Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

У травні 2024 року [PERSON] звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , Дарницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 травня 2024 року позовну заяву передано на розгляд судді Якусику О.В. 21 листопада 2024 року представник позивача - адвокат Спаський А.Ю. подав уточнену позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в особі законного представника [PERSON] , Міністерства оборони України, Дарницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просить: - визнати [PERSON] , [INFO] , батьком дитини [PERSON] , [INFO] ; - виключити з актового запису №828 від 06 квітня 2005 року, внесеного відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві про народження [PERSON] , відомості про батька - [PERSON] ; - внести зміни актового запису № 828 від 06 квітня 2005 року, внесеного відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві про народження [PERSON] вказавши в графі батько - [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Ісайки, громадянина України, в графі по батькові записати « [PERSON] », в графі прізвище записати « [PERSON] », місце народження, ім`я та дату народження залишити без змін. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка є біологічною донькою [PERSON] , який у 2002-2004 роках проживав без реєстрації шлюбу з її матір`ю [PERSON] . Позивачка народилась [INFO] і запис про її народження був зареєстрований 06 квітня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві за вказівкою матері на її прізвище як [PERSON] . Вказувала, що батько і матір ще до її народження припинили стосунки і з того часу не спілкувались, про те, що у її батька народилась дитина, він не знав. В подальшому 29 липня 2009 року її мати [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , а 08 серпня 2009 року, ними була подана спільна заява про визнання батьківства, в результаті чого було внесено зміни про батька дитини та змінено прізвище та по батькові позивачки. У 2016 році шлюб, укладений між відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано. Позивачка зазначає, що влітку 2023 року вона познайомилась із своїм біологічним батьком [PERSON] . Під час проведення генотипоскопічного експертного дослідження від 31 серпня 2023 року з ймовірністю 99,99998% підтвердилось, що він є біологічним батьком позивачки і з того часу вони почали спілкуватися як донька та батько. Батько мав бажання внести зміни до відповідних документів для підтвердження свого батьківства, проте позов про визнання батьківства він подати не встиг, так як [INFO] героїчно загинув під час участі в бойових діях в Куп`янському районі Харківської області. Оскільки позивачка бажає встановити своє справжнє походження від біологічного батька та внести відповідні зміни у своє свідоцтво про народження, в результаті чого мати можливість реалізувати спадкові права та отримати відповідні виплати, вона звернулася до суду з вказаним позовом. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22 січня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 753/9367/24 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 25 лютого 2025 року. 07 лютого 2025 року відзив на позов подала [PERSON] , яка не заперечувала проти задоволення позову у повному обсязі, зазначила, що є бабусею позивачки, вказала, що знає [PERSON] з самого малечку і їй достеменно відомо, що її батьком є син відповідачки [PERSON] , який загинув під час захисту Батьківщини. Відповідач також пояснила, що він останнім часом постійно спілкувався з Анею, мав намір узаконити своє батьківство, проте не встиг. 13 лютого 2025 року [PERSON] як законний представник [PERSON] подала відзив на позовну заяву, у якому визнала заявлені позовні вимоги та пояснила, що вона та померлий [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який станом на дату розгляду справи розірвано, від якого мають спільну неповнолітню доньку [PERSON] . 17 лютого 2025 року від представника Міністерства оборони України надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить залишити позовну заяву без руху, закрити провадження у справі або відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечення Міністерства оборони України ґрунтуються на тому, що (1) позивачем не додано до позовної заяви доказів на підтвердження того, що [PERSON] проходив військову службу в Збройних Силах України та загинув під час виконання обов`язків військової служби; (2) позивач взагалі не зазначає та не обґрунтовує, які її права та інтереси порушені з боку відповідачів, зокрема і Міністерством оборони України, до якого не висуває будь-яких окремих вимог для поновлення порушених прав (3) позивач не надала докази звернення до органу державної влади, суб`єкта владних повноважень, який порушив його права, свободи чи інтереси, не надає витяг з протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, яким йому відмовлено у призначенні чи виплаті їй одноразової грошової допомоги, а тому вважає, що Міністерство оборони України є неналежним відповідачем по справі, порушення прав позивача з боку Міноборони нею не доведено; (4) позивач не зазначає у чому полягає спір між нею та відповідачами, в тому числі, не заявляє позовні вимоги до суб`єкта владних повноважень щодо внесення змін до актового запису. Водночас, позивач не надала жодних доказів, які б підтверджували той факт, що вона зверталась до відповідних органів державної реєстрації актів цивільного стану з метою внесення змін до документів, що виключає можливість розгляду заяви про встановлення факту батьківства в порядку цивільного судочинства, а отже є підставою для закриття провадження в справі на підставі пункту 1, 2 частини першої статті 255 ЦПК України; (5) підставою для встановлення батьківства є належні і достатні відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України, а тому вважає, що суд має визначити установу, яка повинна провести судову молекулярно-генетичну експертизу, оскільки ТОВ «МАМА ПАПА» не відповідає вимогам Закону України «Про судову експертизу»; (6) експертиза проведена без відбору зразків ДНК у загиблого військовослужбовця , а тому не є належним доказом походження дитини від загиблого. У разі сумнівів відповідачів у правильності висновку генотипоскопічного дослідження, відповідачі можуть скористатися своїм правом заявити клопотання про проведення повторної експертизи для усунення недоліків, які могли бути допущені при проведенні експертизи. Суд протокольною ухвалою відмовив у задоволенні заяв Міністерства оборони України про залишення позову без руху та закриття провадження у справі. 20 лютого 2025 року [PERSON] також подав відзив на позовну заяву, у якому вказав, що є соціальним батьком позивачки, знає та виховував її з 2009 року, а пізніше 29 липня 2009 року уклав шлюб з її мамою [PERSON] та оскільки вона мала статус матері-одиначки, 8 серпня 2009 року він подав спільну заяву про визнання батьківства, в результаті чого були внесені зміни про батька позивачки та змінено її прізвище. Коли позивачці було 11 років, він розлучився з її матір`ю і йому достеменно не відомо, що батьком позивачки є [PERSON] . В подальшому він дізнався про біологічного батька позивачки, з яким вона познайомилася влітку 2023 року, з яким останнім часом вона спілкувалася і він мав намір узаконити своє батьківство, проте не встиг. За викладених обставин, відповідач зазначив, що не заперечує проти позову у повному обсязі та просив розглядати справу за його відсутності. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 25 лютого 2025 року підготовче засідання відкладено на 21 березня 2025 року, витребувано у Богуславської державної нотаріальної контори спадкову справу №102/2024, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] . 17 березня 2025 року від Богуславської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи. Ухвалою суду від 21 березня 2025 року підготовче провадження у справі № 753/9637/24 закрито, призначено справу до судового розгляду по суті на 01 травня 2025 року. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши матеріали справи, визнавши зібрані у справі докази достатніми для вирішення справи, судом встановлено таке. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві від 20 серпня 2009, її батьком вказано [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Як слідує з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00041683780 від 04 жовтня 2023 року, відомості про батька дитини - [PERSON] внесені за вказівкою матері відповідно до заяви № 62 від 06 квітня 2005 року. 19 серпня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві до актового запису внесені зміни на підставі спільної заяви батьків про визнання батьківства № 254 від 08 серпня 2009 року та змінено відомості про батька дитини на [PERSON] , змінено прізвище та по батькові дитини на [PERSON] . Згідно з висновком генотипоскопічного експертного дослідження № 39350 від 31 серпня 2023 року, виконаного Медико-генетичним центром «МАМА ПАПА», ймовірність того, що [PERSON] , [INFO] , є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , в рамках проведеного дослідження складає 99,99998%. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 23 серпня 2024 року Богулавським відділом державної реєстрації актів цивільно стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 172. 10 вересня 2024 року Богуславською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа до майна померлого [PERSON] № 102/2024, з якої слідує, що спадщину після його смерті прийняли мати померлого - [PERSON] та донька - [PERSON] , 2009 року народження. 18 вересня 2024 року до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася також [PERSON] . Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини). Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно зі статтею 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Відповідно до частини першої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення на підставі статті 128 СК України факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері. Як визначено статтею 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану про народження дитини, при народженні позивачки у 2005 році запис про батька дитини було вчинено за вказівкою матері на підставі положень статті 135 СК України, батьком позивачки вказаний - [PERSON] . Водночас, в подальшому на підставі заяви матері дитини та [PERSON] про визнання батьківська у 2009 році в актовий запис були внесені зміни та батьком дитини зазначено [PERSON] , а також змінено прізвище та по батькові дитини. У 2024 році [PERSON] загинув та не встиг у встановленому порядку визнати своє батьківство щодо [PERSON] . Верховний Суд вже звертав увагу, що в СК України є прогалина та відсутній чіткий регулятор, який визначав би правило поведінки учасників сімейних відносин у випадку, коли чоловік, який вважає себе біологічним батьком помер, та не встиг подати позов щодо дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття та народження не перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, запис про батька дитини у Книзі записів народжень зроблено за вказівкою матері, проте після реєстрації матір`ю дитини шлюбу з іншим чоловіком відомості до актового запису змінюються на підставі заяви її чоловіка про визнання батьківства. За вказаних обставин позов дитини про визнання (встановлення) батьківства щодо чоловіка, якого вона вважає біологічним батьком, народженої жінкою, яка в момент зачаття та народження не перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, запис про батька дитини у Книзі записів народжень зроблено за вказівкою матері, проте після реєстрації матір`ю дитини шлюбу з іншим чоловіком відомості до актового запису було змінено на підставі заяви її чоловіка про визнання батьківства, слід розглядати по супи з дотриманням статей 128, 129, 130 СК України на підставі аналогії закону. Схожий за змістом правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 639/2026/17. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено судам, що в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК України), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (статті 126, 127 СК України). Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до положень статті 8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Згідно із пунктом 4 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є юридичні факти. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Конвенцією про права дитини передбачено, що дитина має право на ім`я і набуття громадянства, а також право знати своїх батьків і право на їх піклування. Ухвалюючи рішення в справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. У всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Згідно з висновком генотипоскопічного експертного дослідження № 39350 від 31 серпня 2023 року, виконаного Медико-генетичним центром «МАМА ПАПА», ймовірність того, що [PERSON] , [INFO] , є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , в рамках проведеного дослідження складає 99,99998%. Вказаний висновок складений завідуючою клініко-діагностичної лабораторії ТОВ «МАМА ПАПА», яка обізнана про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, він містить відомості про особисте відібрання зразків для проведення молекулярно-генетичної експертизи (дослідження) у [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що засвідчується їх підписами, містить опис та методики проведених досліджень. Зауважень та заперечень щодо вказаного висновку учасники справи не висловлювали, як і не заявляли клопотання про призначення у справі відповідної судової експертизи. Мати загиблого [PERSON] - [PERSON] , записаний батьком позивачки [PERSON] , законний представник дитини [PERSON] - [PERSON] проти позову та визнання [PERSON] батьком [PERSON] не заперечували. З огляду на викладене, наявними у справі доказами підтверджується батьківство [PERSON] відносно [PERSON] . Суд враховує право [PERSON] знати свого батька та можливість реалізувати спадкові права та право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із його загибеллю, а також беручи за основу римську максиму [INFO] (жодні встановлення цивільного права не можуть скасувати права, що випливають із кровної спорідненості), дійшов висновок про необхідність внесення змін до актового запису про народження дитини (такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 липня 2021 року у справі № 336/1357/16-ц). Враховуючи, що визнання батьківства [PERSON] має для позивача юридичне значення, його батьківство підтверджується наявними у справі доказами у їх сукупності, зважаючи на позицію інших учасників справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved