Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

17 січня 2025 року позивач АТ «ПУМБ» звернулося до суду із позовом до відповідачки [PERSON] ,\~ в якій прохає стягнути із неї заборгованість у розмірі 122830 гривень 89 копійок (а. с. 1-4). В обґрунтування позовних вимог вказано, що 02 вересня 2020 року між АТ «ПУМБ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1001674534901, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 85815 гривень. Також, 10 серпня 2021 року між АТ «ПУМБ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2001944956601, за яким Позичальнику надано кредит у сумі 23800 гривень. Відповідачка не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідачки перед позивачем станом на 31.10.2024 року склала по кредитному договору від 02.09.2020 року № 1001674534901 86550 гривень 62 копійки, з яких: 47112 гривень 69 копійок заборгованість за кредитом; 12 гривень 66 копійок заборгованість процентами; 39425 гривень 27 копійок заборгованість за комісією. Заборгованість відповідачки перед позивачем станом на 31.10.2024 року склала по кредитному договору 10.08.2021 року № 2001944956601 36280 гривень 27 копійок з яких: 22701 гривня 13 копійок заборгованість за кредитом; 13579 гривень 14 копійок заборгованість процентами; 0 грн заборгованість за комісією. Загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом на 31.10.2024 року склала 122830 гривень 89 копійок, які позивач прохає стягнути з відповідачки разом із судовими витратами. Ухвалою суду від 23 січня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін (а. с. 55), копія якої надіслана сторонам у справі за вихідним № 2172/25-вих/2/204/1439/25 від 23 січня 2025 року (а. с. 56). Представниця позивача в судове засідання не з`явилася, у позовній заяві прохала про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі (а. с. 4). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, місце та час розгляду справи повідомлена належними чином, причини неявки суду не відомі (а. с. 85). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та, спираючись на вимоги ст. ст. 223, 247, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення без фіксування судового процесу технічними засобами. Судом встановлено, що 02 вересня 2020 року відповідачка звернулася до позивача з заявою № 1001674534901 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а. с. 7). Так, зі змісту вказаної заяви вбачається, що підписанням цієї заяви клієнт підтвердив отримання Публічної пропозиції на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), яка розміщена АТ «ПУМБ»: pumb.ua в повному обсязі, з урахуванням умов надання усіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті послуг, які можуть бути надані йому в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку). Відповідачка просила надати їй споживчий кредит на загальні споживчі Цільове призначення: а) загальні споживчі цілі, б) сплата разової комісії банку. Сума 85815 гривень, строком на 36 місяців, зі сплатою комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99 % та процентної ставки 0,01 % річних. Схема повернення кредиту: ануїтетна (рівними платежами). Спосіб надання споживчого кредиту: банківський переказ. Також заява містить графік платежів: дата платежу - до 02 числа кожного календарного місяця, платіжні періоди з 02 вересня 2020 року по 02 вересня 2023 року, усього 36 місяців. Чиста сума кредиту/ сума платежу за розрахунковий період (грн.) становить 4949 гривень 99 копійка щомісяця та 4949 гривень 70 копійок (останній платіж), усього 178199 гривень 35 копійок. Також передбачено комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2565 гривень 87 копійок щомісяця, а усього 92371 гривня 32 копійки. Згідно з приписами розділу «Підтвердження та запевнення» даної заяви, клієнт підтвердив, зокрема, що ознайомлена з ДКБО, Тарифами банку та цілком згодна, всі умови ДКБО йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення, … до підписання заяви отримав у письмовій формі інформацію згідно ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг», у тому числі шляхом надання доступу до такої інформації на сайті банку. В дату підписання цієї заяви йому надано ДБКО (як публічну частину договору) за посиланням: ДКБО, а також шляхом розміщення на сайті банку, зокрема у розділі «Звернення та безпека» за закладкою «Документи». Крім того, позивачем додано до позову паспорт споживчого кредиту з зазначенням істотних умов договору кредиту (а. с. 7 на звороті). Відповідно до платіжної інструкції № ТR.44043508.35560.8810 від 02 вересня 2020 року, АТ «ПУМБ» перерахував відповідачці [PERSON] 85815 гривень на банківський рахунок як надання кредитних коштів за договором № 1001674534901 від 02 вересня 2020 року (а. с. 35 на звороті). Згідно із наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1001674534901 від 02 вересня 2020 року, у відповідачки станом на 31 жовтня 2024 року включно існує заборгованість у розмірі 86550 гривень 62 копійки, з яких: 47112 гривень 69 копійок заборгованість за кредитом; 12 гривень 66 копійок заборгованість процентами; 39425 гривень 27 копійок заборгованість за комісією (а. с. 36-37 на звороті). 10 серпня 2021 року відповідачка звернулася до позивача з заявою № 2001944956601 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а. с. 8 та на звороті). Так, зі змісту вказаної заяви вбачається, що підписанням цієї заяви клієнт підтвердив отримання Публічної пропозиції на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), яка розміщена АТ «ПУМБ»: pumb.ua в повному обсязі, з урахуванням умов надання усіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО так і послуг, які можуть бути надані йому в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку). Відповідачка просила відкрити на її ім`я поточний рахунок [NUMBER] у гривнях та надати кредитну картку миттєвого випуску (не персоніфіковану) [NUMBER] та встановити на поточний рахунок кредитний ліміт у сумі 23800 гривень зі сплатою, зокрема, відсотків за користування кредитним лімітом відповідно до умов ДКБО в залежності від типу кредитної картки; розрахунковий день 30 число місяця, платіжна дата 30 число місяця. Згідно з приписами розділу «Підтвердження та запевнення» даної заяви, клієнт підтвердив, зокрема, що ознайомлена з ДКБО, Тарифами банку та цілком згодна, всі умови ДКБО їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. 10 серпня 2021 року позивачка власноручно підписала паспорт споживчого кредиту, відповідно до якого позивач надав їй кредит з лімітом 23800 гривень, строком на 12 місяців, з фіксованою процентною ставкою 47,88% річних, шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії в межах встановленого кредитного ліміту на картковому рахунку з дня прийняття рішення банком. Реальна річна процентна ставка 47,88% річних. Загальні витрати з кредитом становлять 2577 гривень 58 копійок. Орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотками, комісії та інші платежі) за умови здійснення розрахунків в межах пільгового періоду 10000 гривень. Орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотками, комісії та інші платежі) за умови використання кредиту поза межами пільгового періоду та погашення кредиту рівними платанами 12577 гривень 58 копійок (а. с. 9 на звороті). 10 серпня 2021 року на рахунку відповідачки [PERSON] був встановлений кредитний ліміт у розмірі 23800 гривень, що підтверджується довідкою про збільшення кредитного ліміту по договору № 2001944956601 від 10 серпня 2021 року (а. с. 35). Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості у відповідачки за кредитним договором № 2001944956601 станом на 31 жовтня 2024 року включно існує заборгованість у розмірі 36280 гривень 27 копійок, яка складається: із заборгованості за кредитом 22701 гривня 13 копійок, заборгованості за процентами 13579 гривень 14 копійок та заборгованості за комісією 0 гривень (а. с. 38 та на звороті). 04 листопада 2024 року позивач звернувся до відповідачки з письмовою вимогою (повідомленням) № КНО-44.2.2/683 про повернення кредитних коштів за кредитними договорами №1001674534901 у сумі 86550 гривень 62 копійки та №2001944956601\~у сумі\~36280\~гривень 27\~копійок, загальна суму заборгованості станом на 31 жовтня 2024 року у розмірі 122830 гривень 89 копійок. З наданої позивачем виписки по особовому рахунку відповідачки (а. с. 39-42) вбачається, що 03 вересня 2020 року на її рахунок було зараховано суму 85815 гривень. Відповідачка користувалася кредитними коштами та, частково здійснювала платежі на погашення заборгованості за тілом кредиту й відсотками за його користування, що в подальшому призводило до рекласифікації стандартної заборгованості за основним боргом в прострочену, рекласифікації заборгованості за нарахованими відсотками в прострочену, договірне списання коштів на погашення кредитного договору, автоматичне погашення строкової заборгованості, договірне списання коштів на погашення заборгованості та надходження грошових коштів для погашення заборгованості. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормами ст.\~89\~ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приписами п. 1 ч. 2 ст.\~11\~ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Вимогами ч.\~2\~ст. 207 ЦК України, встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Отже, передумовою для виникнення у позичальника обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними має бути встановлений факт отримання і використання кредитних коштів відповідачкою. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. У пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління\~Національного банку\~України від\~04\~липня 2018\~року №\~75 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи (а. с. 39-42), може бути належним доказом щодо заборгованості відповідачки за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Отже, виписка по картковому рахунку у сукупності з іншими доказами є підтвердженням чи користувалася відповідачка кредитними коштами, якщо користувалася, то в якому розмірі, чи здійснювала повернення кредитних коштів позивачу, якщо здійснювала, то в якому розмірі, та чи не перевищує сума повернутих відповідачкою кредитних коштів суму отриманого нею кредиту Як судом вже встановлено та підтверджено матеріалами справи, дійсно відповідачка з позивачем уклала 10 серпня 2021 року кредитний договір №2001944956601 за яким їй було надано кредит шляхом встановлення на її поточний рахунок кредитного ліміту у сумі 23800 гривень, позивач свої обов`язки за договором виконав та встановив на поточний рахунок відповідачки кредитний ліміт, однак відповідачка свої зобов`язання за договором не виконала, грошові кошти на погашення кредиту не надала, у зв`язку з чим виникла заборгованість станом на 31 жовтня 2024 року у сумі 36280 гривень 27 копійок, яка складається: із заборгованості за кредитом 22701 гривня 13 копійок, заборгованості за процентами 13579 гривень 14 копійок та заборгованості за комісією 0 гривень, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором №1001674534901 від 02 вересня 2020 року, суд зазначає наступне. У позовній заяві позивач прохає стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором №1001674534901 від 02 вересня 2020 року, яка відповідно до наданого банком розрахунку у відповідачки станом на 31 жовтня 2024 року включно існує заборгованість у розмірі 86550 гривень 62 копійки, з яких: 47112 гривень 69 копійок заборгованість за кредитом; 12 гривень 66 копійок заборгованість процентами; 39425 гривень 27 копійок заборгованість за комісією. Проте вказаний договір є договором споживчого кредиту. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст.\~1\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з вимогами ч. 2 ст.\~8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до вимог п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України\~«Про споживче\~кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України\~«Про споживче\~кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~11\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з вимогами ч. 5 ст.\~12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», тобто 10 червня 2017 року, щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Крім того, у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Приписами ч. 5 ст. 216 ЦК України визначено, що суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Судом встановлено, що умовами кредитного договору передбачено сплату позичальником щомісячної комісії за обслуговування кредиту, яка складає 2,99 % (пункт 4 заяви №1001674534901 від 02 вересня 2020 року). Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості складає 2565 гривень 87 копійок щомісяця. При цьому, суд наголошує, що в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачці та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення пункту 5 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Отже, відповідно до приписів ст. 215 ЦК та ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», списання «комісії за обслуговування» є нікчемним в силу закону з моменту його укладення, а отже такими, що не створюють юридичних наслідків для сторін, тому не потребує визнання його недійсним. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення комісії в розмірі 39425 гривень 27 копійок. З огляду на викладене, зважаючи на те, що дійсно відповідачка з позивачем уклала 02 вересня 2021 року кредитний договір № 1001674534901, за яким їй було надано кредит у сумі 85815 гривень, позивач свої обов`язки за договором виконав та перерахував на рахунок відповідачка кредитні кошти, однак відповідачка свої зобов`язання за договором не виконала, грошові кошти на погашення кредиту не надала, у зв`язку з чим виникла заборгованість станом на 31 жовтня 2024 року у сумі 86550 гривень 62 копійки, з яких: 47112 гривень 69 копійок заборгованість за кредитом; 12 гривень 66 копійок заборгованість процентами; 39425 гривень 27 копійок заборгованість за комісією, однак враховуючи, що вимоги п. 4 кредитного договору № 1001674534901 від 02 вересня 2021 року є нікчемним в силу закону з моменту його укладення, суд доходить висновку про те, що стягнуті банком грошові кошти в рахунок погашення заборгованості по комісії у сумі 39425 гривень 27 копійок підлягають зарахуванню в рахунок погашення відповідачкою основної суми заборгованості за тілом кредиту, а тому з останньої на користь позивача підлягає стягненню заборгованості за кредитом у розмірі 47125 гривень 35 копійок, виходячи із розрахунку (86550,62- 39425,27) та заборгованість за процентами у сумі 12 гривень 66 копійок, а отже позові вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити про те, що стаття 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Отже, при ухваленні рішення по суті, суд повинен вживати всіх заходів задля того, щоб судове рішення було не лише законним, але й справедливим. Європейський суд з прав людини вказав у своєму рішенні «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року вказав на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому, виходячи із наведеного вище, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, шляхом стягнення на користь АТ «ПУМБ» із [PERSON] : на підставі кредитного договору № 1001674534901 від 02 вересня 2020 року заборгованості у сумі 47125 гривень 35 копійок, яка складається із заборгованості за кредитом 47112 гривень 69 копійок та заборгованості за процентами 12 гривень 66 копійок; на підставі кредитного договору № 2001944956601 від 10 серпня 2021 року заборгованості у сумі 36280 гривень 27 копійок, яка складається із заборгованості за кредитом 22701 гривня 13 копійок та заборгованості за процентами 13579 гривень 14 копійок, що разом становить 83405 гривень 62 копійки. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, у розмірі 67,90 % від заявленої суми, виходячи із розрахунку 83405,62*100/122830,89, то з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1644 гривні 81 копійка, виходячи із розрахунку (2422,40)*67,90/100. На підставі викладеного,

Outcome: partial