Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування Овруцької міської ради, Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. У своїй позовній заяві просить суд: 1) Позбавити [PERSON] , 1985 року народження, батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; 2) Стягнути з [PERSON] , 1985року народження, на мою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 115 273,71 грн. Позовні вимоги мотивують тим, що сторони проживали однією сім`ю, та від спільного проживання мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по ВП [NUMBER] від 01.01.2024 вбачається, що загальний розмір заборгованості станом на 01.01.2024 становить 374 580,68 грн. Позаяк цього батько дитиною не опікується, що свідчить про свідоме самоусунення від батьківських обов`язків, що стало підставою для звернення з вказаним позовом. Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 07 червня 2024 року справу передано до Шевченківського районного суду м. Києва для розгляду за підсудністю. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2024 року у справі відкрито провадження, призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 березня 2025 року зобов`язано Орган опіки та піклування Овруцької міської ради надати письмовий висновок щодо розв`язання спорів. 08 травня 2025 року на адресу суду надійшов висновок органу опіки та піклування Овруцької міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] . Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не прибув, повідомлявся судом належним чином, правом подачі відзиву не скористався. Представник третьої особи у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог не заперечувала. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»). За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу на підставі доказів, наявних у матеріалах справі, та за погодженням сторін, третіх осіб й згідно поданих ними заяв. Дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив. За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, судом було встановлено наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`ю. Від спільного проживання мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Вказане було встановлено рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 04 грудня 2014 року у справі №286/6210/14-ц. Вказаним рішенням ухвалено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дитину - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімуму для дитини відповідного віку, з 12.09.2014 року і до [INFO] , тобто до досягнення [PERSON] повноліття. Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 13 листопада 2019 року у справі №286/3220/19 залишено без задоволення позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів з частки на тверду грошову суму. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по ВП [NUMBER] від 01.01.2024 вбачається, що загальний розмір заборгованості станом на 01.01.2024 становить 374 580,68 грн. З розрахунку пені на суми несплачених аліментів [PERSON] за період з 12.09.2014 року по 31.12.2023 року на утримання сина становить 115 273,71 грн. З долучених до матеріалів справи доказів вбачається, що дитини проживає з матір`ю, перебуває на повному її утриманні. Відомостей про те, що батько в будь-який спосіб приймає участь у вихованні сина відсутні. Досліджуючи наявний Висновок органу опіки та піклування Овруцької міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] за № 02-09/764 від 22.04.2025 вбачається, що вивчивши рекомендації комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Овруцької міської ради, рішення виконавчого комітету Овруцької міської ради від 17.04.2025 р. №103,

Outcome: approved