Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

07 квітня 2025 року [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою. В обґрунтування заяви посилалась на те, що з листопада 2008 року по березень 2021 року вона проживала у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] , [INFO] . Під час спільного проживання у них народилось четверо дітей спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Запис про батька дітей у Книзі реєстрації народжень було вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. [PERSON] визнавав себе батьком дітей, зокрема й публічно в мережі Facebook та періодично надавав заявниці матеріальну допомогу на їх утримання. [INFO] [PERSON] загинув та не встиг подати заяву про визнання себе батьком, хоча висловлював такі наміри. Оскільки факт батьківства [PERSON] був відомий всім близьким і знайомим заявниці та за відсутності будь-яких обставин, які б ставили це під сумнів і у зв`язку з неможливістю встановити батьківство в інший спосіб заявниця звернулась із цією заявою до суду. Заявниця [PERSON] та її представник адвокат Рішко С.І. підтримали заяву та просили її задовольнити з викладених у ній підстав. Заінтересована особа Орган опіки і піклування Синевирської сільської ради Хустського району Закарпатської області проти задоволення заяви не заперечила. Суд установив такі фактичні обставини. [INFO] народилась [PERSON] , про що в Книзі реєстрації народжень 24 грудня 2009 року виконавчим комітетом Негровецької сільради Міжгірського району Закарпатської області було зроблено відповідний актовий запис за № 29. Відповідно до свідоцтва про народження (повторного) від 22 січня 2010 року серії [NUMBER] (а.с. 11) батьками [PERSON] зазначені [PERSON] та [PERSON] . [INFO] народилась [PERSON] , про що 25 вересня 2015 року виконавчим комітетом Синевирської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області складено відповідний актовий запис за № 46. Відповідно до свідоцтва про народження від 25 вересня 2015 року серії [NUMBER] (а.с. 15) батьками [PERSON] зазначені [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилась [PERSON] , про що 05 травня 2016 року виконавчим комітетом Синевирської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області було складено відповідний актовий запис № 19. Відповідно до свідоцтва про народження від 05 травня 2016 року серії [NUMBER] батьками [PERSON] зазначені [PERSON] та [PERSON] . [INFO] народився [PERSON] , про що 02 жовтня 2018 року Міжгірським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області складено відповідний актовий запис №\~300. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 10). Допитана в судовому засіданні за її добровільною згодою, під присягою як свідок, заявниця [PERSON] показала, що з листопада 2008 року по березень 2021 року вона проживала у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] , [INFO] . 22 листопада 2008 року вони відсвяткували весілля, проте шлюб не реєстрували як і не проводили релігійного обряду вінчання. З того часу [PERSON] почала спільно проживати однією сім`єю із [PERSON] в належному його сім`ї домоволодінні. Під час спільного проживання у них народилось четверо дітей спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] [PERSON] визнавав своє батьківство щодо всіх дітей і ця обставина була загальновідомою для всіх рідних, близьких і знайомих. Після народження дітей вони проводили релігійний обряд хрещення, й у відповідних церковних книгах було внесено відомості про батька дітей [PERSON] . Також свідоцтвах про хрещення кожної дитини їх прізвища було вказано за прізвищем батька [PERSON] . [PERSON] показала, що увесь час [PERSON] виконував свої батьківські обов`язки щодо всіх дітей і після припинення спільного проживання, спілкувався з ними, публічно виражав свої теплі почуття до дітей, зокрема й на своїй сторінці в мережі «Фейсбук» та мав намір звернутись до органів реєстрації актів цивільного стану з спільною із позивачкою заявою про визнання батьківства. Неповнолітня свідок [PERSON] , [INFO] , допитана в присутності законного представника [PERSON] , показала що з народження їй відомо, що [PERSON] є її батьком, а також батьком її сестер [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] та брата [PERSON] , [INFO] . Ніяких сумнівів щодо батьківства [PERSON] щодо них або припущень щодо того, що їх батьком є якась інша особа у них жодного разу не виникало. [PERSON] є батьком [PERSON] і її сестер та брата. Свідок [PERSON] показала, що вона добре знає сім`ю [PERSON] та [PERSON] . Їй, як усім близьким і рідним, як з боку [PERSON] так і [PERSON] , а також усім знайомим відомо, що батьком [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є [PERSON] . Цей факт ніколи не ставився ніким під сумнів, зокрема й [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про хрещення від 24 січня 2010 року (а.с. 14) цього дня було проведено обряд таїнства хрещення та миропомазання [PERSON] [INFO] , а з довідки від 29 квітня 2025 року слідує, що відповідно до архівних документів Свято-Успенської православної церкви щодо вказаного обряду батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про хрещення від 21 червня 2015 року (а.с. 16) цього дня було проведено обряд таїнства хрещення та миропомазання [PERSON] [INFO] , а з довідки від 29 квітня 2025 року слідує, що відповідно до архівних документів Свято-Михайлівського храму щодо вказаного обряду батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про хрещення від 15 травня 2016 року (а.с. 18) цього дня було проведено обряд таїнства хрещення та миропомазання [PERSON] [INFO] , а з довідки від 29 квітня 2025 року слідує, що відповідно до архівних документів Свято-Михайлівського храму щодо вказаного обряду батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про хрещення від 14 жовтня 2018 року (а.с. 20) цього дня було проведено обряд таїнства хрещення та миропомазання [PERSON] [INFO] , а з довідки від 29 квітня 2025 року слідує, що відповідно до архівних документів Свято-Успенської православної церкви щодо вказаного обряду батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З акту обстеження матеріально-побутових умов громадянки [PERSON] , проведеного комісією Колочавської сільської ради Хустського району Закарпатської області слідує, що комісією встановлено, що батьком [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є [PERSON] . Факт святкування весілля між [PERSON] та [PERSON] й публічного визнання батьківства та вираження батьківських почуттів останнім до своїх дітей підтверджується доданою світлиною та скріншотами з особистої сторінки [PERSON] з соціальної мережі «Фейсбук» (а.с. 22-25). Суд доходить висновку, що зазначеними доказами в їх сукупності та взаємозв`язку доводиться що [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Суд не встановив обставин, які б спростовували або ж ставили зазначений факт під сумнів. Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 Сімейного кодексу України. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою. Відповідно до змісту ч.1 ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно п. 3 ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ст.130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. В пункті 13 вказаної Постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно з п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15травня 2006року №3у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 2 ст. 55СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Як вбачається з ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження можуть бути розглянуті цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. При розгляді спору щодо встановлення факту батьківства суд має виходити зі змісту ст.130 СК України, відповідно до якої підставою для встановлення факту батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи. У постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі №643/9245/18 зроблено висновок, що доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання особою свого батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Такі правові висновки викладені також у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 543/738/16-ц, від 29 серпня 2018 року у справі № 641/9147/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 225/6301/15-ц. У п. 15 Постанови Пленуму ВСУ від 31березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. Суд установив, що [PERSON] безперервно проживала і вела спільне господарство з [PERSON] з листопада 2008 року тобто більше ніж за рік до народження найстаршої спільної дитини [PERSON] і до квітня 2021 року більше двох років після народження наймолодшої дитини [PERSON] . [PERSON] спільно зі [PERSON] брав участь у вихованні й утриманні їх чотирьох спільних дітей. [PERSON] визнавав своє батьківство щодо неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відтак суд, з`ясувавши всі обставини справи, доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved