Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

Позивач - КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» ЧМР звернувся до Придніпровського районного суду м.Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту теплову енергію. Свої вимоги обґрунтовує тим, що КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» ЧМР є виконавцем житлово-комунальних послуг населенню м. Черкаси, у тому числі відомчого житлового фонду. Відповідач є споживачем послуг, які надавалися позивачем за адресою: [ADDRESS] . Однак, у порушення вимог чинного законодавства відповідач не здійснював оплату за надані позивачем послуги, внаслідок чого станом на 01.10.2024 утворилась заборгованість за спожиту теплову енергію у сумі 40051 грн. 35 коп., яка у добровільному порядку не погашена. Дії відповідача наносять шкоду підприємству, яке витрачає можливість своєчасно проводити оплату за енергоносії, сировину матеріали, своєчасно виконувати свої зобов`язання перед бюджетом, і впивають на якість наданих послуг. Враховуючи зазначені вище обставини, позивач просить стягнути з відповідача, на свою користь заборгованість, яка виникла станом на 01.10.2024 р., у сумі 40051 грн. 35 коп., а також стягнути судові витрати. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 26.03.2025 року, для розгляду справи №711/2534/25, обрано суддю Демчика Р.В. Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 07 квітня 2025 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідачу направлялася копія ухвали суду про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, а також матеріали позовної заяви та додатки до неї. 15.04.2025 на адресу суду повернулося рекомендоване повідомлення, з відміткою про вручення особисто поштового відправлення [PERSON] 14.04.2025. Строки для подання відзиву та відповіді на відзив закінчились, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України та частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Рішенням Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання. Одним із таких прикладів, коли поведінка заявників стала однією з причин затягування розгляду справи, є рішення Європейського суду з прав людини «Чікоста і Віола проти Італії». Відповідно до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.\~3, 4\~ст.\~77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України). Відповідно до статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2)\~створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4)\~інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ст.\~14 ЦК України). У судовому засіданні встановлено, що на КПТМ\~«Черкаситеплокомуненерго» покладений обов`язок забезпечення підприємств, установ, організацій та населення міста тепловою енергією для потреб опалення та гарячого водопостачання, згідно з рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 31.10.2007 №1480 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг населенню м.Черкаси». Рішенням від\~14.04.2011\~№\~630\~Національної комісії,\~що здійснює\~державне регулювання\~у сферах\~енергетики та\~комунальних послуг\~-\~КПТМ\~«Черкаситеплокомуненерго» видано\~ліцензію на\~право постачання\~теплової енергії,\~на підставі\~якої забезпечує\~тепловою енергією\~населення,\~організації та\~підприємства всіх\~форм власності\~у м.\~Черкаси. Крім того, на виконання рішень виконавчого комітету Черкаської міської ради від 15.10.2019 №1127, 20.10.2020 №\~1024, 13.10.2021 №\~1122 КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» здійснює постачання теплової енергії на будинок за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація, а послуг з постачання гарячої води\~- суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води. КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» як суб`єкта господарювання з постачання теплової енергії, законодавством визначено виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. За відомостями Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» від 31.03.2025, наданих на запит суду, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 08.07.1987 року і дотепер. До квартири [ADDRESS] надаються послуги з тепловодопостачання від КПТМ\~«Черкаситеплокомуненерго», відкритий о/р [NUMBER] на ім`я [PERSON] , квартира не від`єднана від мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання, але відповідач ухиляється від перерахування щомісячної оплати за опалення та гаряче водопостачання, про що свідчить наданий позивачем розрахунок заборгованості. З листа-розрахунку о/р [NUMBER] , відкритого на ім`я відповідача за адресою: [ADDRESS] вбачається, що станом на 01.10.2024 року відповідач має заборгованість перед КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради за надані йому послуги з постачання теплової енергії в загальній сумі 40051 грн. 35 коп., оскільки оплати послуг ним проводились не регулярно та не в повному обсязі. Таким чином, станом на 01.0102024 року борг відповідача перед Комунальним підприємством теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради за спожиту теплову енергію складає 40051 грн. 35 коп З моменту надання позивачем споживачам послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», між сторонами виникли правовідносини, які полягають у виконанні споживачем зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати спожитих послуг. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09\~листопада 2017 року № 2189-VІІІ (у редакції Закону України №2454-VІІІ від 07\~червня 2018\~року, що чинна з 09 червня 2018 року; діє в частині положень частини третьої статті\~11, абзаців першого та другого частини п`ятої статті 18 з 1 січня 2019 року; введено Закон в дію з 01\~травня 2019\~року відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ), житлово-комунальні послуги\~- це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги\~- послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами п. 2 ч. 1 ст.\~5 цього Закону). Права та обов`язки споживача визначені у статті 7 згаданого Закону. \~Як зазначено\~у частині\~першій статті\~12\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» №\~2189-VІІІ, надання\~житлово-комунальних\~послуг здійснюється\~виключно на\~договірних засадах.\~Договір про\~надання комунальної\~послуги укладається\~між виконавцем\~відповідної послуги\~та споживачем\~або особою,\~яка відповідно\~до договору\~або закону\~укладає такий\~договір в\~інтересах споживача,\~або з\~управителем багатоквартирного\~будинку з\~метою постачання\~електричної енергії\~для забезпечення\~функціонування спільного\~майна багатоквартирного\~будинку (ч.\~1\~ст.\~13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №\~2189-VІІІ). Статтями 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (№2189-VІІІ) визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком споживача - є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця - забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором. Крім того, згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2454-VІІІ від 07 червня 2018 року, у редакції, що чинна з 09 червня 2018\~року, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води передбачені статтями\~21 та 22 цього Закону. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.\~625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, за результатами розгляду справи встановлено, що відповідач, який станом на момент виникнення заборгованості, тобто на 01.10.2024, був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] мав право на проживання, був споживачем послуг, які надаються до вказаної квартири, проте своєчасно та у повному обсязі не вносив плату за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячого водопостачання, зокрема і на час розгляду справи, тож згідно з розрахунком КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» ЧМР, повинен сплатити заборгованість по оплаті вказаних послуг. Відповідачем не надано належних доказів на спростовування факту надання йому, як споживачу, житлово-комунальних послуг позивачем, або ж надання послуг іншою особою. Також відповідачем не було надано доказів на спростування наявної заборгованості по сплаті комунальних послуг, а також розрахунку наявної заборгованості та компенсаційних виплат за несвоєчасну оплату комунальних послуг, або ж доказів на погашення заборгованості, яка утворилася у зв`язку із неналежним виконанням ними зобов`язань з оплати наданих житлово-комунальних послуг. Саме такої правової позиції дотримується Верховний Суд, який висловив її у постановах від 02.04.2020 у справі № 757/29813/17-ц, від 25.06.2020 у справі №\~520/16591/16-ц. Суд зауважує, що споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому та отримані послуги. Закон передбачає, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Крім того, якщо споживач не відмовляється від оплати послуг, а оспорює об`єм наданих житлово-комунальних послуг виконавцем або їх якість, у справі повинні бути певні актипретензії, як докази спростування заявленої суми стягнення. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові по справі № 210/5796/16-ц від 18.03.2019. Аналогічна правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 у справі №6-59цс13, постановах Верховного Суду від 10.12.2018 у справі №638/11034/15-ц, від 18.03.2019 у справі №210/5796/16-ц, від 18.12.2019 у справі №522/2625/16-ц, від 25.03.2020 у справі №211/3347/18-ц, від 18.05.2020 у справі №176/456/17, постанові ВП ВС від 07.07.2020 у справі №712/8196/20. Як вбачається з матеріалів справи, а саме, з розрахунку заборгованості за о/р\~№ [NUMBER] , який досліджено судом, до стягнення з відповідача підлягає борг, який виник, станом на 01.10.2024, у сумі 40051.35\~грн.. За таких обставин, оцінивши докази, надані позивачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» ЧМР підлягають до задоволення у повному обсязі, оскільки встановлено, що позивач є надавачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, ним були надані відповідні послуги відповідачу, як споживачу таких послуг, та на користь КПТМ\~«Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради підлягає заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 40051\~грн.35\~коп., у зв`язку із простроченням відповідачем оплати комунальних послуг, оскільки він має право на проживання у помешканні, до якого позивачем надаються житлово-комунальні послуги і, якими він користуються, не відмовився від послуг, а відтак є споживачем даних послуг. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір в сумі 3028 грн. 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 251 від 12.02.2025 року. Отже, до стягнення із відповідача на користь КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради підлягає сума судового збору в розмірі 3028.00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved