Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

Представник позивача Пархомчук С.В. звернувся до Чернігівського районного суду Чернігівської області з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 1732306 від 27.03.2021 в розмірі 7\~003, 90 грн. Ухвалою судді Чернігівського районного суду Чернігівської області Хоменко Лариси Василівни справу передано за підсудністю до Городнянського районного суду Чернігівської області. 18 березня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду Городнянським районним судом Чернігівської області і відкрито спрощене провадження з викликом у судове засідання сторін. У судове засідання сторони не з`явилися, представник позивача звернувся до суду із клопотанням (а.с.58-60) та просив розглядати справу за наявними матеріалами, без особистої участі представника, надав згоду на заочний розгляд справи і просив при винесенні рішення компенсувати позивачу за рахунок відповідача понесені судові витрати у сумі 12922,40 грн, які складаються із витрат на судовий збір у сумі 2422,40 грн та витрат на професійну правову допомогу у сумі 10500 грн. Відповідач двічі повідомлялася про час та місце судових засідань за адресою реєстрації (а.с.55, 76), у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзиву не подала. Згідно частини 4 статті 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За наявності умов, передбачених частиною 1 статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши заявлені у справі докази, суд дійшов висновку, що позов є обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 10.06.2021 між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та [PERSON] укладено кредитний договір № 1732306 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до пункту 1.1 договору укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ITС товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході та/або шляхом перевірки правильності введення паролю входу до особистого кабінету. Підписуючи договір, відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє їх, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Згідно із пунктом 1.2 договору Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту складає 3500,00 грн. Відповідно до пункту 1.3 договору строк кредиту - 15 днів. Дата повернення кредиту вказується у Графіку платежів, що є Додатком 1 до такого Договору. Строк договору продовжується у порядку та на умовах, визначених у Договорі. Тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день. Знижена процентна ставка 0,01 % в день і застосовується лише за умов, вказаних у пункті 1.4.2 Договору. Пунктом 2.1 договору передбачено, що кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів за реквізитами платіжної картки номер № [NUMBER] або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту. Відповідно до пункту 3.1 договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, включаючи періоди пролонгації та автопролонгації, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Відповідно до пункту 4.1.1 договору у випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі встановлений термін клієнт може ініціювати продовження строку користування кредитом та зміни дати повернення кредиту шляхом укладення додаткової угоди до договору. Разом з тим, пункт 4.2 договору передбачає можливість та порядок автопролонгації строку кредиту. Так, відповідно до пункту 4.2.1 договору сторони домовились, що у випадку, якщо у клієнта на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, а клієнт не продовжив строк кредиту самостійно, то за цим договором застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація) з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту. Згідно з пунктом 4.2.2 клієнт, підписуючи цей договір, дає згоду на його автопролонгацію, тобто продовження дії договору та строку користування кредитом із закінченням строку кредиту або продовження строку кредиту ще на 15 календарних днів. Відповідно до пункту 4.2.5 договору загальна кількість автопролонгацій за цим договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів, включаючи період, визначений в пункті 1.3 договору, тобто початковий період кредитування тривалістю 15 днів. Згідно з пунктом 4.2.7 у кожному випадку пролонгації/автопролонгації сума несплачених клієнтом процентів за користування кредитом, нарахованих в період строку кредиту та в період продовженого строку, є простроченою та підлягає сплаті/зарахуванню у першу чергу, а товариство має право на стягнення таких прострочених процентів, у тому числі у примусовому порядку. Договір та Графік платежів підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Х091 27.03.2021 11:16:25. Довідкою про ідентифікацію, виданою ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», підтверджуються, що клієнтка [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , із якою укладено договір № 1732306 від 27.03.2021 ідентифікована товариством. Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) здійснювалося в ІТС http://credit7.ua/. Із довідки ТОВ «УПР», наданої ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», вбачається, що на платіжну картку клієнта було успішно перераховано кошти на платіжну картку 27.03.2021 об 11:18:11 на суму 3500 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі іРау.ua-84313537, призначення платежу: зарахування 3500 грн на картку [NUMBER] (а.с.28) Відповідно до договору факторингу № 02-24122001 від 24 грудня 2021 року, укладеного між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (Клієнт) та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» (Фактор), Клієнт відступив Фактору права вимоги, зазначені в Реєстрі Боржників (а.с.19,24-27). Згідно з п. 6.2.3 договору факторингу права вимоги переходять до нового кредитора (Фактора ТОВ ««ФК «КЕШ ТУ ГОУ») після підписання цього договору та виконання фактором вимог п. 7.2 договору, тобто після оплати ціни продажу. Витягом з Реєстру Божників до договору факторингу № 02-24122001 від 24 грудня 2021 року (а.с.19) підтверджено передачу права вимоги до боржника [PERSON] щодо тіла кредиту в сумі 3500 грн, при цьому залишок по тілу кредиту 3220 грн та залишок по відсоткам в сумі 3783,90 грн, тобто право вимоги на загальну суму заборгованості 7003,90 грн. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Таким чином судом установлено, що посилання на обставини укладення 27.03.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА» та [PERSON] договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту в електронній формі відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію», оскільки договір підписано [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора, відправленого їй товариством. Згідно із випискою з особового рахунка, наданою позивачем, непогашена заборгованість відповідача [PERSON] за Кредитним договором № 1732306 від 27.03.2021 року станом на 04.12.2024, яка залишилася незмінною з дня відступлення прав вимоги, становить 7003,90 грн, з яких: 3220,00 грн заборгованість за сумою кредиту; 3783,90 грн заборгованість за відсотками (а.с. 18). Всі перелічені суми нараховані первісним кредитором - ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА». У січні 2025 року позивач направив відповідачу вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором, у якій повідомив про відступлення права вимоги, зазначив інформацію про суму та порядок погашення заборгованості (а.с.28), проте сума заборгованості залишається несплаченою. Зі змісту ст.ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як убачається зі змісту ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою у випадку, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин, оскільки відповідач допустила порушення зобов`язань, встановлених договором, власних розрахунків заборгованості за кредитом, а також доказів своєчасного та належного виконання кредитного договору не надала, що має наслідком наявність заборгованості за тілом кредиту та відсотками, то позовні вимоги у сумі 8057,50 грн підлягають задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн, який відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України покладається на відповідача. Суд, розв`язуючи клопотання позивача про стягнення із відповідача згідно ст. 137 ЦПК України витрат на професійну правничу допомогу, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.що заявлений представницею позивачки розмір витрат на правничу допомогу є реальним та підтвердженим належними доказами. Перелік витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, окрім визначених 3000 гривень на моніторинг "Єдиного державного реєстру судових рішень" щодо процесуального статусу судової справи, був необхідним для розгляду цієї справи, а тому заявлений до відшкодування розмір витрат у сумі 7500 гривень відповідає критерію розумності та співмірності із її складністю, а отже, заява про розподіл витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню саме у розмірі 7500 грн, а не як зазначено позивачем 10500 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved