Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, просила розірвати шлюб зареєстрований між нею та [PERSON] , зареєстрований 12.09.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Перемишлянського районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис 67; стягнути з відповідача на її користь для утримання двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 5\~000,00 грн на кожну дитину, а в загальному розмірі 10\~000,00 грн щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, між ними втрачено почуття любові та взаєморозуміння, спільного господарства вони фактично не ведуть та не підтримують шлюбних відносин, а тому просить суд розірвати шлюб зареєстрований між нею та відповідачем. У цьому шлюбі у них народилось двоє дітей, які на даний час проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. Враховуючи, що обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття є рівним, тому просить стягнути аліменти для утримання двох дітей. Ухвалою судді від 14.04.2025 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 28.04.2025 на адресу суду відповідача надійшов відзив, у якому в частині розірвання шлюбу просив зупинити провадження у справі та надати строк для примирення, а в частині стягнення аліментів стягувати на утримування двох дітей 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік», а саме: на користь [PERSON] , [INFO] , - 1\~598,00 грн та [PERSON] , [INFO] , - 1\~281,50 грн, а разом на двох дітей 2\~879,50 грн. Ухвалою суду від 08.05.2025 у задоволенні клопотання відповідача про надання сторонам строку для примирення відмовлено. У судовому засіданні представник позивача проти надання строку для примирення категорично заперечив. Зазначив, що примирення між сторонами неможливе, оскільки відповідач страждає від алкогольної залежності, проходив стаціонарно реабілітацію від такої. Щодо стягнення аліментів на утримування двох дітей у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явився, в тексті поданого відзиву просив розгляд справи проводити за його відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5), шлюб між сторонами зареєстровано 12.09.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Перемишлянського районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис 67. Під час перебування у цьому шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 6, 7), діти проживають разом із позивачем і перебувають на її утриманні. Згідно ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 51 Конституції України, закріплений принцип добровільності шлюбу, зокрема шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Аналогічний принцип закріплений у ст. 24 СК України. У свою чергу, відповідач проти розірвання шлюбу заперечив, просив надати строк для примирення. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18, надання строку для примирення подружжя є лише правом суду, а не його обов`язком. Наявність наміру для примирення лише в одного подружжя без згоди на це іншого подружжя не є правовою підставою для надання строку для примирення. При цьому надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом. Тому, суд не вбачає підстав для надання подружжю строку для примирення з огляду на категоричне заперечення щодо примирення зі сторони позивача. Судом встановлено, що шлюб існує формально, сторони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства вони не ведуть, примирення та збереження їх сім`ї є неможливим. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між ними підлягає розірванню, а у наданні сторонам строку для примирення слід відмовити. Крім того, відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи наведене вище те, що відповідач визнав позов в частині стягнення аліментів на утримування двох дітей у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, сторона позивача проти такого розміру не заперечила, а також рівний обов`язок батьків по утриманню дітей, суд вважає, що слід позов про стягнення аліментів задовольнити частково, стягувати з відповідача на користь позивача аліменти щомісячно на кожну дитину для утримання двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дітьми повноліття, починаючи із дня звернення позивачем до суду 10 квітня 2025 року. При цьому, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати. Порядок розподілу судових витрат визначений ст. 141 ЦПК України. Як вбачається з оригіналу квитанції (а.с. 1), позивачем при пред`явленні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в розмірі 1\~211,20 грн за позовну вимогу про розірвання шлюбу. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати, зокрема судовий збір в розмірі 1\~211,20 грн. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів в розмірі 1\~211,20 грн.

Outcome: partial