Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою він перебуває з 15 травня 2020 року. В шлюбі народився син: [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що сімейне життя з відповідачкою не склалось, сімейні стосунки між ними погіршились, що в кінцевому результаті призвело до постійних сварок. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинено. Позивач та відповідач разом не проживають, примирення між ними неможливе. Позивач переконаний, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не має. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 13 березня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, у клопотанні від 03 березня 2025 року просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, у письмовій заяві від 01 травня 2025 року просила справу розглянути за її відсутності, не заперечила щодо задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 15 травня 2020 року, місце державної реєстрації: Володимир-Волинський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис №50. Після одруження прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (а.с.6). В даному шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] (а. с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст.104,105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що проголошена Конституцією України (254к/96-ВР) охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що подружні відносини між сторонами не склались: шлюб носить формальний характер, сторони не спілкуються, з листопада 2024 року разом не проживають. Позивач підтримав заявлені позовні вимоги, про що свідчить подана ним заява. Відповідач проти задоволення позову не заперечила. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб підлягає розірванню. З врахуванням вимог ст.ст.24, 55, 56 СК України суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судові витрати суд залишає за позивачем на його клопотання. На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved