Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» звернулося в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши суду, що 03.04.2023 року між ТОВ СІРОКО ФІНАНС (Фактор) та ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" (Клієнт), укладено Договір факторингу № 033-030423, за умовами якого Клієнт відступив Фактору Права Вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимоги. Згідно з Реєстром Прав вимоги № 04/05/23 від 04.05.2023 р. Клієнт відступив Факторові у тому числі Право Вимоги за Договором позики № 72841921, укладеним 10.10.2022 року між Позикодавцем ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та Позичальником, яким є [PERSON] , право вимоги за яким на дату відступлення настало, і перейшло до ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» з моменту підписання відповідного Реєстру прав вимоги. Відповідно до положень ст. 1080 Цивільного кодексу України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Договір позики, право вимоги за яким набуте ТОВ СІРОКО ФІНАНС, укладений відповідачем із ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ", що здійснює господарську діяльність на підставі ліцензії на діяльність фінансової компанії, безстрокової, в бездокументарній формі (переоформлена з ліцензії «Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту», виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 19.11.2015 року, переоформленої 26.01.2017 року, переоформлена в Національному банку України на ліцензію фінансової компанії з правом надання коштів та банківських металів у кредит 12.03.2024 р., безстроково, в бездокументарній формі). Зазначений Договір позики укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-комунікаційних систем, внаслідок чого, відповідно до положень п.п. 1, 5, 7 ч. 1 ст. 3 Закону України Про електронну комерцію, у сторін цього Договору виникли цивільні права та обов`язки майнового характеру. Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 3, ст. 11, ст. 12 Закону України Про електронну комерцію. Ст. 5 Закону України Про електронну комерцію гарантує однаковість юридичної сили електронних правочинів та правочинів, укладених в іншій формі, передбаченій законодавством. Позивач зазначає, що на виконання умов Договору позики Позикодавець 10.10.2022 року перерахував на вказаний позичальником рахунок грошову позику за умовами Договору в сумі 8000,00, виконавши належним чином взяті на себе договірні зобов`язання. Натомість [PERSON] у встановлені умовами Договору строки суму Позики не повернув, проценти не сплатив, в зв`язку з чим за час користування коштами Позики на суму Позики були нараховані Проценти відповідно до умов Договору (відповідно до доданого розрахунку), а загальний борг склав 32000 грн. Відповідно до умов ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, розмір боргу Відповідача перед ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» розрахований первісним кредитором відповідно до умов укладеного Договору позики, та набутий ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» в результаті відступлення права вимоги, склав 32000 грн. Спроби врегулювання боргу із боржником в добровільному порядку виявилися безрезультатними. Також, 24.12.2024 року ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» направлялося на адресу [PERSON] письмова вимога про погашення заборгованості, що у випадку несплати боргу Товариство має намір вчинити необхідні дії, направлені на стягнення боргу в судовому порядку, яке було Боржником проігнороване. Таким чином, сума заборгованості Боржника, яким є [PERSON] перед ТОВ СІРОКО ФІНАНС за Договором позики № 72841921 на дату Позовної заяви складає 32000 грн., де сума не поверненої позики складає 8000,00 та сума нарахованих та несплачених процентів 24000 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 32000 грн та сплачений ним судовий збір в сумі 3028 грн. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 26.03.2025 року відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Про розгляд даної справи відповідач повідомлявся належним чином у встановлений законом порядок, про що є підтвердження в матеріалах справи. Правом на подачу відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк відповідач не скористався. Згідно з ч. 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 03.04.2023 року між ТОВ СІРОКО ФІНАНС (Фактор) та ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" (Клієнт), укладено Договір факторингу № 033-030423, за умовами якого Клієнт відступив Фактору Права Вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимоги. Згідно з Реєстром Прав вимоги № 04/05/23 від 04.05.2023 р. Клієнт відступив Факторові у тому числі Право Вимоги за Договором позики № 72841921, укладеним 10.10.2022 року між Позикодавцем ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та Позичальником, яким є [PERSON] , право вимоги за яким на дату відступлення настало, і перейшло до ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» з моменту підписання відповідного Реєстру прав вимоги. На виконання умов Договору позики Позикодавець 10.10.2022 року перерахував на вказаний позичальником рахунок грошову позику за умовами Договору в сумі 8000,00, виконавши належним чином взяті на себе договірні зобов`язання. З наявних у справі доказів, суд вважає суму боргу в розмірі 32000 грн. доведеною. Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із статтями 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановленихстаттею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно із статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстро- ченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно статті 611 Цивільного кодексу Україниу разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Сіроко Фінанс» підтверджується належними та допустимими доказами у справі. Зазначений розмір заборгованості підтверджується умовами договору і не викликає сумніву у суду. Відповідно до частини першоїстатті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з повним задоволенням позову, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3028 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved