Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Житомирській області, треті особи [PERSON] , [PERSON] , в якому просив суд: стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь позивача 27\~690\~000 грн. у відшкодування моральної шкоди та 40\~000 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування позову вказав, що 15.12.2020р. слідчі [PERSON] та [PERSON] прибули до приміщення недільної школи Житомирської громади ПЦУ та в рамках кримінального провадження №012026060000000391 від 24.09.2020р. із погрозою застосування сили вчинили дії з примусового відібрання у позивача біологічних зразків без відповідного дозволу суду, що спричинило глибокі душевні страждання позивачу. Згідно висновку експерта психолога від 12.02.2021р психотравмувальні обставини спричинили моральні страждання позивачу, грошовий еквівалент моральних страждань (моральної шкоди), спричинених [PERSON] внаслідок незаконного відібрання біологічних зразків, можна визначити в гривневій сумі, еквівалентній одному мільйону доларів США, що згідно офіційного курсу станом на 18.03.2021р. становить 27\~690\~000 грн. У відзиві на позов, свіввідповідач Головне управління Національної поліції в Житомирській області заперечило щодо позовних вимог, вказавши що ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 07.10.2020 року у справі № 296/8452/20 про на надання дозволу на примусове відібрання біологічних зразків зразків букального епітелію у [PERSON] , [INFO] , не було встановлено жодних строків. Слідчому [PERSON] не було відомо щодо строків дії ухвали слідчого судді. Крім того, зазначено про необґрунтованість як розміру завданої моральної шкоди, так і витрат на професійну правничу допомогу. У відповіді на відзив позивач зазначив, що постановою Житомирської обласної прокуратури від 21.12.2021 кримінальне провадження №12020060000000391 від 24.09.2020 було закрито, причетність позивача до вчинення кримінального правопорушення не встановлено. Ухвала слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 07.10.2020 року у справі № 296/8452/20 втратила свою чинність 07.11.2020р., та про ці обставини [PERSON] повідомив слідчих та спеціаліста (лікаря хірурга). Слідчого ГУНП у Житомирській обл.. було запрошено на судове засідання щодо роз`яснення судового рішення від 27.11.2020 (справа N0\~296/8452/20) як учасника справи, а саму ухвалу про роз`яснення від 07.10.2020 було зареєстровано в ГУНП у Житомирській обл.. за день до відібрання таких зразків. Ухвалою від 27.11.2020 про роз`яснення ухвали від 07.10.2020 слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира Драча Ю.І. (справа №\~296/8452/20) встановлено, що примусово біологічні зразки на підставі рішення суду в [PERSON] можна було відібрати в строк до 07.11.2020. Незаконне примусове відібрання біологічних зразків відбулось без відповідної ухвали слідчого сумі, примусово, із погрозою застосування зброї та застосуванням фізичної сили. Розмір завданої шкоди є обґрунтованим. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали повністю, представник відповідача проти позову заперечив. Заслухавши сторони та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 07.10.2020 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції Яремчук М.І, поданого в межах кримінального провадження № 12020060000000391 від 24.09,2020 року про примусове відібрання біологічних зразків. Надано слідчим (слідча група) в рамках кримінального провадження №12020060000000391 від 24.09.2020 та особам які будуть діяти за їх дорученням, дозвіл на примусове відібрання біологічних зразків зразків буквального епітелію у [PERSON] , [INFO] , для проведення судових експертиз. В ухвалі слідчого судді не вказано строк її дії. Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 27.11.2020 року у справі № 296/8452/20 роз`яснено, що ухвала слідчого, судді від 07.10.2020 про надання дозволу на примусове відібрання біологічних зразків зразків буквального епітелію у [PERSON] [INFO] , для проведення судових експертиз діє протягом місяця з дня постановлення. (т.1 а.с. 58). Згідно листа Корольовського районного суду м. Житомира від 22.12.2020 року ухвала слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 27.11.2020 року у справі № 296/8452/20 про роз`яснення судового рішення направлена на СУ ГУНП в Житомирській області поштою 01.12.2020 року. (т.1 а.с. 65). Як вбачається з ухвали слідчого Корольовського районного суду м. Житомира від 27.01.2021 року у справі №296/11194/20 про відвід слідчого Гриценка Д.В., постановленої в рамках кримінального провадження №12020060000000391 від 24.09.2020 р., 15.12.2020р. в проміжок часу з 11:20 11:50 слідчим Гриценко Д.В. здійснено примусове відібрання біологічих зразків [PERSON] . Наведене також підтверджується копією протоколу від 15.12.2020р. про отримання зразків для експертизи (т.1 а.с. 70). Як вбачається з відеозапису, слідчим Гриценко Д.А. та працівниками спеціального підрозділу КОРД під загрозою застосування зброї та фізичної сили по відношенню до [PERSON] вчинено дії з примусового відібрання біологічних зразків останього. (т.1 а.с. 70). Таким чином судом встановлено, що примусове відібрання біологічних зразків у позивача здійснено працівниками органу досудового розслідування під загрозою застосування зброї та із застосуванням фізичної сили по відношенню до [PERSON] без дозволу слідчого судді на момент проведення слідчої дії. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 56 Конституції України). Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частинами 1,2 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Положеннями ч. 3 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Згідно із статтею 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадянина. Частиною другою статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (частина п`ята та шоста статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»). Так, у судовому засіданні свідок [PERSON] , священник, настоятель храму, повідомив, що відібрання біологічних зразків відбувалося після служби у дворику куди виходили вікна недільної школи, процес відібрання бачили як діти, так і викладачі та люди. [PERSON] всі добре знають, оскільки його благодійний фонд «Духовна освіта», засновником якого є позивач, прийняв участь у будівництві цієї недільної школи. При відібранні біологічних зразків на обличчі позивача відображались його почуття, приниження та в подальшому він уникав розмов про дану подію. Свідок [PERSON] , який на момент події працював охоронцем на території недільної школи також повідомив, що відібрання біологічних зразків у позивача відбувалось із застосуванням сили, викручували ноги, руки, що бачили люди, оскільки дворик прохідний. Свідок [PERSON] також повідомила, що напередодні 10-річниці благодійного фонду на території церковного дворику відбулося примусове відібрання біологічних зразків у позивача, який є її безпосереднім керівником. Подію бачило багато людей і дітей. Після події у позивача була апатія, пригнічений стан, скаржився на сон, через 2 місяці включився в роботу благодійного фонду. Як вбачається з відеозаписів, відібрання біологічних зразків відбулося із застосуванням сили у дворику недільної школи. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Згідно висновку експерта психолога від 12.02.2021р., наданого позивачем, психотравмувальні обставини спричинили моральні страждання позивачу, грошовий еквівалент моральних страждань (моральної шкоди), спричинених [PERSON] внаслідок незаконного відібрання біологічних зразків, можна визначити в гривневій сумі, еквівалентній одному мільйону доларів США, що згідно офіційного курсу станом на 18.03.2021р. становить 27\~690\~000 грн. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 20.02.2023 року задоволено клопотання позивача та призначено у справі судово-психологічну експертизу. Як вбачається з Висновку КНДІСЕ за результатами проведення комісійної судової психологічної експертизи від 29.04.2024 № 8174/23-61: ситуація, яка пов`язана із відібранням 15.12.2020 року біологічних зразків у [PERSON] була психотравмувальною для нього. Констатується значна ступінь глибини та інтенсивності психотравмуючого впливу зазначеної ситуації на особистість [PERSON] . За результатами психологічного дослідження [PERSON] нанесено страждання (моральна шкода) у зв`язку з вищевказаною ситуацією. Орієнтовний розмір грошової компенсації за завдані страждання (моральну шкоду) становить 18 мінімальних заробітних плат, що установлені на момент розгляду справи судом. Орієнтовний розмір грошової компенсації за завдані страждання (моральну шкоду), спричинені відібранням 15.12.2020 року біологічних зразків у [PERSON] становить 18 мінімальних заробітних плат, що установлені на момент розгляду справи судом.(т.3 а.с. 39). Відповідно до ч.2 статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України» розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму, зазначеного в абзаці дев`ятому статті 7 цього Закону. Згідно абз.9 ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України» - 1600 грн. Таким чином на момент розгляду справи судом орієнтовний розмір грошової компенсації за завдані страждання (моральну шкоду) згідно висновку КНДІСЕ за результатами проведення комісійної судової психологічної експертизи від 29.04.2024 № 8174/23-61 становить 18 мінімальних заробітних плат, що складає 28 800 грн. (18 х 1 600 грн). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) зроблено висновок, що «моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють під час розгляду справи. Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Законодавством встановлений\~лише мінімальний\~розмір для\~визначення моральної\~шкоди,\~а не\~граничний. Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, раховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19). Таким чином розмір відшкодування моральної шкоди не є сталою величиною, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи. Практика ЄСПЛ з питання відшкодування моральної шкоди свідчить про те, що оцінка такої шкоди, за своїм характером, є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом. Цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. Виходячи з тих обставин, що законодавством не встановлено чіткого розміру відшкодування моральної шкоди у цій категорії справ, а зазначено тільки мінімальний розмір, оцінюючи характер спірних правовідносин, зокрема, що позивачем заявлено позов саме з підстави примусового відібрання у позивача біологічних зразків без відповідного дозволу суду, що спричинило глибокі душевні страждання позивачу, репутаційні втрати, наслідки у повсякденному житті та роботі, оцінюючи доводи позивача, свідків та наявні у матеріалах справи висновок експерта психолога від 12.02.2021р. та Висновок КНДІСЕ за результатами проведення комісійної судової психологічної експертизи від 29.04.2024 № 8174/23-61, ступінь глибини та інтенсивності психотравмуючого впливу зазначеної ситуації на особистість [PERSON] , покази свідків, та встановлені обставини що незаконне примусове відібрання біологічних зразків відбулося у дворі недільної школи із свідками події, один відеозапис здійснювався з вікна недільної школи, де свідками могли бути як викладачі недільної школи так і діти, та яка побудована зусиллями позивача, діяльність якого як мецената відома не тільки у церкві та недільній школі, що призвело і до зниження репутації позивача як мецената, наявність погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру, що відобразилось в тому числі і на діяльності благодійного фонду, та зважаючи на рік проведення експертизи, ріст інфляції, та фінансового навантаження на державний бюджет через війну, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення на користь позивача 230\~000 грн. у відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями органу досудового розслідування, а саме примусовим відібранням у позивача біологічних зразків без відповідного дозволу слідчого судді на момент проведення слідчої дії. Слід врахувати, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. (Постанова ВС від 10 липня 2024 року у справі № 522/10503/22 провадження № 61-3225св24). Відповідно до\~статті 2 ЦК України\~учасником спірних правовідносин у справі про відшкодування шкоди за рахунок держави на підставі\~статті 1176 ЦК України\~є держава Україна, а тому вона має бути відповідачем. Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга\~статті 2 ЦК України). Відповідно до частини 1\~статті 170 ЦК України\~держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Відповідно до пункту 4 Положення про ДКС України, затвердженого\~Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є ДКС України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Таким чином, відповідачем у справі є Держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватись, або номера чи виду рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення. Стягнення сум з Держави Україна здійснюється шляхом списання у безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку. Такі висновки викладені у пункті 6.21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі №910/23967/16 (провадження № 12-110гс18). Судовий збір, від сплати якого позивач був звільнений, слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,\~\~

Outcome: partial