Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

Позивач ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» звернувся у Придніпровський районний суд м.\~Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.04.2024 між ТОВ\~«1\~Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №\~2843318. Згідно з п. 1 договору позики, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Як зазначено, підписанням цього договору позики відповідач підтверджує, що він ознайомився на сайті https://clickcredit.ua/informaciya з повного інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст.\~12 ЗУ\~«Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п.п.\~5.1. п. 5 договору позики), а також погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику за допомогою веб-сайту та мобільного додатку «ClickCredit» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі (п.п.\~5.3. п.\~5 договору позики). Відповідно до п. 21 договору позики, його укладено у вигляді електронного документа, шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України\~«Про електронну комерцію». Згідно з п. 25 договору позики, він укладений на взаємовигідних умовах, на принципах ст.ст.\~6, 627 ЦК України. Позивач вказує, що 14.06.2021 між ТОВ «1\~Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ\~«Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №\~14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ\~«1\~Безпечне агентство необхідних кредитів» передає ТОВ\~«Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ\~«Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1\~Безпечне агентство необхідних кредитів» права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Згідно з п.\~1.1. договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Пунктом 1.2. договору факторингу визначено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається у момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників, згідно з додатком №\~2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників, стосовно заборгованостей та набуває відповідна права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників\~ підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною договору. Відповідно до витягу з реєстру боржників №\~31 від 25.09.2024 до договору факторингу №\~14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ\~«Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 21155\~грн. 00\~коп., з яких: 7000\~грн. 00\~коп.\~- заборгованість за основною сумою боргу; 2205\~грн. 00\~коп.\~- заборгованість за відсотками; 11950\~грн. 00\~коп.\~ заборгованість за пенею. Крім того, позивач вказує, що п. 2.1.7. договору факторингу визначено, що на день підписання відповідного реєстру боржників, право вимоги, яке відступається за відповідним реєстром боржників, не перебуває в заставі, дійсно має місце заборгованість боржників перед клієнтом, що ця заборгованість виникла на законних підставах (незалежно від наявності факту прострочки зобов`язань з боку боржників, але за наявності законних підстав для стягнення заборгованості), що вона повністю не погашена, не прощена, не стягнена, а також, що права вимоги повернення заборгованості по боржникам не відступлені клієнтом третім особам, клієнтом не укладено угод про заміну зобов`язань по поверненню такої заборгованості іншими зобов`язаннями. Згідно з п.\~1.3 договору факторингу з відповідними змінами, внесеними додатковою угодою №\~2 від 28.07.2021, ТОВ\~«1\~Безпечне агентство необхідних кредитів» зв`язується протягом 10\~(десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «ЄАПБ», повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних ТОВ\~«ФК\~«ЄАПБ», надати інформацію, передбачену чинним законодавством про ТОВ\~«ФК\~«ЄАПБ», у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства. До того ж, відповідно до п.\~3.7. договору факторингу, ТОВ\~«1\~Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується перерахувати на банківський рахунок ТОВ\~«ФК\~«ЄАПБ», будь-які грошові кошти, отримані від боржників на виконання ними своїх зобов`язань за договорами позики, право вимоги за якими відступлено фактору, після передачі права вимоги до фактора. Таким чином, у разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ\~«ФК\~«ЄАПБ» та зараховані на погашення існуючої заборгованості. Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ\~«ФК\~«ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. До того ж, з моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ\~ «ФК\~«ЄАПБ» за договором позики №\~2843318 у розмірі 21155\~грн. 00\~коп., з яких: 7000\~грн. 00\~коп.\~- заборгованість за основною сумою боргу; 2205\~грн. 00\~коп.\~- заборгованість за відсотками; 11950\~грн. 00\~коп.\~ заборгованість за пенею. Враховуючи зазначене вище, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики №\~2843318 у розмірі 21155\~грн. 00\~коп. та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 14.04.2025 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Вказана цивільна справа визнана судом малозначною і розглядається у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Крім того, сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали. 28.04.2025 до суду надійшов відзив від 27.04.2025 на позовну заяву, який подано відповідачем в системі «Електронний суд». Вказує, що він є військовослужбовцем Національної гвардії України, проходить службу у військовій частині [NUMBER] з 21.05.2019 дотепер. Таким чином, враховуючи, що на момент укладення Договору про надання споживчого кредиту він був військовослужбовцем і на нього поширювалися пільги, передбачені частиною\~15 статті\~14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», позовні вимоги в частині стягнення з нього процентів за користування кредитом не підлягають задоволенню. Відтак, він визнає позов частково, а саме в частині стягнення невиплаченого тіла кредиту\~ 7000\~грн. 00\~коп. та пропорційно задоволеної вимоги в частині судового збору в сумі\~- 1\~001\~грн. 66\~коп.\~/ 2\~= 500\~грн. 83\~коп., що разом складає\~ 7500\~грн. 83\~коп. Позивач відповідь на відзив не подав. У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» не з`явилася, хоча повідомлялася судом про час, дату та місце проведення розгляду справи у встановленому законом порядку. Водночас, у п.\~4 прохальної частини позовної заяви заявлено клопотання про розгляд справи без участі представника Товариства. Заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі, на підставі наявних у справі доказів. Крім того, у разі неявки відповідача, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у контексті положень п.\~3 ч.\~8 ст.\~128, ст.\~131 ЦПК України, суд вважає, як повідомлення відповідача належним чином. Слід також зазначити, що згідно з положеннями ст.\~8 ЦПК України, інформація про рух справи є відкритою, оприлюдненою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою можливо дізнатися необхідну інформацію щодо справи. 27.04.2025 відповідач подав в системі «Електронний суд» відзив на позов та заяву про часткове визнання позову. Враховуючи думку представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 25.04.2024 між ТОВ\~«1\~Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №\~2843318. ТОВ\~«1\~Безпечне агентство необхідних кредитів» має у мережі Інтернет сторінку з розміщеною пропозицією (офертою). Пунктом 21 договору позики визначено технологію (порядок) укладення договору. Так, цей договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-комунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором позичальника, відповідно до Закону України\~«Про електронну комерцію» та із додатковим накладенням кваліфікованого електронного підпису уповноваженого працівника позикодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу, згідно з вимогами Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит), затвердженого постановою Національного банку України від 03.11.2021. Договором позики також регламентовано порядок створення та накладення електронних підписів сторонами договору. Зокрема, за обраним позичальником параметрами позики позикодавцем в особистий кабінет та/або на електронну пошту позичальника надсилається підписана позикодавцем оферта у вигляді проекту договору для ознайомлення та узгодження умов разом з електронним повідомленням\~ пропозицією укласти договір. На вказану позичальником електронну пошту або номер телефону надсилається згенерований одноразовий ідентифікатор для підписання договору. Позичальник, приймаючи пропозицію позикодавця укласти договір, підписує в інформаційно-комунікаційній системі електронне повідомлення одноразовим ідентифікатором. Сформовані таким чином електронні підписи позичальника та позикодавця накладені на договір. Після підписання такими електронними підписами договору позикодавець, на виконання вимог Постанови НБУ додатково накладає кваліфікований електронний підпис уповноваженого представника позикодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу, після чого його умови вважаються прийнятими, а договір є укладеним (п.\~22 договору). Як вбачається з п.\~23 договору позики, позичальник ідентифікований та верифікований за допомогою системи BankID НБУ. Договір укладено із використанням веб сайту https://clickcredit.ua/. Сторони узгодили наступний спосіб надсилання (у тому числі повторного) підписаного договору позичальнику: примірник договору надсилається на електронну пошту позичальника, вказану в договорі. Примірник договору також доступний позичальнику в особистому кабінеті. Засвідчена копія договору на папері надається позичальнику за його письмовим зверненням, яке розглядається у порядку та строки, визначені Законом України\~«Про звернення громадян», з урахуванням положень Закону України\~«Про фінансові послуги та фінансові компанії». Крім того, договір укладений на взаємовигідних умовах, на принципах ст.ст\~.6, 627 ЦК України (п.\~24, 25 договору). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України\~«Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом\~12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті\~11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею\~12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею\~12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею\~12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Крім того, Верховний Суд у постанові у справі №\~524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №\~732/670/19, від 23.03.2020 у справі №\~404/502/18, від 07.10.2020 у справі №\~127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі\~205, 207 ЦК України). Отже, у цьому випадку мало місце укладання електронного правочину, що підписаний та акцептований [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора 5Jklul, що і є його безпосереднім підписом. Таким чином, скріпивши договір підписами, у сторін виникли взаємні права та обов`язки. Умовами договору позики передбачено, що позикодавець, зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти\~ 7000\~грн. 00\~коп. під 1,5\~% на день, строком на 21\~день, тобто до 16.05.2024, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Орієнтовна реальна річна процентна ставка\~ 11569,25\~%, орієнтовна загальна вартість позики\~ 9205\~грн. 00\~коп. (п.\~1, 2 договору). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №\~2-1383/2010 (провадження №\~14-308цс18) зроблено висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт укладення 25.04.2024 між ТОВ\~«1\~Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] договору позики №\~2843318, а також отримання відповідачем коштів у позику у загальному розмірі 7000\~грн. 00\~коп. на підставі вказаного вище договору. Крім того, ці обставини визнаються відповідачем, про що зазначено у відзиві. Таким чином, ТОВ\~«1\~Безпечне агентство необхідних кредитів» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за договором позики №\~2843318 від 25.04.2024, здійснивши переказ коштів відповідачу [PERSON] , однак свої зобов`язання щодо їх повернення та сплати процентів за користування кредитними коштами останній не виконав. Слід зазначити, що зі всіма умовами кредитування [PERSON] був ознайомлений і прийняв умови договору позики №\~2843318 від 25.04.2024. Навіть, після отримання кредитних коштів, він не відмовився від договору і не повернув отримані у кредит грошові кошти. У суду відсутні підстави вважати, що відповідачем оспорюються обставини укладення договору позики №\~2843318 від 25.04.2024 між ним та ТОВ\~«1\~Безпечне агентство необхідних кредитів», а також факт отримання та використання кредитних коштів. Судом також встановлено, що 14.06.2021 між ТОВ «1\~Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ\~«Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №\~14/06/21, відповідно до умов якого, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб\~- боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно з додатком №\~1 та є невід`ємною частиною договору (п.\~1.1. договору факторингу). Пунктом 1.2. договору факторингу визначено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається у момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників, згідно з додатком №\~2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників, стосовно заборгованостей та набуває відповідна права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників\~ підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною договору. Відповідно до п.\~3.7. договору факторингу, у разі отримання коштів боржників у рахунок погашення заборгованості після дати підписання відповідного реєстру боржників, клієнт зобов`язаний перерахувати ці кошти фактору протягом 3 (трьох) банківських днів з дати їх отримання (включно), на рахунок фактора, вказаний у розділі\~10 даного договору. Так,\~з моменту\~отримання кредиту\~відповідач,\~ [PERSON] , допускав порушення умов повернення грошових коштів, оскільки своєчасно не здійснював платежів, передбачених договором та достатніх для погашення своїх договірних зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів за його користування. Статтею\~516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно з п.\~1.3 договору факторингу, з відповідними змінами, внесеними додатковою угодою №\~2 від 28.07.2021, ТОВ\~«1\~Безпечне агентство необхідних кредитів» зв`язується протягом 10\~(десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за кредитним договором ТОВ\~«Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних ТОВ\~«Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», надати інформацію, передбачену чинним законодавством про ТОВ\~«Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства. Таким, чином, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж (ст.\~1082 ЦК України). Разом з тим, при умові, якщо відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі і таке виконання було б належним, відповідно до вимог ст.\~516 ЦК України, що узгоджується з позицією Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 23.09.2015 у справі №\~6-979цс15. Після придбання права вимоги до відповідача, позивач не здійснював додаткових нарахувань (відсотків, штрафних санкцій, тощо) за договором позики. Частиною першою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відступлення права вимоги може здійснюватися на виконання різних зобов`язальних договорів. Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що відступлення права вимоги може відбуватись, зокрема, на підставі договору купівлі-продажу, дарування, міни (постанова від 16.03.2021 у справі №\~906/1174/18, провадження № 12-1гс21, пункт\~57). Відповідно до статті\~1077 ЦК України відступлення права вимоги може відбуватись і на підставі договору факторингу. Правова природа відповідного договору незалежно від його назви визначається виходячи зі змісту прав та обов`язків сторін договору. Вказана позиція висвітлена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №\~910/16579/20 від 07.09.2022 (п.\~9.5). Слід також зазначити, що метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату. Вказані правові висновки висвітлені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №\~909/968/16 від 11.09.2018 (п.\~59, 60). Отже, враховуючи зазначені вище обставини, ТОВ «1\~Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ\~«Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до позичальників, зокрема і за договором позики №\~2843318 від 25.04.2024, що укладений між ТОВ\~«1\~Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , а тому ТОВ\~«Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги заборгованості за вказаним вище договором позики. Відповідно до витягу з реєстру боржників №\~31 до договору факторингу №\~14/06/21 від 14.06.2021, сума заборгованості за договором позики №\~2843318 від 25.04.2024, станом на 25.09.2024, складає 21155\~грн. 00\~коп., з яких: 7000\~грн. 00\~коп.\~- заборгованість за основною сумою боргу; 2205\~грн. 00\~коп.\~- заборгованість за відсотками; 11950\~грн. 00\~коп.\~ заборгованість за пенею. Всупереч умовам договору позики відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ\~«Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки ТОВ\~«1\~Безпечне агентство необхідних кредитів» (первісного кредитора). На теперішній час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ\~«Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Таким чином, між сторонами існує спір з приводу належності виконання зобов`язань за кредитним договором, який регулюється нормами Цивільного кодексу України та положеннями укладеного між сторонами кредитного договору. Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.\~5 ЦПК України). Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч.\~3, 4 ст.\~77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.\~2 ст.\~78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Згідно з п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст.\~203 ЦК України. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті\~633 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл.\~52 Цивільного Кодексу України. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №\~732/670/19, від 23.03.2020 у справі №\~404/502/18, від 07.10.2020 у справі №\~127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського Кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.\~205, 207 ЦК України). Згідно зі ст. 652 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Процентна ставка\~за кредитом\~може бути\~фіксованою або\~змінюваною.\~Тип процентної\~ставки визначається\~кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ст.\~1056-1 ЦК України). До того ж, відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. На час розгляду справи договір позики №\~2843318 від 25.04.2024 та договір факторингу №\~14/06/21 від 14.06.2021 недійсними, розірваними чи припиненими не визнані. Як зазначено у ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.\~1048 цього Кодексу. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язані вказаний строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно із ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст.\~610 ЦК України. Відповідно до положень ст.\~611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Статтею 625 ЦК України визначено, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як уже зазначалось вище, відповідно до розрахунку, який наданий позивачем, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за договором позики №\~2843318 від 25.04.2024 становить\~ 21155\~грн. 00\~коп., з яких: заборгованість за основною сумою боргу\~ 7000\~грн. 00\~коп., заборгованість за відсотками\~ 2205\~грн. 00\~коп., заборгованість за пенею\~ 11950\~грн. 00\~коп. Так, матеріали справи свідчать про те, що грошові кошти у розмірі 7000\~грн. 00\~коп. надавалися і отримані відповідачем 25.04.2024 на строк до 16.05.2024 зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, передбачених умовами договору. При укладенні договору позичальник був ознайомлений з орієнтованою вартістю кредиту та загальними витратами по ньому. Укладаючи договір, [PERSON] усвідомлював та підтвердив, що умови договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими. Також, він підтвердив, що отримав від позикодавця до укладення договору усю необхідну інформацію, яка визначена Законом України\~«Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Установивши, що договір позики №\~2843318 від 25.04.2024 підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, відповідач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та був ознайомлений з сукупною вартістю кредиту. Крім того, суд звертає увагу, що діючи добросовісно, та виконуючи у строк зобов`язання, відповідач не мав би наслідком постійне збільшення процентів за користування кредитом. Судом встановлено, що при укладенні договору позики ТОВ\~«1\~Безпечне агентство необхідних кредитів» (первісний кредитор), надав відповідачу у повному обсязі інформацію стосовно умов кредитування, зауважень при його укладенні останній не висловив. Також відповідач не відмовився від укладення договору позики у спосіб та порядку, які передбачені законодавством. Крім того, і на час розгляду цієї справи [PERSON] не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження повернення ним заборгованості за договором позики №\~2843318 від 25.04.2024 у повному обсязі. Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором позики №\~2843318 від 25.04.2024 у розмірі 21155\~грн. 00\~коп., з яких: заборгованість за основною сумою боргу\~ 7000\~грн. 00\~коп., заборгованість за відсотками\~ 2205\~грн. 00\~коп., заборгованість за пенею\~ 11950\~грн. 00\~коп. Доказів повернення відповідачем отриманої у позику за вказаним договором грошової суми у розмірі 7000\~грн. 00\~коп., матеріали справи не містять, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту 7000\~грн. 00\~коп. є обґрунтованою. Наявність заборгованості за тілом кредиту визнано відповідачем у повному обсязі. Визнання позову в цій частині не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому у суду наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики у розмірі\~ 7000\~грн. 00\~коп. (тіло кредиту). Заперечуючи наявність заборгованості за відсотками та пенею, відповідач вказав, що на момент укладення Договору про надання споживчого кредиту він був військовослужбовцем і на нього поширюються пільги, передбачені частиною\~15 статті\~14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто до нього не може застосовуватись відповідальність у виді штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань за користування кредитом, а також відсутній обов`язок щодо сплати процентів та пені за користування кредитом. Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідки №\~1302 від 27.12.2024, виданої начальником відділення кадрової роботи військової частини\~ [NUMBER] [PERSON] , [PERSON] перебуває на військовій службі за контрактом та працює у військовій частині\~ [NUMBER] Національної гвардії України з 21.05.2019 дотепер. Відповідно до пункту 15\~статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Означена пільга військовослужбовцям та членам їх сімей була передбачена Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» як на дату отримання позики\~ 25.04.2024, так і на дату повернення позики\~ 16.05.2024. По справі встановлено, що відповідач [PERSON] перебуває на військовій службі за контрактом та працює у військовій частині\~ [NUMBER] Національної гвардії України з 21.05.2019 дотепер, що підтверджується довідкою №\~1302 від 27.12.2024, виданою начальником відділення кадрової роботи військової частини\~ [NUMBER] [PERSON] . Отже, на відповідача поширюються пільги, встановлені вказаним вище Законом та з 17.03.2014\~- початку запровадження особливого періоду йому не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом. Натомість, такі нарахування позивачем проводились, що вплинуло на розмір загальної заборгованості за кредитом. З огляду на поширення на відповідача пільг, встановлених пунктом\~15 статті\~14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд висновує про відсутність підстав для задоволення позову у частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками у розмірі\~ 2205\~грн. 00\~коп. та заборгованості за пенею у розмірі\~ 11950\~грн. 00\~коп., відповідно до умов договору позики №\~28433189 від 25.04.2024. Крім того, відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Встановлено, що розмір пені 11950грн, 00коп., був нарахований позивачем станом на 28.02.2025. Отже, із цих підстав позовні вимоги, в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені у цьому розмірі, не підлягають до задоволення, враховуючи положення п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України та, що воєнний стан в Україні запроваджений з 24.02.2022 і триває він, і на даний час. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які покликався позивач, як на підставу своїх вимог та відповідач, як на підставу своїх заперечень, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог, а саме необхідно стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики №\~2843318 від 25.04.2024 у розмірі 7000\~грн. 00\~коп. (заборгованість за основною сумою боргу). В іншій частині слід відмовити, враховуючи чинне законодавство. Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 3028\~грн. 00\~коп., що підтверджується платіжною інструкцією №\~102265 від 18.03.2025. Таким чином, оскільки позовні вимоги ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» задоволено частково, а саме на 33.09\~\~% від заявлених вимог, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відзиві на позов та заяві про часткове визнання позову відповідач вказує, що відповідно до ч.\~1 ст.\~142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50\~відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, позивачу з державного бюджету необхідно повернути 50\~відсотків судового збору з пропорційно задоволеної вимоги в частині судового збору, а з нього стягнути на користь позивача 500\~грн. 83\~коп., що становить 1/2 від 50\~відсотків судового збору, які не підлягають поверненню позивачу з державного бюджету. Водночас, суд зауважує, що статтею 142 ЦПК України регламентовано порядок розподілу витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. Зокрема, частиною\~1 даної статті визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50\~відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації\~ 60\~відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тобто, цією нормою законодавець чітко урегулював питання повернення позивачу з державного бюджету 50\~відсотків судового збору у разі визнання позову відповідачем. Разом з тим, суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч.\~1 ст.\~206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач\~ визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Так, визнання позову відповідачем у суді\~ це ситуація, коли відповідач погоджується з вимогами позивача і повністю задовольняє їх, тобто, визнає свої борги або відповідальність. Крім того, визнання позову\~ це зручний процесуальний інструмент, який дає змогу економити час на розгляд справи по суті і фінансові витрати сторін, а також значно зменшує навантаження на суддів, оскільки в такому разі приймається процесуальна ухвала, а не рішення по суті. Враховуючи зазначене вище, суд вважає доводи відповідача у цій частині безпідставними, враховуючи те, що ним визнано заявлені позовні вимоги лише частково, тобто він не у повному обсязі погодився з вимогами позивача, і як наслідок, за результатами розгляду справи судом постановляється рішення по суті справи. Отже, оскільки позовні вимоги ТОВ\~«Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково, а саме на 33.09\~\~% від заявлених вимог, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі\~ 1001\~грн. 97\~коп. (33.09\~% від 3028\~грн. 00\~коп.). На підставі викладеного та

Outcome: partial