Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

25 квітня 2024 року представник відповідача адвокат Комаса О.В. подав заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь [PERSON] витрат на правову допомогу адвоката у сумі 10 000 гривень. Ухвалою від 28 квітня 2025 року заяву призначено до розгляду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. У судове засідання учасники справи не з`явилися. Представник відповідача у заяві просить розгляд справи проводити без його участі, заяву про винесення додаткового рішення підтримує та просить задовольнити. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 22 квітня 2025 року позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] задоволено частково. Стягнуто із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Договором про споживчий кредит № 101473059 в розмірі 6 195 гривень та за договором про надання фінансового кредиту № 3686204038/755150 у розмірі 4 812 гривень 50 копійок, всього у загальному розмірі 11 007 гривень 50 копійок, та судовий збір у розмірі 1 090 гривень 30 копійок (а.с. 86-97). Згідно з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України. За правилами ч. 1, 2 цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року в справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат». Відповідно до частин 3, 4\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Відповідно до правової позиції, яка міститься у постанові Верховного Суду від 20 листопада 2018 року в справі № 910/23210/17, від 13 лютого 2019 року в справі № 911/739/15, для включення всієї суми гонорару до відшкодування за рахунок позивача має бути встановлено, що його позов не підлягає задоволенню, а за наявності заперечень позивача щодо співмірності заявленої суми компенсації також має бути обґрунтовано, що такі витрати відповідача були необхідними, а їх розмір є розумним і виправданим. Із матеріалів справи вбачається, що правнича допомога відповідачу надавалась адвокатом Комасою Олександром Володимировичем на підставі договору про надання правничої допомоги від 10 лютого 2025 року (а.с. 73-74). Відповідно до копії квитанції до прибуткового касового ордера № 05-02 від 10 лютого 2025 року відповідач Барабан В.В. сплатив на користь адвокатського бюро «Олександра Комаси» «КМС» 10000 гривень за договором про надання правничої допомоги № б/н від 10 лютого 2025 року (а.с. 75). Представник відповідача адвокат Комаса О.В. у відзиві на позов зазначав, що орієнтовні витрати, які відповідач поніс та планує понести у зв`язку з розглядом справи складаються із витрат на правничу допомогу у розмірі 10\~000 гривень, яка є фіксованою сумою відповідно до умов договору (а.с. 71). Разом з тим, представником відповідача не надано детального опису виконаних адвокатом робіт та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що такі послуги надавалися адвокатом, саме у справі № 750/1913/25, оскільки договір про надання правничої допомоги укладений [PERSON] та прийнята оплата за вказаним договором 10 лютого 2025 року, тобто ще до того як позовна заява надійшла до Деснянського районного суду міста Чернігова 11 лютого 2025 року. Ухвалою Деснянського районного суду міста Чернігова від 13 лютого 2025 року справу було передано на розгляд до Новозаводського районного суду міста Чернігова, яким провадження у вказаній справі відкрито 11 березня 2025 року. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що заява представника відповідача задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed