Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

У лютому 2025 до Вінницького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.10.2007 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), свідоцтво [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На теперішній час шлюб між подружжям припинено та існує формально, що й стало підставою звернення позивача до суду. Ухвалою Вінницького районного суду 28.02.2025 матеріали позовної заяви передано до Вінницького міського суду Вінницької області для розгляду за підсудністю. Ухвалою суду від 20.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив суд позов задовольнити та розірвати шлюб, розгляд справи здійснити у його відсутність, судові витрати залишити за ним. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином про причини неявки суд не повідомила. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] з 21.10.2007 перебувають у зареєстрованому шлюбі Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що підтверджується свідоцтвом про шлюб (свідоцтво про шлюб а.с.11). В період шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частині першій статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання подружжя є неможливим, сторони спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин, а продовження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Беручи до уваги клопотання позивача, суд вважає за можливе судові витрати залишити за ним. На підставі викладеного та

Outcome: approved