серії АА №469261 від 13.04.2025 року (а.с. 19,20). З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №714433 від 21.04.2025, складеного відносно [PERSON] за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП вбачається, що 21.04.2025 [PERSON] , перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї бабусі [PERSON] , а саме: словесно погрожував, нецензурно лаявся (а.с. 21). Відносно [PERSON] працівниками поліції видано терміновий заборонний припис серії АА№469261 від 13.04.2025 (а.с. 22). Також, матеріали справи містять копію протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за вчинення домашнього насильства відносно [PERSON] та копію термінового заборонного припису серії АА №465838 від 02.02.2025 (а.с. 16,17). Згідно зі ст. 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з п.п. 3, 14 ч. 1.ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Відповідно до п. п. 8 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на діда (бабу) та онука (онуку). Пунктом 2 ч. 1ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» встановлено, що до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 ч. 1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з ч. 3ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 зазначеного вище Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. При цьому, згідно з п. 3 ч. 1ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Таким чином, зважаючи на наведені норми Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Верховний Суд у постанові від 14.01.2020 року, винесеній у справі № 754/6995/19, зазначає, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Відповідно до ч. 1ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно з ч. 2ст. 27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні.\~ У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та наведені норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що заявник обґрунтовано звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису і її права мають бути захищенні судом шляхом видачі відповідного обмежувального припису, оскільки заявник дійсно є постраждалою особою, а її кривдником є заінтересована особа [PERSON] , який втручається в приватне життя [PERSON] . Тож, у відповідності до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оцінюючи сам вид насильства (психологічне), ризики, тобто вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, суд приходить до висновку про необхідність покладення на заінтересовану особу обов`язків та заходів тимчасового обмеження прав. З урахуванням викладеного, враховуючи суспільні інтереси та інтереси заявниці, наявні очевидні ризики повторного заподіяння домашнього насильства [PERSON] відносно [PERSON] , з метою застосування превентивного засобу - методу стримування та попередження повторення неправомірних дій зі сторони кривдника, суд вважає необхідним застосувати до кривдника обмежувальний припис строком на шість місяців та встановити заборону щодо перебування ближче ніж на 100 метрів до місця фактичного проживання [PERSON] ; заборону наближатися ближче ніж на 100 метрів до місць частого відвідування та/або роботи [PERSON] ; заборону особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборону вести листування, телефонні переговори (в тому числі надсилати смс - повідомлення чи інші повідомлення) із [PERSON] , або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»,

Outcome: approved