Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

Представник Акціонерного товариство «ТАСКОМБАНК» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 366Ф-ІК-400 від 16.12.2011 року, яка станом на 04.11.2024 року становить 133 971,26 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 92\~517,60 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 41\~453,66 грн., а також судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» - згідно договору відступлення прав вимоги від 28.03.2017 року, та [PERSON] , яка змінила прізвище на [PERSON] у зв`язку з укладенням шлюбу 01.03.2013 року, укладено кредитний договір № 366Ф-ІК-400 від 16.12.2011 року, відповідно до якого, остання отримала грошові кошти в сумі 112\~000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17 % річних та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені вищевказаним кредитним договором, строком до 16.11.2031 року. Позивачем виконано всі умови договору, проте відповідач не виконує свої зобов`язання щодо повернення кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 04.11.2024 року в сумі 133 971,26 грн., з якої: заборгованість за тілом кредиту 92\~517,60 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 41\~453,66 грн. 13.10.2023 року відповідачу надіслано письмову Претензію про погашення кредитної заборгованості, проте відповідач до теперішнього часу кредитні кошти, відсотки тощо не повернула в добровільному порядку. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02.12.2024 року цивільну справу передано на розгляд Дзержинського районного суду м.Харкова за підсудністю. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив справу розглядати без його участі, на позовних вимогах наполягав, просив розглянути справу за наявними доказами в матеріалах справи. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про розгляд повідомлялась, причини своєї неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подала. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Частиною 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи належне повідомлення учасників справи про дату, час і місце судового засідання, відсутність заяв про відкладення розгляду справи, зважаючи на те, що в справі є достатні докази про права і взаємовідносини сторін, за вказаних обставин, суд вважає за можливе не відкладати розгляд справи та провести судове засідання за відсутності сторін по справі, на підставі наявних матеріалів. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 16.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 366Ф-ІК-400, згідно умов якого, банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти, в порядку та на умовах, зазначених у цьому договорі, а позичальник зобов`язався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути банку кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісійну винагороду та інші платежі в порядку, на умовах та у строки, що встановлені цим договором. Відповідно до п.п.3.1, 3.2 кредитного договору, сума кредиту становить 112\~000,00 грн., позичальник зобов`язаний повернути кредит в повному обсязі 16.12.2031 року або достроково у випадках, передбачених цим договором. Відповідно до п.3.3.1 кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються банком за процентною ставкою у розмірі 17 % річних, з урахуванням можливості автоматичного її збільшення або зменшення згідно з відповідними пунктами п.3.3 цього договору. Сторони узгодили, що розмір визначених у цьому пункті процентів може змінюватися шляхом укладення договору про внесення змін до цього договору, у випадку і у порядку, встановленому п.5.2.7 цього договору. Відповідно до п.3.3.2 кредитного договору, у випадку невиконання та/або незабезпечення виконання позичальником зобов`язань, визначених п.5.3.2 та п. 5.3.3 цього договору, розмір процентів згідно п.3.3.1 автоматично підвищуються на 5% річних через 3 робочих дня. Відповідно до п.3.4 кредитного договору встановлено спосіб повернення кредиту та процентів, а саме щомісячно, відповідно до Графіку повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості сукупних послуг ануїтатні платежі регулярні рівні щомісячні платежі, що направляються на виконання зобов`язань по цьому договору, а саме суми кредиту і процентів, які розраховуються таким чином, що в кінці строку договору за умови виконання зобов`язання позичальником заборгованість повністю погашається. Відповідно до п.3.5 кредитного договору, дата списання банком платежів 18 числа кожного місяця. В Графіку повернення кредиту в сплати процентів та розрахунку вартості сукупних послуг, визначено розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за договором, дату та розмір внесення обов`язкового платежу, тобто, в ньому чітко визначені щомісячний розмір платежу, процентів, комісії, дату проведення платежу. Підписавши кредитний договір, сторони договору погодили всі істотні умови договору. \~ \~ \~ \~Таким чином, позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав, перерахував на поточний рахунок останньої кредитні кошти у визначеному кредитним договором розмірі, а відповідачем прийняті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконано в повному обсязі та припинено повернення наданого їй кредиту, сплату процентів за користування кредитними коштами. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість, яка згідно з наданими представником позивача розрахунком, станом на 04.11.2024 року, становить 133\~971,26 грн. та складається з: заборгованості за тілом кредиту 92\~517,60 грн.; заборгованості за сумою процентів 41\~453,66 грн.. Відповідно до претензії АТ «ТАСКОМБАНК» від 13.10.2023 року, направленої на адресу [PERSON] , останній повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором № 366Ф-ІК-400 від 16.12.2031 року, з вимогою погашення: строкової заборгованості за тілом кредиту - 84\~459,21 грн.; простроченої заборгованості за тілом кредиту 8058,39 грн.; строкової заборгованості за процентами 732,49 грн.; простроченої заборгованості за процентами 23\~693,23 грн., на рахунок позивача. \~ \~ \~ \~Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 01.03.2013 року, виданого Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, 01 березня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, після укладання шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 28.03.2017 року Публічне акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» та Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» уклали Договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами (іпотека) № 280317іп_1 від 28.03.2017 року, у тому числі щодо кредитного договору № 366Ф-ІК-400 від 16.12.2011 року, що підтверджується витягом з Реєстру боржників. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1\~ст. 526 ЦК України). Згідно з ч. 1\~ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За правилом\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1\~ст.611 ЦК України\~встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. \~ \~ \~ \~ \~Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст.ст.\~626,628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1\~ст.638 ЦК України\~є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639 ЦК України\~встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Згідно ч. 1\~ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України). \~ \~ \~ \~ \~Частиною 1\~ст.1048 ЦК України передбачено, що кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Відповідно до\~ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи вищевикладене та те, що матеріалами справи підтверджено факт надання кредиту, і відповідачем не надано суду доказів відсутності заборгованості по кредиту, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 92\~517,60 грн., відсотками в сумі 41\~453,66 грн., підлягають задоволенню. При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст.\~89\~ЦПК України\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному\~та безпосередньому\~дослідженні наявних\~у справі\~доказів.\~Жодні докази\~не мають\~для суду\~заздалегідь встановленої\~сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності.\~Суд надає\~оцінку як\~зібраним у\~справі доказам\~в цілому,\~так і\~кожному доказу\~(групі\~однотипних доказів),\~який міститься\~у справі,\~мотивує відхилення\~або врахування\~кожного доказу\~(групи\~доказів). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про задоволення позовних вимог. При цьому, суд в тому числі керується\~прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29). Питання розподілу\~судових витрат\~суд вирішує\~у відповідності\~до статті\~141\~ЦПК України\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог,\~відповідно до\~якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Враховуючи результат розгляду справи, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved