Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

13.02.2025 [PERSON] в особі представника адвоката Ничик А.В. звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, у якому просив суд: стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на свою користь 352200 гривень матеріальної допомоги (а.с.2-12). Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. 12.06.2020 між відповідачем та позивачем було укладено Договір №10 про виплату матеріальної допомоги за Колективним договором, за змістом п.1.1 якого підприємство зобов`язується виплатити працівнику матеріальну (грошову) допомогу, передбачену п.6.25.4 Колективного договору між адміністрацією Державного підприємства обслуговування повітряного руху України та профспілками. Наказом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух) №260/о від 09 червня 2020 року було звільнено позивача з посади інженера з радіонавігації та спостереження служби зв`язку, навігації та спостереження Дніпропетровського РСП 12.06.2020 з роботи за власним бажанням у зв`язку зі змінами, внесеними до п.6.25.4 Колективного договору. Його посадовий оклад для розрахунку матеріальної допомоги був визначений 23480 гривень, тому згідно з п.2.3 Договору розмір матеріальної допомоги склав 469600 гривень, що становило 20 посадових окладів працівника, яка мала виплачуватися позивачу в такому порядку: 1 посадовий оклад протягом 10 банківських днів з дати початку дії договору, а залишок суми матеріальної допомоги по 1 посадовому окладу кожні 2 місяці, починаючи з 12-го місяця з дати підписання договору до повної виплати для матеріальної допомоги за п.6.25.4 Колективного договору. Позивачу було виплачено 117400 гривень матеріальної допомоги, щодо виплати іншої частини матеріальної допомоги відповідач ухиляється. Також зазначає, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31.07.2023 в задоволенні позову [PERSON] було відмовлено, оскільки строк дії договірних зобов`язань ще не закінчився. 02.04.2025 відповідачем подано відзив на позовну заяву (а.с.43-49), за змістом якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Не погоджуючись із позовом, відповідач зазначає, що Украерорух не заперечує факту укладення Договору №10 від 12.06.2020 про виплату матеріальної допомоги, згідно з п.2.3 якого розмір матеріальної допомоги становить 469600 гривень. З моменту підписання договору до початку військового вторгнення рф виплати відповідачем проводилися своєчасно та у обсязі передбаченому договором. Всього було здійснено п`ять виплат на загальну суму 117400 гривень. Однак 30.03.2022 підприємство було вимушене видати наказ №141 про призупинення дії окремих положень Колективного договору на підставі ст.11 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах військового стану». 21.03.2022 було видано наказ Украероруху №64 «Про призупинення дії наказів», яким було призупинено дію наказу №286/о від 15.06.2020, яка передбачала порядок виплати матеріальної допомоги безпосередньо позивачу. Зазначає, 24.02.202 Украерорухом на офіційному сайті підприємства було розміщено оголошення про закриття повітряного простору у зв`язку з військовим вторгненням рф. У зв`язку з закриттям повітряного простору та відсутністю будь-якого прибутку Украерорух не в змозі виконувати свої зобов`язання, передбачені умовами колективного договору. Ухвалою від 25.02.2025 відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання (а.с.28-29). У судовому засідання представник позивача адвокат Ничик А.В. позов підтримала, просила задовольнити, звертає увагу, що на спірні правовідносини не поширюються положення Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах військового стану». Представник відповідача Волошина Т.М.. у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, з підстав викладених у відзиві. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1, ч.6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.6 ст.82 КПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як визнано сторонами, позивач [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) перебував з відповідачем у трудових відносинах та на підставі Наказу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 09.06.2020 №260/о був звільнений з посади інженера з радіонавігації та радіолокації 1-ої категорії групи ВОРЛ служби системи навігації та спостереження служби зв`язку навігації та спостереження Дніпровського РСП 12.06.2020 за власним бажанням у зв`язку зі змінами, внесеними до п.6.25.4 Колективного договору, ст.38 КЗпП України. Ця обставина була встановлена у рішенні Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31 липня 2023 року у цивільній справі №359/1809/23 за аналогічним позовом [PERSON] до ДП «Украерорух» про стягнення коштів, передбачених договором про виплату матеріальної допомоги, яким у задоволенні позову [PERSON] було відмовлено, оскільки станом на день ухвалення рішення суду підстави для стягнення з ДП «Украерорух» на користь позивача зазначеної компенсаційної виплати відсутні (а.с.52-57). Постановою Київського апеляційного суду від 11.09.2024 апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. А зазначене рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31.07.2023 залишено без змін (а.с.58-59). Встановлено, що відповідно до п.6.25.2 колективного договору, укладеного між адміністрацією Украероруху та профспілками (в редакції, яка вступила в дію 20.05.2020, чинній на час звільнення позивача з роботи) (а.с.72-83), у випадку звільнення працівника за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію при стажі безперервної роботи на Підприємстві, адміністрація гарантує надання матеріальної допомоги у розмірі: при стажі безперервної роботи на підприємстві повних 15 років - 10 посадових окладів з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови, як таку, що збільшує посадовий оклад, за відповідним наказом; за кожний повний рік роботи понад 15 років - по 1 посадовому окладу з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови, як таку, що збільшує посадовий оклад, за відповідним наказом за кожний рік. В цілому максимальний розмір матеріальної допомоги не має перевищувати 15 посадових окладів. В цілому максимальний розмір матеріальної допомоги не має перевищувати 20 посадових окладів. Виплата матеріальної допомоги працівнику при виході на пенсію буде здійснюватися на основі договору між працівником та адміністрацією, типова форма якого повинна бути погоджена з профспілковою стороною. Відповідно до договору виплата матеріальної допомоги буде надаватися за схемою: 1 посадовий оклад з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови, як такої, що збільшує посадовий оклад, протягом 10 банківських днів з дати початку дії договору, залишок суми матеріальної допомоги по узгодженому графіку (орієнтовно 1 оклад з урахуванням доплати за знання та постійне користування у роботі іноземної мови, як такої, що збільшує посадовий оклад, раз на 2 місяці, починаючи з 12 місяця з дати підписання договору) (а.с.72-83) 12.06.2020 між [PERSON] та Державним підприємством обслуговування повітряного руху України (Украерорух) в особі директора Дніпровського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України був укладений Договір про виплату матеріальної допомоги за колективним договором № 10 (а.с.17-20). Відповідно до п.2.2. Договору вихідні дані для розрахунку матеріальної допомоги: дата звільнення (відповідно до наказу) 12.06.2020; посадовий оклад працівника для розрахунку матеріальної допомоги з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови, як такої, що збільшує посадовий оклад, становить 23480,00 грн.; стаж безперервної роботи працівника на підприємстві становить 20 років. Згідно з п.2.3 Договору розмір матеріальної допомоги склав 469600,00 гривень, що становило 20 посадових окладів працівника. За змістом п.п. 5.1, 5.2 договору він набуває чинності з дня звільнення працівника або з дня підписання цього договору залежно від того, яка дата настає пізніше, та діє до повної виплати підприємством матеріальної допомоги. Усі зміни, які виникають упродовж дії договору, мають бути погоджені сторонами та оформлені додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною договору. Відповідно до п.3.1 підприємство виплачує працівнику матеріальну допомогу у наступному порядку: 1 посадовий оклад протягом 10 банківських днів з дати початку дії цього договору; залишок суми матеріальної допомоги - по 1 окладу кожні 2 місяці, які починають відліковуватися для матеріальної допомоги за пунктом 6.25.4 Колективного договору. Відповідно до п.3.2 Договору підприємство перераховує працівнику матеріальну допомогу за вирахуванням обов`язкових податків і зборів, чинних на момент виплати певної частини матеріальної допомоги, щодо яких підприємство є податковим агентом. Суд звертає увагу, що в силу вимог п.5.5 Договору усі правовідносини, що виникають у зв`язку з виконанням Договору та не врегульовані ним, регламентуються нормами чинного законодавства України. Згідно з наказом Украероруху від 15.06.2020 за № 286/о, з метою виконання умов договору № 10 від 12.06.2020, укладеного між відповідачем та позивачем, зобов`язано головного бухгалтера по підприємству здійснити виплату матеріальної допомоги [PERSON] у наступному порядку : 23480 грн. 00 коп. (з 12 червня 2020 року по 25 червня 2020 року); 23480 грн. 00 коп. у період з 12 червня 2021 року по 11 серпня 2021 року, 23480 грн. 00 коп. у період з 12 серпня 2021 року по 11 жовтня 2021 року, 23480 грн. 00 коп. у період з12 жовтня 2021 року по 11 грудня 2021 року, 23480 грн. 00 коп. у період з 12 грудня 2021 року по 11 лютого 2022 року, 23480 грн. 00 коп. у період з 12 лютого 2022 року по 11 квітня 2022 року, 23480 грн. 00 коп. у період з 12 квітня 2022 року по 11 червня 2022 року, 23480 грн. 00 коп. у період з 12 червня 2022 року по 11 серпня 2022 року, 23480 грн. 00 коп. у період з 12 серпня 2022 року по 11 жовтня 2022 року, 23480 грн. 00 коп. у період з 12 жовтня 2022 року по 11 грудня 2022 року, 23480 грн. 00 коп. у період з 12 грудня 2022 року по 11 лютого 2023 року, 23480 грн. 00 коп. у період з 12 лютого 2023 року по 11 квітня 2023 року, 23480 грн. 00 коп. у період з 12 квітня 2023 року по 11 червня 2023 року, 23480 грн. 00 коп. у період з 12 червня 2023 року по 11 серпня 2023 року, 23480 грн. 00 коп. у період з 12 серпня 2023 року по 11 жовтня 2023 року, 23480 грн. 00 коп. у період з 12 жовтня 2023 року по 11 грудня 2023 року, 23480 грн. 00 коп. у період з 12 грудня 2023 року по 11 лютого 2024 року, 23480 грн. 00 коп. у період з 12 лютого 2024 року по 11 квітня 2024 року, 23480 грн. 00 коп. у період з 12 квітня 2024 року по 11 червня 2024 року, 23480 грн. 00 коп. у період з 12 червня 2024 року по 11 серпня 2024 року (а.с.62). Як визнано сторонами станом на лютий 2022 року Украерорух здійснив позивачу п`ять виплат та сплатив матеріальну допомогу на загальну суму 11400,00 грн. Наказом Украероруху № 64 від 21.03.2022 у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин, закриттям повітряного простору України для виконання польотів цивільної авіації через військову агресію російської федерації та, як наслідок, відсутністю фінансових надходжень за аеронавігіційне обслуговування на невизначений термін, на підставі Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 №2136-ІХ з метою збереження фінансових ресурсів задля забезпечення функціонування підприємства та аеронавігаційної інфраструктури в умовах воєнного стану та виконання основних завдань, в тому числі, пов`язаних із обороноздатністю країни, призупинено з 01.03.2022 дію наказів зазначених у додатку № 1, в тому числі наказу № 286/о від 12.06.2020, на підставі якого позивачу [PERSON] виплачувалась матеріальна допомога (а.с.64-67). Наказом Украероруху №141 від 30 березня 2022 року (а.с.68-69) було призупинено дію окремих положень колективного договору з 01 квітня 2022 року на час воєнного стану в Україні, окрім пунктів та їх окремих підпунктів 5.1-5.4, 5.4.1, 5.6, 5.8, 5.10, 5.11, 5.11.1, 5.11.2, 5.15, 5.17, 5.25, 5.27 та 5.28 розділу 5 колективного договору, додатків 2-7, 9 до колективного договору. Суд враховує, що у зв`язку зі звільненням позивача з роботи між сторонами припинились трудові відносини. Таким чином правовідносини, що виникли між сторонами та не врегульовані Договором про виплату матеріальної допомоги за Колективним договором №10 від 12.06.2020, регламентуються нормами чинного цивільного законодавства, та на них не поширюється дія Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах військового стану», а також Колективний договір із внесеними змінами. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з п.1 ч.2 ст.11\~ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.526\~ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст.626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.651 ЦК України\~зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.654\~ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Статтею 617\~Цивільного кодексу\~України передбачено можливість звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо сторона договору доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (форс-мажору). Частиною 2 статті 14-1\~Закону України\~«Про торгово-промислові\~палати в\~Україні» визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, тощо. Торгово-промисловою палатою України (ТПП) було оприлюднено лист № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року, яким повідомлено, що військова агресія російської федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). Це означає, що введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань. Тобто, необхідно довести зв`язок між невиконанням зобов`язань та воєнними діями в Україні. Крім того форс-мажорні обставини звільняють тільки від відповідальності за порушення зобов`язань (тобто від нарахування штрафів/пені), проте не звільняють від необхідності виконання відповідних договірних зобов`язань. Суд звертає увагу, що відповідачем не доведено настання форс-мажорних обставин по виконанню укладеного сторонами Договору, а також підстави для звільнення від виконання взятих на себе зобов`язань. Також суд враховує, що при відкритті провадження у даній цивільній справі було встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом з тим самим предметом та до того самого відповідача, проте з інших підстав, а саме, що строк останнього платежу з виплати матеріальної допомоги настав, проте така допомога виплачена у повному обсязі не була та наявна непогашена відповідачем заборгованість. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки строк виплати матеріальної допомоги настав, проте існує непогашена відповідачем заборгованість в зазначеній позивачем сумі 352200 гривень (469600,00грн.-117400,00грн.). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 3522 грн., від сплати якого позивач був звільнений при зверненні з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved