Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

Позивач - Моторне (транспортне) страхове бюро України 08.04.2025 року звернулось до Київського районного суду міста Одеси з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якій позивач просить суд стягнути з відповідачки на свою користь в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування - 37469 гривень 71 копійки, суму витрат понесених на збір документів, послуги аварійного комісара у розмірі 1844 гривні 10 копійок, що в загальній сумі складає 39313 гривень 81 копійка, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 гривень 00 копійок. В обґрунтування\~позову позивач\~посилається на\~те,\~що 05.09.2024\~року з\~вини відповідачки\~була скоєна\~дорожньо-транспортна\~пригода,\~внаслідок якої\~був пошкоджений\~транспортний засіб.\~Через те,\~що цивільно-правова\~відповідальність відповідачки,\~як власниці\~транспортного засобу,\~не була\~застрахована у\~встановленому законом\~порядку,\~МТСБУ було\~виплачено власнику\~пошкодженого транспортного\~засобу суму\~страхового відшкодування\~у заявленому\~до стягненні\~розмірі.\~За наслідком\~чого,\~на підставі\~ст.\~1191\~ЦК України\~та п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~37\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів»,\~позивач після\~здійснення регламентної\~виплати має\~право зворотної\~вимоги до особи, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду, керуючи транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або особи, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 09.04.2025 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомлення сторін по справі в судовому засіданні. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак 15.04.2025 року до суду надав заяву про розгляд справу у його відсутність, одночасно зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання призначене на 13.05.2025 року не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Згідно з п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України, у\~разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У відповідності до відповіді №1276541 від 09.04.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За наслідком встановленого зареєстрованого місця проживання відповідачки, оскільки остання не має зареєстрованого Електронного кабінету в ЄСІТС, уся судова кореспонденція суду, у тому числі копія ухвали про відкриття провадження по справі, копія позовної заяви разом з додатками до неї та судові повістки скеровувались судом разом з рекомендованим поштовим повідомленням про відправлення поштової кореспонденції на ім`я відповідачки за вказаною адресою, яка вручена особисто відповідачці 24.04.2025 року, що підтверджується її підписом на наявному в матеріалах справи рекомендованому поштовому повідомленні про вручення. У відповідності\~до п.\~1\~ч.\~8\~ст.\~128\~ЦПК України,\~днем вручення\~судової повістки\~є день вручення судової повістки під розписку. Отже, відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце проведення судового засідання, однак не з`явилась без поважних причин, не скориставшись процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~223\~ЦПК\~України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. З урахуванням викладеного, судом було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні 13.05.2025 року за відсутності сторін по справі, на підставі наявних документів в матеріалах\~справи та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою підлягаючим задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.09.2024 року о 07 годині 55 хвилин [PERSON] , [INFO] , керуючи транспортним засобом марки «Fiat 500E», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по вулиці Добровольців, 8а в місті Одесі, в порушення п.10.1 ПДР України перед початком руху не впевнилась і скоїла зіткнення з транспортним засобом марки «Toyota Avensis», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] . За наслідком вказаного, [PERSON] допустила зіткнення з транспортним засобом, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, стосовно [PERSON] було розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення, складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП, за наслідком розгляду якої, 24.09.2024 року Приморським районним судом міста Одеси ухвалено постанову по справі №522/15742/24, якою визнано [PERSON] , [INFO] , зареєстрвоану за адресою: [ADDRESS] , винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 850,00 гривень. Приймаючи обов`язковість постанови суду у справі про адміністративне правопорушення для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову\~суду,\~у відповідності\~до ч.\~6\~ст.\~82\~ЦПК України,\~судом приймається\~вказана постанова в якості належного доказу підтверджуючого винність [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 05.09.2024 року. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди було зокрема пошкоджено транспортний засіб марки «Toyota Avensis», реєстраційний номер [NUMBER] , належний на праві власності [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в АТ «СГ «ТАС», поліс №ЕР №216922429. Згідно зі звітом спеціаліста-оцінювача з визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Toyota Avensis» №09-033 від 30.09.2024 року, проведеного фізичною особою-підприємцем [PERSON] , вартість матеріального збитку, заподіяного власнику в результаті аварійного пошкодження автомобіля «Toyota Avensis», державний номерний знак [NUMBER] , на момент проведення огляду становить 46033 гривні 05 копійок. Матеріальні збитки, заподіяні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 05.09.2024 року відповідачкою потерпілій особі відшкодовані не були. Доказів, які б спростовували вказане до суду не надано. На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Fiat 500E», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керувала відповідачка і яку визнано винною у зазначеній пригоді, не була застрахована у встановлений законом спосіб, що підтверджується витягом з централізованої бази даних МТСБУ наявним в матеріалах справи. Відповідачкою в спростування вказаних обставин доказів до суду не надано. Відповідно до п.22.1\~ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( 1961-IV від 01.07.2004 року) в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин,\~у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За правилами п.п. «а» п.41.1 ст. 41 вказаного Закону у зазначеній редакції, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7\~статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Прйимаючи, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Fiat 500E», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керувала відповідачка і яку визнано винною у зазначеній пригоді, не була застрахована у встановлений законом спосіб, потерпіла особа у даній дорожньо-транспортній пригоді - [PERSON] 06.09.2024 року звернувся до МТСБУ з відповідомленням повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та виплату страхового відшкодування. Також, потерпілим було зазначено у заяві прізвище винуватиці станом на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] , як " [PERSON] ". Судом встановлено, що [PERSON] , за прізвищем " [PERSON] ", [INFO] та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , узгоджується з [PERSON] , за прізвищем " [PERSON] " зазначеними у постанові від 24.09.2024 року по справі №522/15742/24. Також з вказаної постанови від 24.09.2024 року по справі №522/15742/24, якою [PERSON] визнано винною у дорожньо-транспортній пригоді від 05.09.2024 року вбачається встановлення судом, що останньою під час розгляду справи надавались письмові пояснення за прізвищем " [PERSON] ", що свідчить про зміну відповідачкою прізвища. У зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 05.09.2024 року, на підставі повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяви [PERSON] , оскільки власником транспортного засобу, з вини водія якого було скоєно дорожньо-транспортну пригоду, не було застраховано цивільно-правової відповідальності перед третіми особами, МТСБУ постановлено наказ по справі №107701 відповідно, яким наказано фінансовому управлінню сплатити відшкодування на рахунок [PERSON] в сумі 37469 гривень 71 копійка. 01.11.2024 року МТСБУ здійснило виплату [PERSON] страхового відшкодування в сумі 37469 гривень 71 копійка, що підтверджується платіжною інструкцією №942250 від 01.11.2024 року. Згідно з ч. 2 п. 22.1 ст. 22 Закону ( 1961-IV від 01.07.2004 року) в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин та звернення потерпілого до позивача, у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду. У відповідності до п.п. 38.2.1 п.38.2 ст. 38 Закону ( 1961-IV від 01.07.2004 року) в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин та проведення МТСБУ виплати страхового відшкодування, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1\~статті 13 цього Закону. Згідно з ч. 1\~ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно приписів ст.77,\~78 ЦПК України,\~докази повинні бути належними та допустимими, зокрема, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, в даному випадку поясненнями сторін. Відповідно до\~ч.ч.\~1,5,6\~ст.\~81\~ЦПК\~України,\~кожна\~сторона\~повинна довести\~ті\~обставини,\~на\~які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Докази\~подаються\~сторонами та\~іншими\~учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на те, що обставини на які посилався позивач знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, не спростовані відповідачкою належними та допустимими доказами, виходячи з встановлених судом обставин справи та вимог чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що до позивача перейшло право регресної вимоги до відповідачки, а тому вважає наявними підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача виплаченої останнім суми відшкодування в порядку регресу у розмірі 37469 гривень 71 копійка. Також судом встановлено, що МТСБУ були понесені витрати в сумі 1844 гривні 10 копійок на послуги аварійного комісара (експрета), що підтверджується платіжною інструкцією №940397 від 08.10.2024 року про сплату вказаної суми коштів на рахунок фізичної особи-підприємця [PERSON] , яким проведено звіт з визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Toyota Avensis» від 30.09.2024 року. У відповідності до п. 34.2 ст. 34 Закону ( 1961-IV від 01.07.2004 року) в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП, у випадках, передбачених ст. 41 Закону - МТСБУ, зобов`язане направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитку. Положенням п. 40.3 ст. 40 вказаного Закону, МТСБУ надано право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитку у випадках, визначених у ст. 41 Закону. Згідно п. 41.4 ст. 41 вказаного Закону, МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин події, за якими може бути проведена регламентна виплата. Таким чином, обов`язково умовою прийняття МТСБУ рішення про здійснення регламентної виплати на користь потерпілої особи було залучення відповідного експерта для встановлення розміру збитку. За таких обставини, на користь МТСБУ підлягає стягненню з відповідачки сума понесених збитків на збір документів, послуги аварійного комісара у розмірі 1844 гривні 10 копійок. Відповідно до статті 89 ЦПК України,\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до\~ст.\~263\~ЦПК України,\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на\~засадах\~верховенства права,\~бути\~законним\~і обґрунтованим. \~Законним\~є\~рішення,\~ухвалене\~судом\~відповідно до\~норм\~матеріального\~права із\~дотриманням\~норм\~процесуального права. \~Судове\~рішення\~має\~відповідати завданню\~цивільного\~судочинства,\~визначеному\~цим\~Кодексом. \~При\~виборі\~і\~застосуванні норми\~права\~до\~спірних правовідносин\~суд\~враховує\~висновки щодо\~застосування\~відповідних\~норм права,\~викладені\~в\~постановах Верховного\~Суду \~Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, Проаналізувавши усі докази наявні в матеріалах справи, надавши їм оцінку, суд доходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, за наслідком чого суд вважає позов підлягаючим задоволенню. Відповідно до\~ч.\~1,\~2\~ст.\~141\~ЦПК\~України,\~судовий\~збір\~покладається\~на\~сторони пропорційно\~розміру\~задоволених\~позовних\~вимог. Інші\~судові\~витрати,\~пов`язані\~з\~розглядом\~справи,\~покладаються: у\~разі\~задоволення\~позову\~-\~на\~відповідача; у\~разі\~відмови\~в\~позові\~-\~на\~позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Задовольняючи позов, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає у відшкодування сплаченого судового збору - 3028 грн. 00 коп.

Outcome: approved