Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Представник позивача\~ [PERSON] \~-\~адвокат Мельник\~Т.В.,\~звернулася до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] ,\~третя особа\~ВДВС у\~Дубенському районі\~Рівненської області\~про зняття\~арешту з\~майна.В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що на початку грудня 2024 року згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 09 грудня 2024 року позивачці по справі, [PERSON] , стало відомо, що на квартиру [ADDRESS] , власником якої є вона, було накладено арешт. Як вбачається із зазначеної Інформації арешт на належну їй квартиру було накладено постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дубенського міськрайонного управління юстиції Бабич Любов`ю Павлівною про відкриття виконавчого провадження від 27 червня 2012 року (ВП 33203359), реєстраційний номер обтяження: 12673741, 27 червня 2012. Крім того, у цій Інформації зазначено особу, майно/право якої обтяжується - [PERSON] . Відповідно до інформації Дубенського відділу державної виконавчої служби у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління юстиції від 18 грудня 2024 року №49590 «згідно відомостей ВП-спецрозділ (ВП №33203359) наявна інформація про накладення арешту на майно [PERSON] згідно ухвали Дубенського міськрайонного суду по справі №2-1404, виданої 15.03.2013. Ухвала суду про забезпечення позову (накладення арешту) є виконавчим документом. Станом на 18.12.2024 ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову на виконання до відділу не надходила. Надати будь-яку іншу інформацію по вищевказаних виконавчих провадженнях, в тому числі копії матеріалів виконавчого провадження є неможливим, оскільки строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки. Відповідно паперові носії виконавчого провадження знищуються після закінчення трирічного строку зберігання завершених виконавчих проваджень». Згідно ухвали Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 15 березня 2012 року накладено арешт на майно [PERSON] , жителя [ADDRESS] в межах позовних вимог на суму 15960 грн. Отже, позивачка не є боржником у виконавчому провадженні, в межах якого накладений арешт на належне її майно, а боржником є [PERSON] . [PERSON] є батьком позивачки по справі. [INFO] він помер, що стверджується свідоцтвом про його смерть серія [NUMBER] від 25 жовтня 2024 року. Квартира, на яку було накладено арешт, належить [PERSON] на підставі договору дарування, укладеного між [PERSON] та [PERSON] і посвідченого 23 січня 2009 року державним нотаріусом Першої Дубенської державної нотаріальної контори Тимощук Л.Л., зареєстровано в реєстрі за №74. 31 серпня 2015 року на ім`я [PERSON] реєстраційною службою Дубенського міськрайонного управління юстиції Рівненської області було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] . Право власності на спірну квартиру зареєстровано відповідно до закону, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.01.2009 року та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.08.2015 року. Отже, на момент накладення арешту на квартиру [ADDRESS] [PERSON] не був її власником. Накладення арешту та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обмежує законні права позивачки як власника квартири, щодо вільного розпорядження майном: унеможливлює укладення договорів відчуження, здачі в оренду, тощо належної позивачці квартири. Зважаючи на це, просить зняти арешт з майна позивачки. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 03.02.2025 відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивачки підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи. Заяв та клопотань не надходило. Представник третьої особи на стороні відповідача: Дубенський відділ державної виконавчої служби у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в судове засідання не з`явився. Згідно поданого клопотання начальник відділу Г.Мулик просить розгляд справи провести без їх участі. ІІІ. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 15.03.2012 по справі №2-1404, накладено арешт на майно [PERSON] , жителя [ADDRESS] в межах позовних вимог на суму 15960 грн. (а.с. 4). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 09 грудня 2024 року, на квартиру [ADDRESS] , постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дубенського міськрайонного управління юстиції Бабич Любов`ю Павлівною було накладено арешт в рамках виконавчого провадження від 27 червня 2012 року (ВП 33203359), реєстраційний номер обтяження: 12673741, 27 червня 2012. У цій Інформації зазначено особу, майно/право якої обтяжується - [PERSON] (а.с. 5-6). Відповідно до інформації Дубенського відділу державної виконавчої служби у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління юстиції від 18 грудня 2024 року №49590 «згідно відомостей ВП-спецрозділ (ВП №33203359) наявна інформація про накладення арешту на майно [PERSON] згідно ухвали Дубенського міськрайонного суду по справі №2-1404, виданої 15.03.2013 (а.с. 7). Квартира [ADDRESS] , на яку було накладено арешт, належить [PERSON] на підставі договору дарування, укладеного між [PERSON] та [PERSON] і посвідченого 23 січня 2009 року державним нотаріусом Першої Дубенської державної нотаріальної контори Тимощук Л.Л., зареєстровано в реєстрі за №74 (а.с. 8). Про це ж свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.01.2009 року, свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 31.08.2015 та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.08.2015 року (а.с. 9, 10, 11). [PERSON] є батьком позивачки по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] та свідоцтвом про одруження [NUMBER] (а.с. 12, 13). [INFO] [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про його смерть серія [NUMBER] від 25 жовтня 2024 року (а.с. 14). IV. Норми права, які застосував суд. Згідно\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~закріплений принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України\~та\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Способи захисту визначені\~ст. 16 ЦК України. Згідно з п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявленім вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. Відповідно до\~ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяженням є заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів. Згідно ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на майно боржника. Статтею 59 ЗУ «Про виконавче провадження» визначений чіткий перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. Відповідно до ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізаціунайна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно\~ст. 317 ЦК України\~власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1\~ст. 319 ЦК України\~передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності згідно із ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. За роз`ясненнями, викладеними у п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). V. Мотивована оцінка і висновки суду. Суд приходить до висновку, що існування заборони на відчуження нерухомого майна перешкоджає позивачу реалізувати свої права власника, які полягають у володіння, користуванні та розпорядженні своїм майном. Наявність обтяження у формі арешту нерухомого майна порушує право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена можливості в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд. Причому, враховуючи, що на момент накладення арешту на квартиру [ADDRESS] [PERSON] не був її власником, існування обтяження не узгоджується з такими загальними засадами цивільного законодавства як справедливість, добросовісність і розумність. Суд бере до уваги, що скасування заборони на майно не порушує прав інших осіб, не суперечить вимогам діючого законодавства, беручи до уваги відсутність заперечень з боку відповідача, а також те, що іншого способу зняти заборону у позивача, крім судового немає, суд приходить висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити. За таких обставин,

Outcome: approved