Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

Адвокат Кара Юлія Миколаївна, яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до Василівської міської ради Василівського району Запорізької області, третя особа: [PERSON] , про визнання права власності на частину будинку в порядку спадкування за законом , обґрунтовуючи вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 14.05.2002 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на нерухоме майно - будинок [ADDRESS] , земельну ділянку площею 3,8300 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2320982200:02:021:0010 та грошові заощадження з відповідними відсотками та компенсаціями, які знаходяться в філії № 3007 ВАТ «Державний Ощадний Банк України» з рахунками № [NUMBER], [NUMBER]. Вказане майно належало спадкодавцю на підставі права власності. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла донька, [PERSON] , яка проживала спільно з спадкодавцем на день смерті останньої, а тому фактично вступила в управління спадковим майном, отже спадщину за законом прийняла в порядку ст. 548 ЦК УРСР в ред. 1963 року. Дана обставина підтверджується довідкою Виконавчого комітет Кам`янсько сільської ради № 763 від 14.05.2002 р. Згідно вказаної довідки зазначено, що [PERSON] постійно проживала разом з [PERSON] на день її смерті, [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Інші діти спадкодавця - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заяву про прийняття спадщини нотаріусу не подавали, у фактичне керування спадковим майном не вступали, отже є такими, що не прийняли спадщину. Чоловік померлої [PERSON] , [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . На підставі заяви [PERSON] державним нотаріусом Василівської державної нотаріальної контори Кириченко В.В. була заведена спадкова справа № 282 за 2002 рік, після померлої [PERSON] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.10.2004 року по справі № 2-4340/04 позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про встановлення, факту прийняття спадщини, визнання дійсним договору дарування та визнання права власності на 1/2 частину будинку, задоволений повністю. Визнано дійсним договір дарування 1/2 частини будинку по [ADDRESS] від 03.09.2004 р. між ним і [PERSON] , та встановлено факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] . Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину будинку [ADDRESS] розташований на земельній ділянці за вказаною адресою площею 0,466га, який раніше належав [PERSON] , яка померла [INFO] . Рішення суду набрало законно сили 07.11.2004 року та 23.11.2004 року було зареєстровано право власності на 1/2 частину вищевказаного будинку за [PERSON] . 19.06.2006 року Державним нотаріусом Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області Кириченко В.В., [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] , а саме грошові заощадження з відповідними відсотками та компенсаціями, які знаходяться в філії № 3007 ВАТ «Державний Ощадний Банк» з рахунками № [NUMBER] . Спадкова справа № 282 за 2002 рік після померлої [PERSON] відкрита у Василівській державній нотаріальній конторі Запорізької області, яка знаходиться за адресою: 71600, Україна, Василівський р-н, Запорізька обл., місто Василівка, вулиця Театральна, 14, а отже перебуває на тимчасово окупованій території України. Оригінал правовстановлюючого документу на спірний житловий будинок знаходиться у Василівській державній нотаріальній конторі, оригінал технічного паспорту у Державному Комунальному підприємстві «Василівське районне бюро технічної інвентаризації» 7 Запорізька обл., Василівський р-н, місто Василівка, бульвар Центральний, буд. 6 А, а отже перебуває на тимчасово окупованій території України, а отже перебувають на тимчасово окупованій території України. Дана обставина унеможливлює отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на частину будинку [ADDRESS] в позасудовому порядку, через нотаріальну контору. Позивач [PERSON] та представник позивача Кара Ю.М. у судове засідання не з`явилися. Представника позивача Кара Ю.М. подала письмову заяву про розгляд справу у її відсутності та відсутності позивача, без фіксації судового процесу за допомогою технічних засобів, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Від третьої особи [PERSON] надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши та проаналізувавши всі надані докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [INFO] померла [PERSON] , підтвердженням чого є Свідоцтво про смерть, видане 14 травня 2002 року Кам`янською сільською радою Василівського району Запорізької області, серія [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на нерухоме майно - будинок [ADDRESS] , земельну ділянку біля будинку № [NUMBER] площею 0,25га для присадибного користування та ведення підсобного господарства по [ADDRESS] , земельну ділянку площею 3,8300 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2320982200:02:021:0010 та грошові заощадження з відповідними відсотками та компенсаціями, які знаходяться в філії № 3007 ВАТ «Державний Ощадний Банк України» з рахунками № [NUMBER], [NUMBER]. Вказане майно належало спадкодавцю на підставі права власності. [PERSON] , яка померла [INFO] , є матір`ю позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] , виданого 30.04.1958 року Кам`янською с/р с. Кам`янське Василівського району Запорізької області, складено відповідний актовий запис № 52. [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] , виданого Кам`янським с/ЗАГС Василівського району Запорізької області, актовий запис № 40. Довідкою Виконавчого комітет Кам`янської сільської ради № 763 від 14.05.2002 р. Згідно вказаної довідки зазначено, що [PERSON] постійно проживала разом з [PERSON] на день її смерті, [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Чоловік померлої [PERSON] , [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Інші діти спадкодавця - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заяву про прийняття спадщини нотаріусу не подавали, у фактичне керування спадковим майном не вступали, отже є такими, що не прийняли спадщину. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.10.2004 року по справі № 2-4340/04 позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про встановлення, факту прийняття спадщини, визнання дійсним договору дарування та визнання права власності на 1/2 частину будинку, задоволений повністю. Визнано дійсним договір дарування 1/2 частини будинку по [ADDRESS] від 03.09.2004 р. між ним і [PERSON] , та встановлено факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] . Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину будинку [ADDRESS] розташований на земельній ділянці за вказаною адресою площею 0,466га, який раніше належав [PERSON] , яка померла [INFO] . Рішення суду набрало законно сили 07.11.2004 року та 23.11.2004 року було зареєстровано право власності на 1/2 частину вищевказаного будинку за [PERSON] . Згідно з Інформаційною довідкою № 417108216 від 10.03.2025 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, [PERSON] на праві приватної власності належить частина будинку за адресою : [ADDRESS] 19.06.2006 року Державним нотаріусом Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] , а саме грошові заощадження з відповідними відсотками та компенсаціями, які знаходяться в філії № 3007 ВАТ «Державний Ощадний Банк» з рахунками № [NUMBER] . Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №704712, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ВСХ № 075893 від 19 червня 2006 року зареєстровано в реєстрі за №826, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,8300 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2320982200:02:021:0010. На дату смерті « [INFO] » [PERSON] та « [INFO] » [PERSON] діяв Цивільний кодекс Української РСР від 18 липня 1963 року, який було введено в дію 01 січня 1964 року, що втратив чинність з 01 січня 2004 року на підставі Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-ІV. У статті 5 Цивільного кодексу України визначені загальні правила дії актів цивільного законодавства в часі, за якою акти цивільного законодавства регулюють цивільні відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Певні особливості передбачені розділом «Прикінцеві та перехідні положення». Відповідно до п. 4 вказаного розділу щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення ЦК застосовуються до тих прав та обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Пункт 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК 2003 року встановлює, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цього Кодексу. [PERSON] є спадкоємицею першої черги за законом, яка разом проживала та була зареєстрована із спадкодавцем у житловому будинку [ADDRESS] , яка прийняла спадщину згідно з п.1., п.2 ч.І ст.549 ЦК УРСР 1963 року, так як фактично вступила в управління (володіння) майном, прийняла спадщину після померлої [INFO] [PERSON] - матері, та померлого [INFO] [PERSON] - батька. До дій, що свідчать про прийняття спадщини згідно з п.1 ч.І ст.549 ЦК УРСР визнаються дії, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном та подав заяву про прийняття спадщини. Піклування та утримання [PERSON] цього спадкового майна означає прийняття нею спадщини в цілому, про що зазначено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24 червня 1983 р. «Про практику розгляду судами України справ про спадкування». Про це також зазначено в п.1 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Пленуму Верховного Суду України, а саме: «У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року». Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу УРСР 1963 року та пункту 5 прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України 2003 року дії, що свідчать про прийняття спадщини визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадкоємців за заповітом немає. 17.08.2023 року о 16:30 [PERSON] подала письмову заяву до Василівського районного УПГУНП в запорізькій області, про те, що 15.08.2022 року їй стало відомо, на час постійних ворожих обстрілів військами рф, було пошкоджено будинок [ADDRESS] . Заява зареєстрована «Інформаційний портал Національної поліції України» Василівське районне управ поліції ГУНП в Запорізькій області за № 2865, копія талону-повідомлення додається. Відсутність правовстановлючих документів та реєстрації права власності на частину житлового будинку позбавляє позивача права на отримання компенсації пошкоджені/знищені об`єкти нерухомого майна, відповідно до статті 2 Закону України травня 2023 року "Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України», позивач має право на отримання компенсації за пошкоджені/знищені об`єкти нерухомого майна. У відповіді на запит першого заступника начальника управління Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Фірсової І. стосовно передачі документів нотаріального діловодства та архіву Василівської державної нотаріальної контори повідомлено наступне, відповідно до наказу Міністерства розвитку громадян та територій України № 376 від 28.02.2025 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», Василівська державна нотаріальна контора розташована на території, що тимчасово окупована військами російської федерації. Наказами Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 1123-к від 18.03.2022 та Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 57-к від 02.01.2023 в конторі встановлено простій, у зв`язку з чим з 18.03.2022 року її робота зупинена, прийом громадян не здійснюється. Документи нотаріального діловодства та архіву контори на підконтрольну Уряду України територію не вивозилися, на зберігання до Запорізького обласного державного нотаріального архіву не передавалися у зв`язку із відсутністю реальної можливості. До тимчасової окупації м. Василівка Запорізької області військами Російської Федерації архів контори зберігався за місцем її розташування: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Хамули Н.Г. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 07.04.2025 року за вих. № 234/01-16 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамуло. Н.Г. надано відповідь на звернення позивачу [PERSON] , де повідомлене наступне: після померлої [INFO] [PERSON] , спадкова справа відкрита у Василівській державній нотаріальній конторі за № 282 за 2002 рік. Відповідно до п.п. 4.18 п. 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності на майно спадкодавця. Відповідно до п.п. 4.21 п. 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до п. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно»: під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації. В цьому випадку це може бути відповідь Василівського БТІ про інформацію з копіями документів по спадковому майну, а саме житловий будинок що розташований за адресою: [ADDRESS] . Але отримати таку відповідь неможливо, оскільки м. Василівка, Запорізької області знаходиться на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України з 26.02.2022 року, згідно п. 4, глави II Наказу № 309 затвердженого 22.12.2022 року Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України. Також Відповідно до п.п, 2.3, п, 2, глави І Наказу № 309 затвердженого 22.12.2022 року Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, с. Кам`янське, Василівського району, Запорізької області знаходиться на території активних бойових дій з 03.03.2022 року. Таким чином, виникла ситуація при якій позивач не може оформити спадщину у нотаріуса шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України у разі спадкування права та обов`язки спадкодавця переходять до спадкоємців. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом та спадкування за заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР 1963 року часом (моментом) відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно ст. 530 ЦК УРСР 1963 року при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з вимогами ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцем після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що «видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна». Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз`яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але відсутній оригінал правовстановлюючого документу або в силу об`єктивних причин спадкодавець не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ. Відповідно до п. 37 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування положень ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права. За таких обставин, через неможливістю підтвердити державну реєстрацію документа, що посвідчує право власності спадкодавця на майно, що пов`язано з окупацією м. Василівка Запорізької області на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, позивач позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права на нерухоме майно. Реалізувати своє право у інший, крім судового порядку, спосіб позивач не може. На підставі вищенаведеного, суд доходить вмотивованого висновку, що позовні вимоги [PERSON] законні та обґрунтовані, у зв`язку із чим підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved