Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

20 січня 2025 року представник ТОВ «Діджи Фінанс» звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи наступним. 09 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 4045749, за яким відповідачу були надані кошти у розмірі 5 000 грн на споживчі потреби, з встановленим строком користування до 24 травня 2021 року. 10 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» був укладений договір відступлення прав вимоги № 06Т, предметом якого є відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і до боржника [PERSON] за договором № 4045749 від 09 травня 2021 року. Відповідно до додатку до договору факторингу від 10 серпня 2021 року № 06Т позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором в сумі 22 450 грн 00 коп., з яких: 5 000 грн 00 коп. сума заборгованості по тілу кредиту; 16 500 грн 00 коп. сума заборгованості за відсотками; 950 грн 00 коп. сума заборгованості за комісією, яка нараховується одноразово. На підставі наведеного позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 4045749 в сумі 22 450 грн 00 коп., судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп., витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн 00 коп. 13 лютого 2025 року відповідач надав відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі за безпідставністю. На його думку, позивачем не додано жодного первинного документа, який підтвердив би факт здійснення первинним кредитором господарської операції з видачі кредитних коштів за договором. Крім того, відсутні докази на підтвердження підписання відповідачем кредитного договору в електронному вигляді, отримання ним кредитних коштів, не доведений розмір і складові заборгованості. Зазначив про пропуск позивачем трирічного строку позовної давності, а також про завищений розмір правничої допомоги (а.с. 68-75). 18 лютого 2025 року позивач надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що доводи відповідача вважає небунтованими та такими, що спростовуються наявними в матеріалах справи доказами (а.с. 76-77). Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу у його участі (а.с. 8). Відповідач в судове засідання не з`явився (а.с. 104). Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Зі змісту анкети-заяви на кредит № 4045749 від 09 травня 2021 року, договору про споживчий кредит № 4045749 від 09 травня 2021 року, паспорту споживчого кредиту № 4045749, графіку платежів за договором про споживчий кредит від 09 травня 2021 року № 4045749, який було укладено між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , вбачається, що банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі в сумі 5 000 грн строком на 15 днів до 24 травня 2021 року, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника і становить 7 450 грн, комісія за надання кредиту - 950 грн, яка нараховується одноразово за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту за договором, проценти за користування кредитом 1 500 грн, які нараховуються за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартною (базовою) процентною ставкою 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Умови пролонгації строку договору зазначені в п.п. 2.3.1-3.3.1.2 договору (а.с. 9-15). Платіжне доручення від 09 травня 2021 року № 45802623, рух коштів по картці від 24 лютого 2025 року, повідомлення АТ «Універсал Банк» від 24 лютого 2025 року свідчать, що [PERSON] отримав від банку 5 000 грн на картку [NUMBER] (а.с. 16, 106-109). 10 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» був укладений договір відступлення прав вимоги № 06Т, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» передало ТОВ «Діджи Фінанс» право грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 4045749 (а.с. 21-25). Відповідно до додатку до договору факторингу № 06Т залишок боргу на момент відступлення прав вимоги становить 22 450 грн 00 коп., з яких: 5 000 грн 00 коп. сума заборгованості по тілу кредиту; 16 500 грн 00 коп. сума заборгованості за відсотками; 950 грн сума заборгованості за комісійною винагородою (а.с. 18). Ст. 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 6 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року № 675-VIII слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону № 675-VIII). В силу п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону № 675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Ч. 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст.1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У ч. 1 ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Згідно з ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання має виконуватися належним чином, у тому числі відповідно до умов договору та вимог закону. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Зібрані у справі докази підтверджують, що ТОВ «Мілоан» і [PERSON] уклали в електронній формі кредитний договір. ТОВ «Мілоан» і [PERSON] у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо розміру кредиту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, підстав сплати комісії, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо. На виконання умов кредитного договору ТОВ «Мілоан» перерахувало на картковий рахунок відповідача відкритий у банку MASTERCARD № 537541ХХХХХХ637 грошові кошти в сумі 5 000 грн, про що свідчить платіжне доручення № 45802623 від 09 травня 2021року, яке відповідно до статті 1 Закону України «Про платіжні послуги» від 30 червня 2021 року № 1591-ІХ відповідає вимогам платіжного документа. П. 2.1. договору, визначено, що кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. П. 2.2.2. договору визначено, що нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3. Згідно з п. 3.3.2. договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі, передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п. 1.1.-1.6. та п. 2.4. цього договору. Відповідно до п. 7.1 цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Додатком № 1 до договору є графік платежів, згідно з яким визначено до сплати: сума кредиту, проценти за користування кредитом, комісія за надання кредиту. Анкета-заява на кредит № 4045749 від 09 травня 2021 року містить відомості щодо погодження отримання кредиту відповідачем у ТОВ «Мілоан». Відповідно до положень п. 2.3. кредитного договору сторони погодили, що строк кредитування може бути продовжений (пролонгований) на пільгових чи на стандартних умовах. Продовження строку кредитування на пільгових умовах відбувається строком на три, сім і п`ятнадцять днів за умови сплати позичальником комісії і частини заборгованості за кредитом (тілом). Продовження строку кредитування на стандартних умовах відбувається у разі, якщо після завершення строку кредитування позичальник продовжує користуватися кредитними коштами та сплачує комісію за пролонгацію договору. В даному випадку останній день дії договору 24 травня 2021 року включно. Відомостей про те, що після 24 травня 2021 року відповідач вчиняв якісь дії для продовження строку кредитування чи вносив будь-які кошти на продовження дії договору, матеріали справи не містять, а тому 24 травня 2021 року строк дії договору закінчився і нарахування коштів товариством після спливу строку дії договору є необґрунтованим. Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. При цьому, ч. 2 ст. 625 ЦК України конкретизовано визначений ст.ст. 536, 693 цього Кодексу обов`язок покупця сплачувати встановлений договором або законом розмір процентів за незаконне користування чужими грошовими коштами з визначенням додаткового зобов`язання боржника на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, з огляду на таке обмеження законодавця щодо розміру трьох процентів річних, можна дійти висновку, що ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено можливість визначення розміру процентів саме у річних, а не будь-яким іншим способом, передбаченим договором, та обмеження свободи сторін в укладенні договору на предмет визначення іншої методики нарахування процентів за незаконне користування чужими грошовими коштами згідно із статями 536, 625, 693 ЦК України. У свою чергу, згідно з визначенням поняття неустойки, яке передбачено ст. 549 ЦК України, грошовою сумою, яку боржник повинен передати кредитору у разі порушення зобов`язання, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення, є пеня. Таким чином, оскільки проценти за користування чужими грошовими коштами, які за умовами п. 1.6. та 1.5.3. кредитного договору нараховуються за кожен день прострочення виконання зобов`язання, за своєю правовою природою, враховуючи спосіб обчислення за кожен день прострочення, підпадають під визначення пені, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача нарахованих останнім процентів за користування кредитними коштами поза межами строку дії кредитного договору. У відповідності зі ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Ст.\~514\~ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме - про стягнення з відповідача на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованості за договором про споживчий кредит № 4045749 від 09 травня 2021 року у розмірі 7 450 грн, яка складається: з 5 000 грн - заборгованість за основним зобов`язанням кредиту (тіло кредиту); 950 грн - комісія за надання кредиту; 1 500 грн - проценти. З огляду на те, що з 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон, згідно з яким в Україні запроваджений з 12 березня 2020 року загальнодержавний карантин, який тривав до 30 червня 2023 року, а з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який діє на усій території України, а також на встановлені судом обставини, а саме - звернення позивача з даним позовом 20 січня 2025 року, трирічний строк позовної давності щодо вимог у даній справі позивачем не пропущено. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 2 422 грн 40 коп. (а.с. 1). Оскільки позовні вимоги задоволені на 33 % (7 450 грн х 100% / 22 450 грн), з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати за сплату судового збору в розмірі 799,39 грн. Згідно з положенням п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На підтвердження понесених витрат на надання правової (правничої) допомоги позивачем подано договір № 42649746 про надання правової допомоги від 01 листопада 2024 року, додаткову угоду № 4045749, детальний опис робіт (наданих послуг), акт про підтвердження факту надання правової (правничої) допомоги (а.с. 16 на звороті, 20, 29-31, 32 на звороті). Витрати на професійну правничу (правову) допомогу складають 6 000 грн, тому суд дійшов висновку про задоволення витрат позивача на правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог 1 980 грн 00 коп., що становить 33% від 6 000 грн.

Outcome: partial