Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

28 червня 2023 року позивач [PERSON] звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА «ЛАН» (далі ТОВ «АГРОФІРМА «ЛАН»), в якому просить: - скасувати державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки площею 1,6680 гектара, кадастровий номер 5925381000:03:001:0057, проведену на підставі договору оренди землі 218 від 05.09.2016 та скасувати запис про державну реєстрацію іншого речового права за №16264791; - усунути перешкоди у користуванні [PERSON] цією земельною ділянкою. В обґрунтування позову зазначено, що позивач є власником земельної ділянки площею 1,6680 га, кадастровий номер 5925381000:03:001:0057 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Шосткинської районної державної нотаріальної контори 17 березня 2011 року за реєстровим №391 (далі - Земельна ділянка-1), після померлого діда [PERSON] . Вказана вище земельна ділянка розташована на території Гамаліївського старостинського округу Шосткинської міської ради Сумської області, цільове призначення земельної ділянки 2.1 ведення товарного сільськогосподарського виробництва (сіножатей). В жовтні 2017 року позивачу стало відомо про наявність іншого речового права на Земельну ділянку - 1, а саме договору оренди землі 218 від 05.09.2016 укладеного між [PERSON] та ТОВ «АГРОФІРМА «ЛАН», строком на 14 років (далі - Договір оренди-1). Проте, позивач не укладав вказаний вище договір оренди землі, підпис під договором вчинений не ним, що підтверджується висновком старшого судового експерта сектору технічних досліджень документів та почерку відділу криміналістичних видів досліджень Сумського НДЕКЦ МВС України Рєзнік Л.О. №19/119/6-6/97е від 05 січня 2017 року. Отже, позивач не погоджував істотні умови Договору оренди-1, а тому вказаний договір оренди землі не було вчинено. Державна реєстрація Договору оренди-1, не скасована, що порушує права та законні інтереси позивача. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав в повному обсязі, в обґрунтування послався на обставини зазначені в ньому. Додатково пояснив, що у 2016 році він дізнався про Договір оренди-1, оскільки представники ТОВ «АГРОФІРМА «ЛАН» ходили по селу і пропонували заключити договір оренди на землю, його мати уклала договір оренди землі з ТОВ «АГРОФІРМА «ЛАН», але він особисто не укладав з представником цього Товариства такий договір. При оформленні договору оренди землі з матір`ю, уклали і його договір без його дозволу та присутності. Підпис в Договорі оренди-1 стоїть не його, що підтверджено відповідним висновком експерта. Гроші за оренду земельної ділянки він жодного разу не отримував. В судовому засіданні представник відповідача ТОВ «АГРОФІРМА «ЛАН» адвокат Михайловин Дмитро Васильович позовні вимоги не визнав. Додатково пояснив, що спір в цій справі стосується лише розміру орендної плати. Позивач зазначає, що договір оренди землі не підписував, що підтверджується висновком експерта, але висновок експерта був викладений у кримінальній справі, що не може бути доказом у цивільному провадженні. Також, позивач дізнався про не укладення з ним договору оренди землі у 2017 році, проте до суду звернувся тільки у 2023 році, отже, до позовних вимог потрібно застосувати строк позовної давності. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із фотокопії Договору оренди землі 218 складеного 05 вересня 2016 року, вбачається, що цей Договір укладений між Орендодавцем [PERSON] та Орендарем ТОВ «АГРОФІРМА «ЛАН», предметом договору є земельна ділянка площею 1,6680 га, кадастровий номер 5925381000030010057. (а.с.11, 12) Із фотокопії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-5919838162021 сформованого 21.12.2021, вбачається, що земельна ділянка за кадастровим номером 592538100:03:001:0057; місце розташування: Сумська область, Шосткинський район, Гамаліївська сільська рада, цільове призначення: 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; форма власності: приватна, площа земельної ділянки: 1,6680 га; дата державної реєстрації земельної ділянки 27.09.2004. Власником цієї ділянки є [PERSON] згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку Шосткинська райдержадміністрація 27.09.2004 СМ №098600. Відомості про оренду, суборенду згідно з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно: орендар - ТОВ «АГРОФІРМА «ЛАН», площа земельної ділянки 1.6680 га; орган що здійснив державну реєстрацію речового права: Кияницька сільська рада Сумського району; дата державної реєстрації речового права: 05.09.2016; строк дії речового права договір укладено на 14 років. (а.с.14-17) Відповідно до фотокопії висновку експерта, виданого Сумським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Міністерства внутрішніх справ України 05 грудня 2017 року за №19/119/6-6/97е, підпис від імені [PERSON] у графі «Підписи сторін» у стовпці «Орендодавець» у договору оренди землі 218 від 05.09.2016, виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Підпис від імені [PERSON] у графі «Орендодавець» у стовпці «Підпис» в акті визначення меж земельної ділянки в натурі від 05.09.2016, виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Підпис від імені [PERSON] у графі «Орендодавець» у стовпці «Підпис» в акті приймання-передачі земельної ділянки, що надається в оренду від 09.09.2016, виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Зі змісту вказаного висновку експерта, вбачається, що предметом дослідження був Договір оренди землі 218 від 05.09.2016; акт визначення меж земельної ділянки від 05.09.2016; акт приймання-передачі земельної ділянки, що надається в оренду від 09.09.2016. (а.с.18-23) Відповідно до ст. 124, 125, 126 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Право оренди землі оформлюється договором, який реєструється відповідно до закону. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі» від 06.10.1998 №161-XIV (далі Закон №161-XIV). Відповідно до ст. 13 Закону №161-XIV, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно із ч.1 ст.14 Закону №161-XIV, договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї сторони може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ч.3 ст.203 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За загальним правилом, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч.2 ст.207 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. В правовій позиції, висловленій в постанові Верховного Суду України від 22.04.2015 №6-48цс15 йдеться про те, що якщо спірний договір, укладений від імені позивача, підписаний не ним, а іншою особою, то такий договір був укладений без волевиявлення особи, а тому суди дійшли правильного висновку про недійсність спірного договору на підставі частини третьої статті 203 та частини першої статті 215 ЦК України. Оскільки в судовому засіданні на підставі досліджених доказів встановлено, що [PERSON] не підписував Договір оренди-1, тобто позивач не виявляв свою згоду на укладання правочину з такими умовами, то суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та наявність правових підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним на підставі ч.3 ст.203 та ч.1 ст.215 ЦК України. За змістом ч.1 ст.319, ч.1, 2 ст.321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ст.34 Закону №161-XIV, у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. За ч.1 ст.20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV (далі Закон №1952-IV) про подання/отримання заяви на проведення реєстраційних дій державний реєстратор невідкладно повідомляє власника об`єкта нерухомого майна, щодо якого подано заяву. Доказів про повідомлення позивача, як власника земельної ділянки щодо подання/отримання заяви на проведення реєстраційних дій щодо Договору оренди земельної ділянки державним реєстратором суду не надано. Відповідно до ч.8 ст.30 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій розглядаються судом, визначеним за правилами підсудності щодо розгляду спору, похідними від якого є такі вимоги. Згідно із ч.2 ст.26 Закону №1952-IV у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Щодо визнання належним та достовірним доказу висновку експерта суд зазначає наступне. Згідно із ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1 ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. У постановах Верховного Суду від 10 липня 2019 року у справі №686/23256/16-ц, від 25 березня 2021 року у справі №752/21411/17 зроблено висновки, що отриманий відповідно до вимог закону висновок експерта у кримінальній справі, є письмовим доказом у цивільній справі, якому суд має надати оцінку. У постанові Верховного Суду від 08 вересня 2022 року у справі №125/1501/20-ц вказано на допустимість висновку експерта складеного в межах кримінального провадження, як письмового доказу у цивільній справі, оскільки експертиза проведена у кримінальному провадженні містила інформацію щодо предмета доказування у цивільному провадженні, незважаючи на те, що на момент розгляду справи вирок у кримінальній справі не ухвалений. Отже, висновки експерта, складені в межах кримінального провадження, можуть бути письмовими доказами у розглядуваній справі (постанова Верховного Суду від 23 листопада 2022 року у справі №761/4564/19). Верховний Суд у постанові від 05 лютого 2020 року у справі №461/3675/17 зазначив, що статтею 110 ЦПК України визначено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. У постанові від 15 квітня 2021 року у справі №759/15556/18 Верховний Суд дійшов висновку, що у випадку незгоди з висновком експерта за результатами експертизи, проведеної у кримінальному провадженні, сторона не позбавлена можливості заявити клопотання про призначення експертизи у цивільній справі. Згідно із ч.5, 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року за №1402-VIII висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Як вбачається з матеріалів прави відповідач під час розгляду справи не заявляв клопотання про проведення експертизи у цій цивільній справі, будь-яких заперечень щодо цього також не подавав. Отже, суд приймає вказаний вище висновок експерта оскільки предметом дослідження був спірний договір. Щодо застосування позовної давності до цього позову, суд зазначає наступне. Позовна давність пояснюється тим, що вона: а) забезпечує визначеність і сталість цивільних правовідносин; б) дисциплінує учасників цивільного обороту, стимулює їх активність у здійсненні їх прав і обов`язків; в) слугує зміцненню договірної дисципліни, прискоренню обіговості коштів, посиленню взаємного контролю за виконанням зобов`язань. Встановлюючи часові межі судового захисту порушеного цивільного права, позовна давність слугує правовій стабільності та усуненню правової невизначеності, яку можуть створювати задавнені (застарілі) правові вимоги, насамперед, майнового характеру (за позовами про присудження). Інститут позовної давності має на меті спонукати учасників цивільних відносин вчиняти дії, спрямовані на захист порушених прав у розумні строки, тобто тоді коли відновлення порушеного права є актуальним для управненої особи. Позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації цього договору, і на час подання позову до суду договір оренди земельної ділянки не був розірваний і не усунено перешкод позивачу у користуванні ним його нерухомим майном, а тому суд вважає, що позов заявлений позивачем в межах строку дії спірного договору оренди земельної ділянки. Отже, таке правопорушення є триваючим. При триваючому правопорушенні перебіг позовної давності починається щодня доти, доки триває правопорушення. Якщо правопорушення припинено в день припинення фіксується момент початку перебігу позовної давності. Згідно із ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Негаторним є позов власника про усунення перешкод у здійсненні користування майном третіми особами, в яких існували підстави для цього, але вони згодом відпали (наприклад, у разі визнання угоди недійсною, припинення договору за угодою сторін та ін). Оскільки відповідач і надалі користується земельними ділянками позивача, рішення державного реєстратора про реєстрацію спірного договору не скасовано, то це є істотним порушенням договору, а тому як основна так і похідна від неї позовна вимога заявлені у межах строку дії договору земельної ділянки. А тому, відсутні підстави застосовувати строк позовної давності до цих позовних вимог. Виходячи з викладеного суд вважає, що Договір оренди-1 землі 218 укладений 05 вересня 2016 року є нікчемним з вищезазначених підстав, не може створювати юридичні наслідки для позивача та є підставою для скасування державної реєстрації права оренди, тобто суд дійшов висновку про скасування рішення державного реєстратора Кияницької сільської ради Сумського району Сумської області Дяченко Юлії Вікторівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: номер запису про інше речове право 16264791, індексний номер 31272854 від 07 вересня 2016 року про реєстрацію договору оренди землі, номер 218, виданий 10 серпня 2016 року, строк дії договір укладено на 14 років, стосовно земельної ділянки кадастровий номер 5925381000:03:001:0057, площею 1,6680 га, розташованої за адресою: Сумська область, Шосткинський район, Шосткинська міська рада Сумської області (раніше - Гамаліївська сільська рада), з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА «ЛАН» та [PERSON] . У зв`язку з чим слід витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА «ЛАН» вказану вище земельну ділянку, що належить на праві приватної власності [PERSON] . Відповідно до вимог ч.2 п.1 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею, документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1073 грн 60 коп. відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №42 від 23.006.2023. Враховуючи вищевказане, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 1073 грн 60 коп.

Outcome: approved