Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги\~обґрунтовує тим,\~що шлюб\~між нею\~та відповідачем\~зареєстрований 21\~листопада 2007\~року у\~Радчанській сільській\~раді Тисменицького\~району Івано-Франківської\~області,\~актовий запис\~№27. У шлюбі у народилося двоє дітей: сини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які є неповнолітніми та проживають з нею. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, в них почали виникати непорозуміння та суперечки, що призвело до припинення спільного проживання. Примирення між ними неможливе, шлюб носить формальний характер, що дає підстави для його розірвання. Тому просить шлюб розірвати, неповнолітніх дітей залишити проживати з нею, а також відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON] . У судове засідання позивачка не з`явилася, у поданій заяві просила проводити розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримала у повному обсязі, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. У зв`язку з цим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 листопада 2007 року у Радчанській сільській раді Тисменицького району Івано-Франківської області, актовий запис №27. Після реєстрації шлюбу позивачка змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». У шлюбі у народилося двоє дітей: сини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які є неповнолітніми та проживають матір`ю. Відповідно до ст. 104, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач в судове засідання не з`явився, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Стосунки, які існують між подружжям виключають можливість збереження сім`ї, а тому шлюб слід розірвати, відновити позивачці дошлюбне прізвище « [PERSON] ». За загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. З огляду на те, що позивачка просить залишити неповнолітніх дітей після розірвання шлюбу проживати з нею, а відповідач в судове засідання не з`явився і не надав заперечень з цього приводу, тобто між сторонами відсутній спір щодо того, з ким із батьків будуть проживати діти, суд вважає, що неповнолітніх дітей після розірвання шлюбу слід залишити проживати з матір`ю. Водночас суд зауважує, що під час розгляду цієї справи не вирішується питання про визначення місця проживання дітей. На підставі викладеного, ст. 104 - 113 СК України,

Outcome: approved