Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

27 травня 2024 позивач звернувся до Заводського районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача про захист прав споживачів, в якому просить визнати незаконними дії Миколаївської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" щодо припинення 29.04.2024 газопостачання до кв. [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала на те, що 26.03.2008 року між [PERSON] та ВАТ "Кредитпромбанк" був укладений кредитний договір № 23/032/08-ZKLN, на підставі якого позивачці було надано кредит в сумі 765150,00 гривень під 15,30% річних, строком до 23.03.2023 року. Повернення кредиту було забезпечено договором поруки, укладеним між [PERSON] та ВАТ "Кредитпромбанк" від 26.03.2008 року р. №23/032/2/08-ZKLN. Додатково кредит забезпечувався договором іпотеки, укладеним між [PERSON] та ВАТ "Кредитпромбанк" від 26.03.2008 року, на підставі якого було передано банку в іпотеку трикімнатну квартиру [ADDRESS] . У зв`язку з прострочкою виконання зобов`язання за кредитним договором, рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 30.09.2009 року, справа 2-3-7158/09 р. з [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку було стягнуто на користь банку 861183,58 гривень заборгованості за кредитним договором, а також по 976,00 гривень судових витрат з кожного. Наприкінці квітня 2019 року до позивачки звернувся представник [PERSON] який повідомив, що в результаті проведення відкритих торгів (аукціону) організованих на електронній торговій площадці ТОВ "Закупівлі ЮА", оформлених протоколом електронного аукціону UA-EA-2019-03-14-000020-b від 05.04.2019 року, приналежна на праві власності позивачці кв. [ADDRESS] була продана, шляхом укладання договору купівлі-продажу квартири що продана на аукціоні, укладеного між ПАТ "Дельта Банк" (правонаступника ВАТ "Кредитпромбанк") та переможцем аукціону - [PERSON] від 24.04.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. за р. № 323. Квартира була продана за 427 000,00 гривень. Даний аукціон вона оскаржила у судовому порядку. В свою чергу [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив суд усунути перешкоди у здійсненні його права власності та виселити [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з квартири [ADDRESS] . Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва у справі № 490/4385/19 від 18.01.2023 у задоволенні позову відмовлено. Рішення не було оскаржене [PERSON] та набрало законної сили 20.02.2023. 11.04.2024 р. до Миколаївської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» з письмовою заявою за вх. № 3K-16532-54002.3.3-0619 звернувся [PERSON] з проханням укласти договір на припинення газопостачання механічним шляхом на вводі з і збереженням точки надання потужності. 22.04.2024 р. між ТОВ «Газорозподільні мережі України» у особі Миколаївської філії і [PERSON] був укладений договір на виконання робіт № 592/МФ/100-104/4-Д-0424. За умовами договору ТОВ «Газорозподільні мережі України» у особі Миколаївської філії (виконавець) зобов`язався в порядку та на умовах, визначених даним договором, виконати роботи з відключення/припинення газопостачання (розподілу природного газу) на об`єкті замовника, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 29.04.2024 р. невідомі представники відповідача разом з [PERSON] , прийшли до квартири за адресою: [ADDRESS] , де мешкає вона зі своїм сином [PERSON] та повідомили про намір здійснити відключення квратири від газопостаання. Довідома цих працівників було доведено про існування рішення суду по справі № 490/4385/19 про відмову у задволенні позову [PERSON] , про їх виселення, а атакож про те, що позивачка тап її син перебувають в квартирі на законних підставах та використовують газове обладнання на законних підставах та своєчасно здійснюють оплату за спожитий газ. Незважаючи на це невідомі представники відповідчаа за усною вказівкою [PERSON] , здійснили відключення квартири від газопостачання, про що було складено акт про припинення газопостачання природного газу 54 від 29.04.2024 р. Вказана квратира є єдиним місцем проживання позивачки та її сина , проте в результаті протиправних дій відповідача позивачка разом з неповнолітнім сином проживають без газу. Позивачка вважає, що дії відповідача з припинення газопостачання квартири є незаконними, оскільки саме вони є побутовими споживачами природного газу, які мешкають у цій квартирі, що встановлено рішенням суду у справі № 490/4385/19 , в той час як [PERSON] є лише формальним власником квартири та не є побутовим споживаечм , оскільки в квартирі не проживає та газовим обладнанням не корситується . Таким чином, відповідачем помилково поширене право звертатися з заявою про припинення газопостачання на власника квартири [PERSON] ,, який не є споживачем у розумінні норм Кодексу ГРМ, що у свою чергу грубо порушило права позивачки на належні умови проживання в квартирі. Відповідачем при вчиненні оспорюваних дій взагалі не перевірено статус особи, яка звернулася з заявою про припинення постачання газу, а саме чи є така особа споживачем послуг, що їх надає відповідач, адже статус [PERSON] , як власника об`єкта нерухомості не тягне безумовних наслідків у вигляді відключення квратири від газопостачання за його заявою , адже в квартирі на законних підставах мешкає родина позивачки, яка є належним споживачем послуг з газопостачання за вказаною адресою. Ухвалою судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 04.06.2024 року вказану справу направлено до Центрального районного суду м.Миколаєва для розгляду за підсудністю. Протколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2024 року справу розподілено головуючому судді Гуденко О.А. Ухвалою судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 04.07.2024 прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити загальне позовне провадження 22.07.2024 року на адресу суду від представника ТОВ "Газорозподільні мережі України" у особі Миколаївської філії , адвоката Свєтликова Д.Ю. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в повному обсязі в задоволенні позову. Так, з 01.10.2023 року ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі миколаївської філії має право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу на території Миколаївської області . Як вказує відповідач, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] та, відповідно, споживачем природного газу за вказаною адресою згідно визначеного в п.6 ст. 1 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" та розділу І Кодексу ГРМ - а отже має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, щ не суперечать закону. 09.04.2024 [PERSON] звернувся до відповідача із заявою приєднанням до умов договору розподілу природного газу, у зв`язку з чим [PERSON] було відкрито особовий рахунок та на підставі укладеного договору з розподілу природнього газу присвоєно персональний EIC-код. 11.04.2024 [PERSON] , як споживач природного газу за вказаною адресою звернувся до відповідача із заявою про припинення газопостачання за вказаною адресою, у зв`язку з чим 29.04.2024 газопостачання було припинене відповідно до пп.3 п.1 глави 7 розділу УІ Кодексу ГРМ. 25.07.2024 року на адресу суду від представника позивача [PERSON] адвоката Васильєва С.В. надійшла відповідь на позовну заяву , в якій він зазначив , що зазначені відповідачем у відзиві на позовну заяву обставини не відповідають фактичним обставинам та підтверджують порушення відповідачем вимог діючого законодавства під час припинення газопостачання квартири [ADDRESS] , де мешкає позивачка разом з неповнолітнім сином.Виходячи з того, просить суд залишити без уваги доводи відповідача, що їх викладено у відзиві на позовну заяву від 19.07.2024, та задовольнити позовні вимоги повністю. Позивачка стверджує, що [PERSON] не є споживачем (побутовим споживачем) природного газу у квартирі [ADDRESS] виходячи з такого. [PERSON] , навіть маючи формально укладений з 09.04.2024 договір розподілу природного газу до квартири [ADDRESS] , ані до 09.04.2024, ані протягом часу з 09.04.2024 по 29.04.2024 (дата відключення газопостачання), ніколи не отримував природний газ за адресою місця проживання позивачки з метою використання для власних ( [PERSON] ) побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень виходячи, перше за все, з того, що за вказаною адресою [ADDRESS] [PERSON] ніколи не проживав, власного газового обладнання там не мав та не має, що у будь-якому разі не може бути спростовано відповідачем. Не є спірним той факт, що [PERSON] є формальним власником квартири за адресою [ADDRESS] , але власник квартири не завжди є споживачем (побутовим споживачем) виходячи у тому числі з наведених безпосередньо відповідачем приписів Кодексу ГРМ. Позивачка стверджує, що саме вона, [PERSON] , є протягом всього часу була та є споживачем природного газу у квартирі за адресою [ADDRESS] , оскільки саме позивачка використовує природний газ для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, як того вимагає пункт 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ. Виходячи з того, що заяву на відключення від газопостачання має право подавати саме споживач (побутовий споживач) природного газу, а [PERSON] не є споживачем природного газу за адресою [ADDRESS] , дії відповідача з відключення від газопостачання квартири, де мешкає позивачка разом з неповнолітньою дитиною, є незаконними. 15.03.2025 року представником позивача подано додаткові письмові пояснення по суті спору, в яких звертає увагу суду на те, що при розгялді прави № 490/4385/19 суд вказав, що, дійсно, внаслідок відмови в задоволенні позову про виселення, неволодіючий власник [PERSON] несе певні обмеження. Разом з тим спірне житлове приміщення [PERSON] придбане 24 квітня 2019 року на підставі договору купівлі- продажу у колишнього іпотекодержателя цього майна , ПАТ «ДельтаБанк », при придбанні якого позивач мав бути обізнаний про обтяження у вигляді наявності осіб , які зареєстровані і проживають у житловому приміщенні, тобто виявлені ризики, пов`язані з придбанням спірної нерухомості. Ураховуючи викладене, Центральний районний суд м. Миколаєва у справі № 490/4385/19 звернув увагу на те, що іпотекодержатель квартири при реалізації предмета іпотеки мав виконати вимоги частини другої статті 109 ЖК УРСР , оскільки на той час вона вже діяла у зміненій редакції, яка містила заборону виселення боржника за кредитним договором без надання іншого житлового приміщення. Наведене вкотре підтверджує, що позивач та її родина на законних підставах проживають у квартирі [ADDRESS] , а позивач, на відміну від [PERSON] , є споживачем природного газу, що надходить до квартири у розумінні наведених приписів Кодексу газорозподільних систем, що затверджений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2494 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 р. за № 1379/27824. Системний аналіз незаконних оскаржуваних дій відповідача та його заперечень проти позовних вимог впевненно дозволяє дійти висновку, що відповідач діє не відповідно до встановлених процедур, а діє виключно в інтересах [PERSON] маючи на меті сприяння останньому у виселенні позивача та її родини зі спірної квартири. В цій частині варто зауважити, що відповідач виявився єдиним підприємством комунальної сфери, що погодилося на вчинення незаконних дій в інтересах [PERSON] з метою виселення позивача та її родини поза встановленої законом процедури, а також з метою руйнації пам`ятки архітектури, якою є будинок [ADDRESS] . З урахуванням наведеного, просить залишити поза увагою доводи відповідача та задовольнити позовні вимоги повністю. Ухвалою суду від 21 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В квітні 2025 року надійшли додаткові письмові пояснення від представників сторін. Представник відповідача [PERSON] посилається, по-перше, на те, що доводи позивача про проживання у вказаній квартирі разом з сином [PERSON] спростовуються витягами з Реєстру територіальної громади № 2025/002969256 від 03.03.2025р. та № 2025/002979225 від 03.03.2025р. Відповідно до зазначених витягів [PERSON] та [PERSON] з 06.03.2023р. зняті з реєстрації за адресою [ADDRESS] . Позивачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження факту його проживання за вказаною адресою та користування газовими приладами. По-друге, позивачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів, які-б підтверджували факт укладання договору розподілу природного газу між [PERSON] та ТОВ «Газорозподільні мережі України» у особі Миколаївської філії з 01.10.2023 року за адресою: [ADDRESS] . Отже, позивач не має статусу споживача послуги з розподілу природного газу за вказаною адресою. По-третє, ТОВ «Газорозподільні мережі України» у особі Миколаївської філії є неналежним відповідачем у справі, оскільки на даний час відсутні будь-які договірні правовідносини з приводу розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] . між [PERSON] та ТОВ «Газорозподільні мережі України» у особі Миколаївської філії. У позовній заяві позивачем не обґрунтовано, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено з боку Відповідача, в чому саме полягає порушення його права чи охоронюваного законом інтересу з боку Відповідача, зміст спірних правовідносин, а також наявність у позивача суб`єктивного права, яке потребує судового захисту за цим позовом. По-четверте. Позивач у своїй позовній заяві жодним чином не наводить підстав своїх матеріально-правових вимог до Відповідача, а також не зазначає в чому саме полягає його порушене право зі сторони Відповідача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Протеу, у позовній заяві не обгрунтовано наявність у позивача суб`єктивного права, яке потребує судового захисту за цим позовом. Вважають, що на даний час між позивачем та Відповідачем відсутній спір про право. Представник позивача адвокат Васильєв Сергій Валерійович зазначив , що виходячи зі змісту позовних вимог та їх обгрунтування, порушення прав позивача полягає у відсутності газопостачання у квартирі, де остання проживає разом з сином, що відбулось внаслідок незаконних дій відповідача з відключення постачання газу до квартири. Внаслідок відсутності газопостачання протягом одного року, позивач позбавлена можливості готувати їжу, опалювати квартиру та користуватись гарячою водою. Таким чином, позивачем обґрунтовано, яке саме її право чи охоронюваний законом інтерес порушено з боку відповідача, в чому саме полягає порушення права чи охоронюваного законом інтересу з боку відповідача, зміст спірних правовідносин, а також наявність у позивача суб`єктивного права, яке потребує судового захисту за цим позовом. Щодо доводів відповідача про необхідність укладання договорів розподілу природного газу з ТОВ «Газорозподільні мережі України», як новоствореною юридичною особою. Відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно відповідача свідчать, що останній створено (зареєстровано) 25.08.2023. Разом з тим, договір розподілу природного газу до квартири [ADDRESS] між ТОВ «Газорозподільні мережі України» та [PERSON] укладено 09.04.2024, а 29.04.2024, тобто більш ніж через вісім місяців після створення (реєстрації) відповідача, здійснено відключення вказаної квартири від газопостачання. Дійсно, позивач не має формалізованих договірних відносин з відповідачем, але цей факт не став на заваді як постачанню газу до квартири, де мешкає позивач з родиною, так і отриманню відповідачем оплати за спожитий позивачем газ у період з 25.08.2023 (дата створення відповідача) по 29.04.2024 (дата відключення від позивача від газопостачання, докази на підтвердження оплат за спожитий газ у вказаний період додаються до пояснень). Відповідачем не може бути спростовано той факт, що протягом всього часу до квітня 2024 позивач своєчасно та в повному обсязі здійснювала оплату за документально підтверджене споживання природного газу за адресою проживання позивача в [ADDRESS] , що підтверджене відповідними квитанціями про оплату. Тобто, позивач у встановленому порядку приєдналась до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) з відповідачем, у зв`язку з чим відповідач поставляв природний газ позивачу за адресою її проживання до квітня 2024 року. Також, відповідачем не може бути спростовано той факт, що, загалом, споживачі природного газу, які не мають формалізованих договірних відносин з відповідачем, продовжують отримувати природний газ після 25.08.2023, коли відбулась державна реєстрація (створення) відповідача, тому доводи відповідача в цій частині не заслуговують на увагу. Також наголошує, що позивач та її родина на законних підставах проживають у квартирі [ADDRESS] , а позивач, на відміну від [PERSON] , є споживачем природного газу, що надходить до квартири у розумінні наведених приписів Кодексу газорозподільних систем, що затверджений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2494 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 р. за № 1379/27824. Системний аналіз незаконних оскаржуваних дій відповідача та його заперечень проти позовних вимог впевненно дозволяє дійти висновку, що відповідач діє не відповідно до встановлених процедур, а діє виключно в інтересах [PERSON] маючи на меті сприяння останньому у виселенні позивача та її родини зі спірної квартири. Протокольною ухвалою суду від 30 квітня 2025 року залишено без розгляду клопотання представника позивача про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , на підставі ст. 126 ЦПК України за пропуском процесуальногот строку. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Васильєв С.В. вимоги позову підтримав з підстав, викладених в позові та додаткових письмових поясненнях, просив його задовольнити. Представник відповідача - адвокат Свєтликов Д.Ю. у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві та додаткових письмових поясненнях. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та встановивши дійсні обставини справи та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами, суд дійшов до наступного. Відповідно до ст.\~41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст.\~316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 та 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. 01 жовтня 2023 року набрала чинності постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29 вересня 2023 року № 1773 «Про зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу, видана АТ «Миколаївгаз» , якою зупинено АТ «Миколаївгаз» дію ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, виданої відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29 червня 2017 року № 853, у зв`язку з передачею цілісного майнового комплексу з розподілу природного газу іншому суб`єкту господарювання, який отримав відповідну ліцензію ТОВ «Газорозподільні мережі України». Згідно Постанови від 29.09.2023 № 1769 «Про внесення змін до додатка до постанови НКРЕКП від 26 грудня 2022 року № 1839 та врегулювання питань щодо провадження ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» діяльності з розподілу природного газу, з 2 жовтня 2023 року ТОВ «ГРМ» було розширено ліцензійну діяльність і отримано право на розподіл природного газу в межах Миколаївської області. Відповідно до глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП 30 вересня 2015 р. №2494 (далі - Кодекс ГРМ) Оператор ГРМ - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Як підтверджується матеріалами справи, в результаті проведення відкритих торгів (аукціону) організованих на електронній торговій площадці ТОВ "Закупівлі ЮА", оформлених протоколом електронного аукціону UA-EA-2019-03-14-000020-b від 05.04.2019 року, кв. [ADDRESS] була продана, шляхом укладання договору купівлі-продажу квартири що продана на аукціоні, укладеного між ПАТ "Дельта Банк" (правонаступника ВАТ "Кредитпромбанк") та переможцем аукціону - [PERSON] від 24.04.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. за р. № 323. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.03.2025 року право власності на квартиру [ADDRESS] належить [PERSON] відповідно до Договору купівлі-продажу квартири, що продана на аукціоні №323 від 24.04.2019 року. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою з 2007 року. З 06 березня 2023 року за заявою власника квартири [PERSON] [PERSON] та її син [PERSON] . Департаментом з надання адміністративних послуг ММР знято з реєстраційного обліку за вказаною адресою. З 2007 року саме з [PERSON] як особою, з якою як зі споживачем послуг з постачання природнього газу , укладалися відповідні договори, підписувалися Акти на пуск газу, проводився інструктаж з безпеки корситування газом , провадилося сервісне технічне обслуговування газових приладів щонайменше до кінця 2023 року. Також позивачем надано докази, що оплата послуг за доставку газу у визначеному відповідачем розмірі за особовим рахунком номер [NUMBER] ( але за особовим рахунком, власником якого є [PERSON] ) здійснювалося повнолітнім сином позивачки [PERSON] . У статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» зазначено, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання. Відповідно до статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту. Порядок ведення Реєстру затверджується Вищою радою правосуддя. Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. З наведеного убачається, що суд не позбавлений можливості самостійно перевірити відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими, що також узгоджується з правоовю позицією, викладеною в Постанові КЦС ВС від 24.10.2024 № 752/8103/13-ц (61-6892св23). Постановою Миколаївського апеляційного суд від 22.10.2024 року рішення Центрального районного суду м. Миколаєва у справі № 490/3925/19 від 05.08.2024 року, щодо визнання недійсними електронних торгів, проведених через електронний майданчик ТОВ «Закупівля ЮА» 05 квітня 2019 року; протокол електронного аукціону № UA-EA-2019-03/14-000020-b, номер лоту F11GL40943, з реалізації квартири [ADDRESS] ; визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , що була продана на аукціоні, укладений між ПАТ «Дельта-Банк» та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу від 24 квітня 2019 року № 323; витребування у [PERSON] на користь [PERSON] квартири [ADDRESS] скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні цих вимог відмовлено. Рішення набрало законної сили. Як слідує з матеріалів спраив, 08.08.2019 року між АТ «Миколаївгаз» і [PERSON] як власником вказаної квартири, укладено договір розподілу природного газу до квартири [ADDRESS] . За наведеною адресою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . 11.06.2019 р. до АТ «Миколаївгаз» з письмовою заявою за вх. № 3К-16532-54002.3.3-0619 звернувся [PERSON] з проханням щодо відключення газових приладів. До заяви [PERSON] було додано витяг з Договору купівлі-продажу квартири, що продана на аукціоні від 24.04.2019 р. та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідно до наданих документів [PERSON] з 24.04.2019 р. є власником квартири [ADDRESS] . Державну реєстрацію проведено 24.04.2019 р. об 11:06:12 на підставі Договору купівлі-продажу квартири, що продана на аукціоні від 24.04.2019 р. 14.09.2021р. представниками АТ «Миколаївгаз» було припинено газопостачання до вказаної квартири . Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва у справі № 487/6715/21 від 27.06.2023 року у задоволенні позовної заяви [PERSON] до Акціонерного товариства "Миколаївгаз", треті особи: Служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, [PERSON] про захист прав споживачів - відмовлено. Суд дійшов висновку, що позивачем не надано жодного доказу, який свідчить про порушення відповідачем прав позивача, не надано доказів вини Відповідачів в здійсненні протиправних дій щодо відключення житла від газопостачання. Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 18 вересня 2023 року рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 червня 2023 року скасовано, провадження у справі за позовом [PERSON] до АТ «Миколаївгаз», треті особи: Служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, [PERSON] , про захист прав споживачів закрито. Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі суд апеляційної інстанції виходив з того, що судовим рішенням у справі № 487/6245/19 вже вирішувалося питання законності дій відповідача, який отримав від власника квартири 11 червня 2019 року заяву про припинення надання послуг з газопостачання до придбаної ним квартири та можливість в односторонньому порядку припинення надання цих послуг за відповідною заявою споживача. Апеляційний суд вважав, що посилання у позовній заяві на зміст акта про відключення від 14 вересня 2021 року не змінює предмету судового захисту у цій справі, а позовні вимоги у ній є тотожними вимогам, щодо яких судом вже ухвалювалося рішення раніше. Так, ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 серпня 2019 року у справі № 487/6245/19 заява [PERSON] про забезпечення позову була задоволена. Покладено обов`язок на АТ «Оператор газороподільної системи» «Миколаївгаз» відновити газопостачання до квартири [ADDRESS] . У подальшому, за наслідками вирішення позову [PERSON] по суті спору у справі №487/6245/19, Заводський районний суд м. Миколаєва 17 серпня 2020 року ухвалив рішення, яким позов задовольнив. Визнав неправомірними дії АТ «Оператор газороподільної системи» «Миколаївгаз» з припинення газопостачання до квартири [ADDRESS] . Постановою Миколаївського\~апеляційного суду\~від 28\~грудня 2020\~року,\~залишеною без\~змін постановою\~Верховного Суду\~від 17\~червня 2021\~року,\~рішення Заводського\~районного суду\~м.\~Миколаєва від\~17\~серпня 2020\~року,\~скасовано та\~ухвалено нове\~судове рішення\~про відмову\~в задоволені\~позову [PERSON] \~.\~Скасовано заходи\~забезпечення позову,\~які були\~вжиті ухвалою\~Заводського районного\~суду м.\~Миколаєва від\~22\~серпня 2019\~року.\~Як вбачається\~з вказаних\~судових рішень,\~що оскаржувані дії відповідачів, які отримали від власника квартири заяви про припинення надання послуг до придбаної ним квартири не суперечили п.п.1 п.11.5.2 глави 11.5 розділу Х1 Кодексу систем розподілу (затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14.03.2018р. №310), п.п.3 п.1 глави 7 розділу У1 Кодексу газорозподільних систем (затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015р. №2494), оскільки за приписами цих норм передбачена можливість припинення надання послуг на підставі відповідної заяви споживача позивачка та її неповнолітній син були зняті з реєстраційного обліку і передбачити незаконність їх зняття з обліку відповідачі не могли з огляду на надані правовстановлюючі документи про зміну власника квартири, які недійсними не визнані. 09.04.2024 року між ТОВ «Газорозподільні мережі України» у особі Миколаївської філії і [PERSON] , як власником вказаної квартири, укладено договір розподілу природного газу до квартири [ADDRESS] шляхом підписання [PERSON] заяви-приєднанням до умов договору розподілу природного газу № МФ/100/-1000152781 від 09.04.2024 року. За адресою [ADDRESS] відкрито особовий рахунок [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Факт приєднання [PERSON] до умов договору розподілу природного газу за вказаною адресою підтверджується Заявою приєднанням до умов договору розподілу природного газу № МФ/100/-1000152781 від 09.04.2024р. Відповідно визначення розділу I Кодексу ГРМ : побутовий споживач споживач, що є фізичною особою та придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність; споживач природного газу (споживач) фізична особа, фізична особа підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу. Порядок укладання договору розподілу природного газу визначений приписами глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ. За змістом пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/ через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Нові власники об`єктів, підключених в установленому законодавством порядку до ГРМ, разом із заявою про укладання договору розподілу природного газу (формування заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу) подають Оператору ГРМ такі документи: 1) копії документів, якими визначено право власності чи користування замовника на його об`єкт (приміщення); 2) копії документів замовника на право укладання договорів, а саме документів, які посвідчують фізичну особу або її представника (для фізичних осіб), документів, які посвідчують статус юридичної особи чи фізичної особи - підприємця та її представника (для юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців), та копію документа про взяття на облік або реєстрацію у територіальних органах Державної фіскальної служби; 3) копію належним чином оформленої довіреності на представника замовника, уповноваженого представляти інтереси замовника під час процедури укладання договору розподілу природного газу (за потреби). Якщо додані до заяви про внесення змін до персоніфікованих даних споживача або про укладання договору розподілу природного газу з новим власником об`єкта дані потребують уточнення, Оператор ГРМ протягом п`яти робочих днів з дня реєстрації заяви направляє споживачу (замовнику) письмовий запит щодо уточнення даних. За відсутності зауважень або після їх усунення Оператор ГРМ протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви (або дати усунення зауваження) повідомляє споживача про коригування персоніфікованих даних, а для нового споживача надає (підтверджує) сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. За змістом пункту 8 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ Оператор ГРМ не має права відмовити споживачу, власні об`єкти якого підключені до/через ГРМ, в укладанні договору розподілу природного газу за умови дотримання споживачем вимог щодо укладення договору розподілу природного газу, передбачених цим Кодексом та чинним законодавством. Жодних доказів на підтвердження того, що відповідачем укладено договір приєднання з новим власником квартири [PERSON] в порушення наведених положень кодексу ГРМ - позивачем суду не надано. Натомість доказів того, що позивачка, яка вважає себе споживачем природного газу за адресою вказаної квартири, зверталася до відповідчаа з вчиненням дій щодо укладення договру - сууд не надано і на аткі вона навіть не посилалася. Посилання представника позивача на те, що вона фактично приєдналася до Договру розподілу природнгього газу шляхом оплати наданих послуг - не можуть бути прийняті судом до уваги .Так, оплата вказаних послуг в 2024 році ( доказів оплати раніше позивачем до позову і не додано) здійснювалися за особовим рахунком , який відкрито на ім`я [PERSON] , тобто позивачка приймала такі умови. Крім того, оплата здійснювалася іншою особою, навіть не чоловіком позивачки ( про що помилково зазначив навіть сам її представник) . Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг № 1769 від 29.09.2023 року «Про внесення змін до додатка до постанови НКРЕКП від 26 грудня 2022 року № 1839 та врегулювання питань щодо провадження ТОВ «Газорозподільні мережі України» діяльності з розподілу природного газу», внесені зміни до додатку до постанови НКРЕКП №1839, якими Позивачу змінено місце провадження (розширення території) господарської діяльності з розподілу природного газу на територію Миколаївської області. На підставі викладеного, ТОВ «Газорозподільні мережі України» у особі Миколаївської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» провадить господарську діяльність з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ на території Миколаївської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», а Миколаївська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» є відокремленим підрозділом Товариства, що здійснює свою діяльність від імені Товариства на підставі Положення про Миколаївську філію Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України». Доступ споживачів до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ . Споживачі для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. Взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VI цього Кодексу (пункт 5 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ). Постановою Верховного суду у справі № 717/341/21 від 14 вересня 2022 року визначено правовий висновок, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будьяких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/ або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ). Таких же висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01 листопада 2021 року у справі № 591/4825/20. Крім того, матерілалами справи підтверджується, що на час вчинення оспорюваних дій, позивачка вже і не була зареєстрована у спірній квартирі - отже у відповідача не було навіть підстав вважати чи якимось чином перевірити, що [PERSON] , як власник квартири, не є споживачем природного газу за цією адресою, оскільки там є інші особи , які проживають у квартирі та по факту корситуються газом . Щодо посилання\~представника позивача\~на обставини,\~встановлені судовим\~рішенням від\~18\~січня 2023\~ року\~у справі\~№ 490/4385/19 про відмову у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності та виселення. Так, судом відмовлено у задоволенні позову та зроблено висновок про відмову у задоволенні позовних вимог із урахуванням гарантій, передбачених частиною 2\~статті 109 ЖК,\~за відсутності відомостей про інше постійне жиле приміщення,яке підлягає наданню відповідачам у зв`язку із виселенням.При цьомусудом не встановлено\~\~таких порушень прав позивача (адже він має інше зареєстроване місце проживання і не зазначає взагалі про потребу в особистому проживанні у вказаному житлі) , захист яких гарантований статтею 1 Першого протоколу Конвенції, які би були співмірними з негативними наслідками виселення для відповідачів. Проживання в спірній квартирі відповідачів не позбавляє [PERSON] права власності на нерухомість, а лише обмежує у праві розпорядження власністю. Водночас, матеріали справи не містять відомостей про відсутність або неможливість вжиття інших заходів для захисту права власності, які би були менш обтяжливими для відповідачів (пропозиції укладення договору найму, оренди тощо). При набутті права власності позивач мав можливість виявити ризики, пов`язані з набуттям права власності на спірну нерухомість у зв`язку із невиконанням боргових зобов`язань, забезпечених іпотекою, а також мав усвідомлювати, що права власника спірної квартири обмежуються у зв`язку із наявністю прав осіб, які мають право користування вказаною квартирою. По-перше, ТОВ "Газорозподільні мережі України" в особі Миколаївської філії не було учасником тієї спраив, отже в силу положень ст. 82 ЦПК України вказане рішення не є преюдиційним для учасників даних правовідносин. По-друге, неможливість виселення [PERSON] з вказаного житлового приміщення жодним чином не свідчить про те, що суд встановив, що саме позивачка та члени її родини є побутовими споживачами комунальних послуг у зазначеній квартирі, в той час як [PERSON] є формальним власником спірного житла ( взагалі незрозуміло посилання адвоката Васильєва С.В на таке визначення як "формальний власник") та не може бути споживачем комунальних послуг за цією адресою. Крім цього, відповідно до положень пункту 7 глави 3 Розділу VI Кодексу ГРМ фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. З огляду на це, [PERSON] може бути споживачем послуги з розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] , яка надається ТОВ «Газорозподільні мережі України» у особі Миколаївської філії. На підставі укладеного договору розподілу природного газу [PERSON] , як суб`єкту ринку природного газу, Оператором ГРМ був присвоєний персональний EIC- код 56ХМ24А535691068 за адресою: [ADDRESS] . 11.04.2024 року [PERSON] , як власник квартири [ADDRESS] звернувся до ТОВ «Газорозподільні мережі України» у особі Миколаївської філії з заявою на припинення газопостачання механічним шляхом на вводі до квартири зі збереженням точки надання потужності. Відповідно до підпункту 3 пункту 1 глави 7 розділу VI Кодексу ГРМ, Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у тому числі у випадку подання споживачем письмової заяви про припинення газопостачання.При припиненні (відновленні) розподілу природного газу на об`єкт споживача складається акт у двох примірниках, один з яких залишається у споживача. При складанні акта про припинення розподілу природного газу Оператор ГРМ зазначає в ньому про наслідки несанкціонованого відновлення газоспоживання, передбачені цим Кодексом, а також обов`язково фіксує фактичні показання лічильника газу на дату припинення газопостачання (розподілу природного газу), за винятком випадків відмови в доступі до об`єкта споживача, де розташований лічильник газу (ЗВТ). 22.04.2024 року між ТОВ «Газорозподільні мережі України» у особі Миколаївської філії і [PERSON] був укладений договір на виконання робіт № 592/МФ/100-104/4- Д-0424. За умовами договору ТОВ «Газорозподільні мережі України» у особі Миколаївської філії (виконавець) зобов`язався в порядку та на умовах, визначених даним договором, виконати роботи з відключення/припинення газопостачання (розподілу природного газу) на об`єкті замовника, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 29.04.2024 року ТОВ «Газорозподільні мережі України» у особі Миколаївської філії були виконані роботи з відключення/припинення газопостачання (розподілу природного газу) на об`єкті замовника, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Даний факт підтверджується Актом про припинення газопостачання природного газу № 54 від 29.04.2024р. Позивачем не надано доказів, що нею укладався договір розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] з ТОВ «Газорозподільні мережі України» у особі Миколаївської філії, а відтак [PERSON] не є споживачем послуги з розподілу природного газу за вказаною адресою. Більш того, відповідно п.6 глави 7 розділу VI Кодексу ГРМ, відновлення газопостачання (розподілу природного газу) здійснюється Оператором ГРМ протягом двох робочих днів у містах та п`яти календарних днів у сільській місцевості за письмовим зверненням споживача (його постачальника) про відновлення газопостачання (розподілу природного газу) та після усунення порушень (за їх наявності) і відшкодування Оператору ГРМ витрат на припинення та відновлення газопостачання (розподілу природного газу). Проте позивачка взагалі не надала суду доказів , що зверталася до оператора ГРМ з відповідню заявою про відновлення газопостачання з наданням відповідних доказів, що саме вона є побутовим споживачем за вказаною адресою. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що в задоволені вимог позивача [PERSON] до\~Миколаївської філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" слід відмовити повністю за необгрунтованістю та відсутністю доведених незаконних дій відповідача щодо відключення квратири від газопостачання на підставі заяви власника квартири , з яким укладено відповідний Договір розподілу природного газу до квартири [ADDRESS] між ТОВ «Газорозподільні мережі України» від 09.04.2024 року. Щодо посилання позивача на незаконні дії [PERSON] щодо втручання у її право власності та порушення її немайнових прав - то таке виходить за межі предмета доказування у даній справі, оскільки жодних вимог до [PERSON] не заявлено, позивачем не зазначенео цю особу як учасника справи взагалі. У справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати за рахунок відповідчаа відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed