Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

У січні 2025 року позивач, АТ КБ «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570, м. Київ), за зміненою підсудністю у відповідності до ч. 7 ст.\~147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» згідно розпорядженню Голови Верховного Суду № 1/0/9-22 від 06.03.2022 внаслідок припинення роботи Іллічівським районним судом м. Маріуполя з об`єктивних причин неможливості здійснення ним правосуддя в умовах воєнного стану, який продовжено до 07 серпня 2025 року, з підстав прострочення зобов`язання за договором пред`явив через суд вимоги на предмет стягнення з відповідача, [PERSON] , заборгованості станом на 09 грудня 2024 року на загальну суму 40 462,32 грн., з яких основний борг 34008,30 грн., відсотки 6095,85 грн., пеня 358,17 грн., а також сплаченого за пред`явлення цього позову судового збору в розмірі 2\~422,40 грн. В обґрунтування позову зазначається, що відповідач звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 30 вересня 2008 року, відповідно до якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що в подальшому збільшувався до 39 000 грн. Підписуючи вказану заяву відповідач приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку http://privatbank.ua/terms. Того ж дня, 30 серпня 2008 року, відповідачем також підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». В цій же довідці відповідач власним підписом підтвердив, що «З фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений». Відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 39 000,00 грн. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту відповідач отримала кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії 12/11, тип - Універсальна. Таким чином, відповідач не лише отримала кредитну картку, а й визнала укладення кредитного договору та погодилася з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на виконання укладеного договору та його умов, в тому числі щодо сплати відсотків. Після спливу строку дії першої картки відповідачем для можливості користування рахунком додатково отримані наступні картки: 1) кредитна картка номер - [NUMBER] , строк дії 10/15, тип Універсальна; 2) кредитна картка номер - [NUMBER] , строк дії 07/19, тип Універсальна; 3) кредитна картка номер [NUMBER] , строк дії 06/23, тип - Універсальна. В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки на 42,0% річних. АТ КБ\~«ПриватБанк» виконав свої зобов`язання щодо надання банківських послуг, надавши можливість відповідачу розпоряджатися кредитними коштами, на умовах договору та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням за договором, у зв`язку з чим прострочила зобов`язання та станом на 09 грудня 2024 року має заборгованість у загальній сумі 40462,32 грн, що складається із основної заборгованості по кредиту в розмірі 34 008,30 грн., заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 6 095,85 грн. та нарахованої пені в розмірі 358,17 грн., тому позивач просив стягнути з відповідача цю заборгованість на свою користь. Відповідач свій відзив не подала, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляла. З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 04 лютого 2025 року, після отримання інформації з Єдиного державного демографічного реєстру 08 січня 2025 року та з Мінсоцполітики 03 лютого 2025 року про зареєстроване місце проживання відповідача, з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином. У зв`язку з відсутністю поштового обігу з м. Маріуполь Донецької області, де проживає відповідач, і яке знаходиться на тимчасово окупованій та відповідно непідконтрольній українській владі території України, виклик відповідача в судове засідання здійснено шляхом розміщення на офіційному веб-порталі «Судова влада України» оголошення про виклик до суду. Інших відомостей про місцезнаходження відповідача, її адреси як тимчасово переміщеної особи, відомостей про місце роботи суд не має. У судове засідання не з`явилися всі учасники справи, і про причини своєї неявки відповідач не повідомила та про розгляд справи в її відсутність не клопотала, на підставі чого без фіксування судового процесу технічними засобами проведений заочний розгляд справи згідно з ст. ст. 280, 281 ЦПК України з урахуванням письмової згоди представника позивача, який одночасно з позовом подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, а також у разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі, що з`ясуванню обставин не перешкоджає. Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами з частковим задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. За нормою ч.2 ст.1050 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, ч.1 ст.1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Крім того, згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Так, в разі укладення кредитного договору, проценти за користування кредитними коштами та міра відповідальності кредитора поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У цій справі позивачем заявлено вимоги про погашення кредиту, а саме, основної заборгованості по кредиту, відсотків, нарахованих на основну заборгованість за кредитом та пені. За змістом ч.2 ст.1056-1 ЦК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідач отримала емітовану позивачем платіжну картку № [NUMBER] за кредитною програмою «Універсальна» без терміну її дії в обмін на заповнений нею 30 вересня 2008 року бланк заяви-анкети № 040006120007156981, за відомостями якої відповідач безспірно погодилася на встановлення кредитного ліміту грошового переказу на суму до 2000,00 гривень на умовах базової процентної ставки в розмірі 2,5 % на місяць за методом нарахування процентів факт/360, погоджених на момент укладення договору, який у відповідності до застереження в цій заяві-анкеті пов`язаний з відкриттям позивачем банківського рахунку для обслуговування платіжної карти (а.с.47, 48). За даними\~довідки про\~зміну за\~строком дії\~платіжних карт\~відповідач вперше\~отримала карту\~№ 5577\~2129\~01146699\~та в\~подальшому \~вони змінювались\~за спливом\~строку дії,\~в останнє\~на платіжну\~карту №\~ [NUMBER] ,\~виписка про\~рух коштів\~за номером\~якої наявна\~в матеріалах\~справи (а.с.46).\~ Вказана виписка є належним та допустимим доказом згідно ст. ст. 77, 78 ЦПК України, оскільки відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час розгляду справи), виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Так, з доданої до позовної заяви виписки про рух коштів на клієнтському рахунку про зарахування позивачем коштів на виконання ч. 2 ст. 1068 ЦК України в розмірі в межах встановленого кредитного ліміту 1545,00 грн. 30 вересня 2008 року на користь відповідача, що достовірно підтверджує фактичні дані передачі коштів в межах кредитного ліміту у вказаній сумі у власність відповідача на умовах кредитного договору згідно з ст. 1054 ЦК України в момент видачі платіжної карти (номер якої зазначений в анкеті-заяві) та подальше користування коштами, змінюючи кредитний ліміт, що склав на 09 квітня 2022 року 37880,00 грн. і зменшений 26 грудня 2022 року до 0 грн. Тобто, встановлення кредитного ліміту для ініційованого переказу коштів за допомогою платіжної картки згідно з п.\~13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги» має значення погодження максимальної суми грошового переказу, на яку позивач у майбутньому зобов`язувався відповідно до ст. ст. 1054, 1056 ЦК України надавати кредит відповідачу під час безготівкових розрахунків останнього чи зняття ним готівки за правилами ч. 3 ст. 1069 цього Кодексу від дня здійснення такого переказу, про що свідчить наданий позивачем розрахунок основного боргу за кредитом, наданим по типу звичаєвої для ділового обороту у банківській сфері відновлювальної кредитної лінії.(а.с.37-44). Умови та Правила надання банківських послуг, які не містять підпису відповідача та не мають дати їх складання позивачем, у судовій практиці застосування ст. 207 ЦК України за висновками Верховного Суду України в постанові № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору, оскільки такий документ не може без сумнівів підтверджувати, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву-анкету. За офіційним тлумаченням частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~в рішенні Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин і\~свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту, з огляду на що споживач послуг банку приєднується лише до тих умов, з якими він ознайомлений, а банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Відповідно, суд відкидає аргументи позивача про застереження у заяві-анкеті перед місцем її підписання відповідачем, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку становить між сторонами договір банківських послуг, внаслідок їх явної неприйнятності з огляду на усталену судову практику застосування ст.ст. 207, 634 ЦК України за висновками Великої палати Верховного Суду, викладеними третього липня 2019 року у постанові № 14-131цс19, про неприпустимість покладання на слабшу сторону споживача невиправданого тягаря з`ясування змісту кредитного договору. Враховуючи поділ умов договору щодо процентів та неустойки відповідно до ст. 628 ЦК України на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі), у з`ясованих судом обставинах відсутні\~підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді збільшення відсотків за користування коштами кредиту з обумовленої у анкеті-заяві в 2,5% на місяць (тобто30% річних) до заявленої позивачем ставки у 42% та 43,2% річних, а так само - відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення строків виконання за зміненими банком ставками, в тому розмірі процентів, яких по суду відшукує позивач саме у цій справі. Як видно з виписки по рахунку у відповідача виникла заборгованість з 29 листопада 2020 року і позивач нараховував та здійснював безумовне списання відсотків за ставкою 3,6% на місяць (тобто 43,2% річних), проте такі умови позивачем з відповідачем не узгоджувались та доказів цьому позивач не надав, вимагаючи стягнення заборгованості саме за умовами договору від 30 вересня 2008 року, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення нарахованих з 29 листопада 2020 року відсотків в сумі 6095,85 грн. (а.с.37-44). Як видно з виписки по рахунку з часу виникнення у відповідача заборгованості 29 листопада 2020 року позивач кожного останнього дня місяця здійснював списання відсотків за ставкою 3,6% на місяць, тобто без узгодження у письмовій формі з відповідачем розмір таких відсотків, що з 29 листопада 2020 року по 30 червня 2022 року склало 14779,46 грн., частина суми яких за даними виписки по рахунку віднесена позивачем безпідставно на основний борг, так зване «тіло кредиту», а саме в розмір 8683,61 грн., (14779,46 грн. (загальна сума списаних сум нарахованих відсотків) 6095,85 )сума заявлених у позові до стягнення відсотків) = 6095,85 грн.), проте з наведених вище підстав така сума нарахованих і списаних відсотків стягненню не підлягає. Крім того, суд відзначає, що розрахунок заборгованості не відповідають даним виписки по рахунку в частині розміру відсоткової ставки за користування кредитним коштами, оскільки розрахунок містить дані про нарахування 42% річних, тоді як у виписці по рахунку видно призначення списання відсотків у розмірі 3,6% на місяць, тобто 43,2% річних, у зв`язку з чим такий розрахунок позивача в частині нарахованого боргу за відсотками не може бути прийнятим до уваги. За відсутності в\~заяві-анкеті домовленості сторін про сплату комісій, пені та штрафів за несвоєчасне повернення кредиту надані позивачем банком витяги з тарифів і\~умов, які не містять підпису відповідача, в судовій практиці застосування ст. ст. 633, 634 ЦК України за висновками Великої палати Верховного Суду у зазначеній постанові № 14-131цс19 не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не можуть підтверджувати вказаних обставин. Як видно з розрахунку заборгованості, наданої позивачем, пеня з невизначеною відсотковою ставкою з 01 січня 2024 року по 31 жовтня 2024 року в сумі 358,17 грн., проте такі умови ні в договорі, ні в додатку до нього у вигляді довідки про умови кредитування з відповідачем не погоджувалися, у зв`язку з чим в цій частині вимог належить відмовити. (а.с. 36). Суд за браком доказів підтвердження в порядку ст. 545 ЦК України повернення відповідачем кредиту дійшов висновку згідно з ст.ст. 12, 80, 81 ЦПК України про встановлений заявою-анкетою баланс ймовірностей, який свідчить на користь тверджень позивача, оскільки більш імовірне використання кредиту можна виключати лише за наявними у відповідача фіскальними чеками та іншими розрахунковими документами, внаслідок чого за внутрішнім переконанням знаходить виконання відповідачем основного зобов`язання згідно з ст. 612 ЦК України простроченим. Таким чином, відповідач порушив взяте перед позивачем кредитне зобов`язання, строк виконання якого за усталеною судовою практикою визначений моментом пред`явлення вимоги згідно ст. 530 ЦК України, від чого відповідач під різними приводами ухиляється, на підставі чого права позивача відповідно до ст. 611 ЦК України підлягають захисту з присудженням з відповідача фактичної суми основного боргу за кредитом 25324,69 грн. (34008,30 грн. (тобто заявлена до стягнення сума основного боргу з включеними за випискою по рахунку списаними відсотками за ставкою 3,6% на місяць з 29 листопада 2020 року по 30 червня 2022 року) - 8683,61 грн. (сума списаних згідно виписки по рахунку відсотків з 29 листопада 2022 року по 30 червня 2022 року і включених до основного боргу) = 25324,69 грн.). За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в сумі 1516,14 грн.( (25324,69 грн.х2422,40 грн.)/40462,32 грн. =1516,14 грн.).

Outcome: partial