Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

Представник ТОВ «ВЕЛЛФІН» звернулось в суд із позовом до\~\~ [PERSON] , в якому просить стягнути з нього заборгованість за договором про споживчий кредит №1831784 від 27.01.2022 року в розмірі 16 650 грн. В обґрунтування позову посилалось на те, що 27.01.2022 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №1831784, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого, позикодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 5 550 грн на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.8% в день, а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кошти на умовах встановлених договором. Факт перерахування коштів за договором №1831784 від 27.01.2022 підтверджується повідомленням № 708/02 від 13.02.2025 року ТОВ «Платежі Онлайн». Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, та станом 12.02.2025 утворилась заборгованість у розмірі 16650 грн, з яких: 5550 грн\~кредит; 11 100 грн\~відсотки за правомірне користування чужими грошовими коштами відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦКУкраїни. Ухвалою суду від 20.02.2025 провадження у вказаній справі було відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 02.04.2025 ухвалою суду здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином в порядку п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, про що свідчить поштовий конверт, який повернувся на адресу суду із позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою". Крім того,відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, розміщено оголошення про повідомлення відповідача про дату та час судового розгляду справи на веб-сайті "Судова влада". Причину своєї неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, згідно з ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно 280\~ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. 13.05.2025 постановлено ухвалу суду про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази у справі, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 27.01.2022 між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №1831784, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному\~статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до якого ТОВ «ВЕЛЛФІН» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 5\~550 грн на строк 30 днів на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом згідно з п.1.5 договору в розмірі 1,8% від суми позики за день. У разі якщо позичальник не повернув суму позики в зазначений строк, здійснюється нарахування процентів згідно з ч.2\~ст.625 Цивільного кодексу України\~в розмірі 1,8% від суми позики за день за фактичну кількість календарних днів користування позикою (а.с.29-34). Позивачем надано відповідачу 27.01.2022 року кредит у розмірі 5550 грн, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» (а.с.47). Як вбачається з наданого ТОВ «Веллфін» розрахунку, станом на 12.02.2025 відповідач має заборгованість за договором позики у розмірі 16 650 грн, яка складається з 5550,00 грн - заборгованість за основним боргом; 11 100,00 грн - заборгованість по відсоткам. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав та не повернув наданий йому кредит. Відповідно до\~ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1цієї глави (тобто положення щодо договору позики), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст.1046 ЦК України). Закон України «Про електронну комерцію»\~визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до ч.1\~ст.11 цього Закону\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Частиною третьою статті 11 Закону встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Згідно зі\~ст.12 цього Закону\~якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання , зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно ч. 1\~ст. 527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як вбачається зі змісту договору позики, позика надається строком на 30 днів до 11.02.2022 (пункт 1.3 Договору). Підпункт 1.5. Договору встановлює, що строк та проценти за користування позикою за Договором про споживчий кредит обчислюються за фактичну кількість календарних днів користування позикою на наступних умовах: 1.5.1 протягом строку позики, встановленого пунктом 1.3 Договору, розмір основних процентів складає: 1,8 % від суми позики, але не менше ніж 50 гривень за перший день користування позикою; 1,8 % від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного у п. 1.3. цього Договору. 1.5.2 у разі якщо позичальник не повернув суму позики у строк встановлений пунктом 1.3 Договору, нарахування процентів, встановлених пунктом 1.5.1 Договору, проводиться за фактичну кількість календарних днів користування позикою та до дня повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення, як плату за неправомірне користування чужими грошовими коштами (понадстрокове користування грошовими коштами), в розумінні ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~(проценти за понадстрокове користування позикою). Отже, розмір відсотків, що були передбачені умовами договору та погоджені сторонами становив 2997 грн (5550грн*1,8%*30). Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2\~ст. 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2\~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно з пунктом 6.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17 плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У пункті\~6.20. цієї постанови також зазначається, що термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Згідно пункту 20 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2019 року по справі №5017/1987/2012 зазначено, що така правова позиція Великої Палати Верховного Суду полягає у тому, що відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК\~кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. І такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК. Разом з тим, за умовами укладеного між сторонами Договору, ТОВ «Веллфін», відповідно до\~ст. 1048 ЦК України, має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 26.02.2022, а після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, та у разі прострочення позичальником грошового зобов`язання позикодавець має право на стягнення грошових коштів відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України, однак у даній справі таких позовних вимог ТОВ «Веллфін» не заявлено, а тому суд дійшов висновку про відсутність у позивача права вимоги на стягнення з відповідача заборгованості за простроченими процентами поза межами дії кредитного договору. Отже, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за відсотками поза межами дії кредитного договору, тобто після 26.02.2022 у розмірі 8103 грн (11 100 грн\~- 2997 грн) є безпідставними. Таким чином, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] суми основного боргу в розмірі 5550 грн та процентів визначених у Договорі від 27.01.2022 у розмірі\~2997,00 грн обґрунтованими, та такими, що обумовлені та погоджені сторонами. Відповідно до вимогст.141\~ЦПК України\~з відповідача\~ на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 1243 грн 41 коп (8547 грн х 100 : 16 650 = 51,33%, 2 422,40 грн х 51,33% = 1243 грн 41 коп).

Outcome: partial