Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

16.01.2025 позивач звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до відповідача, в якій просить шлюб зареєстрований з відповідачем розірвати, малолітню дитину залишити на вихованні разом з позивачем, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». В обґрунтування позову зазначено, що 20.09.2013 сторони зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу у сторін народилася дитина: [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх декількох років стосунки між сторонами поступово погіршилися, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, фактично сім`я припинила своє існування. З 2022 по даний час сторони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують. Останні три роки дочка проживає разом із позивачем за кордоном, та перебуває на її утриманні, спору з відповідачем щодо місця проживання дитини немає. Примирення та збереження шлюбу є неможливим. Перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача, яка наполягає на його розірванні ( а.с. 1-2). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 16.01.2025 справу передано судді Кіндратишин Л.Р. ( а.с. 10-11). 21.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі ( а.с. 14-15). 26.02.2025 ухвалою суду повернуто позивачу заяву про розгляд справи без участі ( а.с. 41-42). Ухвалою суду від 26.02.2025 надано строк на примирення тривалістю три місяці. Провадження у справі зупинено ( а.с. 45-46). 28.04.2025 провадження у справі поновлено ( а.с. 51). Позивач у судове засідання не з`явилася, через систему «Електронний суд», подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі позивача та її представника, позовну заяву задоволити у повному обсязі, позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, представник відповідача, адвокат Дудорова О.О., подала до суду заяву про визнання позовних вимог, відповідно до якої просив дану справу слухати за відсутності відповідача та його представника. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Так як сторони в судове засідання, призначене на 07.05.2025 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого 20 вересня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20 вересня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №1466, прізвище чоловіка після державної реєстрації шлюбу [PERSON] , дружини [PERSON] ( а.с. 3). У шлюбі у сторін народилася дитина: [PERSON] , [INFO] ( а.с. 7). Встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинено, кожен із сторін живе своїми інтересами. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно зі ст. 110 СК України. Як передбачено ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їх дітей. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в ст.16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 п.п. «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11 червня 2019 року у справі № 605/434/18, яку кореспондує п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Аналізуючи викладене, виходячи із фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, на переконання суду, знайшли своє місце обставини, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, то шлюб між сторонами, слід розірвати. Таким чином позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Стосовно прохання позивача щодо залишення дитини на вихованні з матір`ю, то суд зазначає, що у позовній заяві зазначено, що будь-якого спору з даного приводу між сторонами та матеріалами справи не підтверджено, відтак з урахуванням положень ст. 4 ЦПК України до задоволення не підлягає. Позивач не виявила бажання змінювати своє прізвище на дошлюбне. У порядку ч. 2 ст.115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої в даному випадку сплачений судовий збір слід стягнути з відповідача в користь позивача. На підставі наведеного та

Outcome: approved