Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

10 лютого 2025 року позивач [PERSON] звернулась до суду, через свого представника адвоката Антонович О.С., з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої донь, яка продовжує навчання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1 /5 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно до закінчення дитиною навчання, починаючи з дня звернення до суду з позовом та до досягнення ним 23 років. В обґрунтування\~позову зазначив,\~що \~з позивачка\~та відповідач\~являються батьками\~повнолітньої [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Шлюб між\~сторонами розірвано\~на підставі\~рішення Дзержинського\~районного суду\~м.\~Харкова від\~14\~жовтня 2024\~року.\~До досягнення\~дитиною повноліття,\~Відповідач повинен\~був сплачувати\~аліменти на\~утримання наших\~спільних дітей,\~на підставі\~судового наказу,\~починаючи з\~20\~травня 2024\~року і\~до досягнення\~старшою дитиною\~повноліття (справа\~№638/9021/24).\~Проте,\~після досягнення\~повноліття дитина\~продовжує навчатись\~в Національному\~технічному університеті\~"Дніпровська\~політехніка",\~починаючи з\~01\~вересня 2024\~року по\~30\~червня 2028\~року.\~На сьогоднішній\~день їхня\~спільна дитина\~являється студенткою\~першого курсу\~денної форми\~навчання.\~Навчання здійснюється\~за контрактом\~-\~за рахунок\~коштів фізичних\~осіб.\~Вважає,\~що на\~сьогоднішній день,\~Відповідач може\~сплачувати аліменти\~на утримання\~повнолітньої дитини.\~Відповідач є\~працездатним,\~являється військовослужбовцем\~Збройних Сил\~України,\~отримує стабільний,\~щомісячний дохід.\~Дитина потребує\~матеріальної допомоги\~від Відповідача,\~оскільки навчається\~на денній\~формі навчання\~на контрактній\~основі.\~У зв?язку\~з цим\~працювати в\~неї немає\~можливості.\~Позивачем здійснюється\~оплата за\~навчання.\~Стипендія дитина\~не отримує.\~Витрати на\~навчання є\~значними та\~складаються з:\~оплата за\~навчання (30\~000\~гривень на\~рік та\~120\~000\~гривень за\~весь період\~навчання);\~оплата за\~проживання в\~гуртожитку,\~оскільки навчання\~здійснюється в\~м.\~Дніпро;\~витрати на\~проїзд,\~що складають\~близько 600\~гривень на\~місяць з\~гуртожитку до\~місця навчання;\~витрати на\~проїзд з\~м.\~Дніпро до\~м.\~Харкова (поїздки\~дитини додому)\~-\~в середньому\~500\~гривень в\~одну сторону;\~витрати на\~харчування,\~канцелярські приладдя\~(зошити,\~ручки,\~папір,\~тощо);\~кошти на\~особисті потреби;\~кошти на\~одяг,\~взуття та\~засоби особистої\~гігієни;\~кошти на\~лікування та\~обстеження стану\~здоров?я,\~тощо.\~При цьому,\~вона сплачує\~за комунальні\~послуги по\~будинку,\~в якому\~проживає.\~Крім того,\~теж має\~особисті витрати,\~котрі потрібно\~забезпечувати.\~На сьогоднішній\~день,\~утриманням дитини\~вона займається\~самостійно.\~Але її\~доходів недостатньо\~для утримання\~доньки та\~забезпечення власних\~потреб.\~На її\~утриманні знаходиться\~ще менша\~спільна неповнолітня\~дитина \~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~котрий теж\~потребує забезпечення\~та фінансових\~витрат.\~Відповідач,\~в свою\~чергу,\~має достатній\~дохід та\~може забезпечити\~себе і\~допомагати дитині, у зв`язку з чим вона звернулась з даним позовом до суду. Ухвалою судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 14 лютого 2025 року відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, та роз`яснено їм права, передбачені ст.\~178-180,\~191,\~193, ч. 5 ст.\~279 ЦПК України. Відповідач у встановлені судом строки не надав відзив на позовну заяву. Представник позивача в судовому засіданні 07 травня 2025 року позовні вимоги підтримала та просила їх задовільнити. Зазначила, що відповідач записаний батьком дитини, яка продовжує навчання у зв?язку з чим з чим потребує матеріальної допомоги батька. В судове засідання призначене на 12 травня 2025 року не з?явилась, надіславши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні 07 травня 2025 року заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач вважає, що він не є біологічним батьком дитини, однак не може оскаржити батьківство оскільки дитині вже є 18 років. Також зазначила, що до позовну не додано доказів витрат на потреби дитини, яка навчається на онлайні. Крім того, зазначила, що відповідач має захворювання у зв?язку з чим потребує лікування, також він має на утриманні батьків похилого віку та дружину яка вагітна їхньою дитиною. В судове засідання призначене на 12 травня 2025 року не з?явилась, з невідомих суду причин, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, на відеоконференцію з судом не вийшла. \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що\~\~позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] \~\~є батьками повнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно з копією довідки № 16-42/1705 від 16.01.2025 Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» [PERSON] є студенткою першого курсу денної форми навчання, на умовах договору. Зарахована з 01 вересня 2024 року, наказ від 10 серпня 2024 року №859-с, передбачене закінчення навчання 30 червня 2028 року. Як на підставу позовних вимог,\~ [PERSON] посилається на те, що відповідач\~ [PERSON] є батьком доньки [PERSON] .\~З 01.09.2024 доньку було зараховано на перший курс денної форми навчання Національного технічного університету «Дніпровська політехніка».\~У зв`язку з навчанням на денній формі здобуття освіти, [PERSON] не має змоги працювати та повністю себе утримувати, у зв?язку з чим повністю перебуває на утриманні матері, а Відповідач не надає доньці допомогу самостійно. Враховуючи вищенаведене, позивач вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі 1 /5 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з часу звернення позивача до суду з позовом, та до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення 23 років. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Верховною Радою України 27.02.1991 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Положеннями ч. 1, 3 ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ч. 3 ст. 182 СК України). Аналіз ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Стягнення аліментів на утримання дочки чи сина, які продовжують навчання, є одним із способів захисту інтересів останніх, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, а частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Виходячи з положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України, одним із основних завдань цивільного судочинства є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ. Згідно ч. 2 ст. 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. В постанові Верховного Суду від 11.08.2021 у справі № 723/826/19 зазначено, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України). Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. В постанові Верховного Суду від 13.08.2021 року в справі № 638/20102/16 також зазначено, що добросовісність та розумність належать до фундаментальних засад цивільного права (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Отже, сторони повинні діяти правомірно, зокрема, поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси одна одної, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності. З матеріалів справи убачається, що донька сторін [PERSON] навчається у на 1-му курсі денної форми навчання Національного технічного університету «Дніпровська політехніка». Термін навчання з 01.09.2024 по 30.06.2028. Відповідач [PERSON] , [INFO] , який є батьком [PERSON] , [INFO] , є працездатною особою. Доказів того, що в передбаченому ст.136 СК України порядку звертався до суду щодо оспорювання батьківства та рішення суду з цього приводу, суду не надано. Також суду не надано доказів того, що [PERSON] має хронічні тяжкі захворювання, у зв?язку з якими є непрацездатним та не має змоги забезпечувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчання, оскільки надана представником відповідача довідка військово-лікарської комісії №9 від 02 січня 2025 року зазначає його захворювання та приходить до висновку, що [PERSON] придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв?язку, оперативного забезпечення, охорони. Крім того, стороною відповідача не надано суду жодних доказів того, що [PERSON] перебуває у шлюбі та те, що [PERSON] , виписку про вагітність якої представником відповідача надано суду, є дружиною [PERSON] . Також суду не надано доказів того, що похилі батьки відповідача [PERSON] перебувають на його утриманні. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача для утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, суд враховує, що [PERSON] навчається на першому курсі, денної форми. Відповідач [PERSON] має обов?язок щодо сплати аліментів на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , є військовослужбовцем та має стабільний дохід. Обов`язок утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує, що відповідач має можливість надавати допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання, оскільки є працездатним, жодних доказів, які б свідчили про неможливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання і потребує такої допомоги відповідачем не надано, а також те, що утримання дитини на належному рівні законодавцем покладається на обох батьків, мають бути враховані при визначенні розміру аліментів, з урахуванням потреб дитини та можливостей батька, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в розмірі 1/ 6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 10 лютого 2025 року та до закінчення навчання 01 липня 2028 року, але не більше як до досягнення 23 років. При цьому, положеннями ст.199 Сімейного Кодексу України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України, суд вважає допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу на один місяць. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Згідно зі\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Outcome: partial