Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

В лютому 2025 р. Обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства \~ \~ \~ \~«Лубнитеплоенерго» звернулося до суду до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, інфляційних витрат, 3% річних та пені, в обґрунтування якого зазначили наступне. Обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Лубнитеплоенерго» надавало послугу з централізованого опалення та надає послугу з постачання теплової енергії в м. Лубни, зокрема і в квартиру за адресою: [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] . Покладені зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання, відповідач належним чином не виконує, в результаті чого виникла заборгованість за період з 01.11.2023 року по 31.12.2024 року в сумі 16390,06 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону № 2189-VIII та п. 45 індивідуального договору у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги. Сума нарахованої пені за період 01 лютого 2024 до 31 січня 2025 року становить 307,24грн Крім того, у зв`язку із простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання, позивачем нараховані інфляційні втрати та 3% річних за прострочення ним виконання грошового зобов`язання. Сума інфляційних втрат за період з 01 січня 2024 року до 31 січня 2025 року становить 1456,29грн. Сума 3% річних, нарахованих за період з 01 січня 2024 року до 31 січня 2025 року, становить 312,18грн. Позивач прохає стягнути з відповідача на користь ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої за період з 01.11.2023р. по 31.12.2024р. в сумі 16390,06 грн., пеню в сумі 307,24грн., суму інфляційних втрат в розмірі 1456,29грн., суму 3% річних за прострочення платежу в розмірі 312,18грн. , а також витрати на оплату судового збору в сумі 3028,00грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, звернувся до суду з клопотанням, прохаючи розглядати справу без його участі, позовні вимоги прохав задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча, відповідно до ст.ст.128 Цивільного процесуального кодексу України, був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, клопотання від відповідача про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. На підставі статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів. Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази в порядку заочного провадження,\~суд вважає за необхідне позов задовольнити. Згідно\~ст. 13 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.\~\~ Встановлено,\~щовідповідач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.6). Позивач\~є надавачем\~комунальної послуги\~з централізованого\~опаленнябагатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] . Відповідач є споживачем даних послуг, має особовий рахунок № [NUMBER] . Опалювальна площа квартири [ADDRESS] складає 48,80 кв.м. Відповідач в односторонньому порядку не виконує покладені законодавством зобов`язання щодо повної оплати послуг з теплопостачання, тому за період з 01.11.2023 року по 31.12.2024 року сума боргу відповідача перед позивачем за надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води складає 16390,06 грн., що підтверджується розрахунком боргу, наданим позивачем (а.с.21) Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном; на зміст права власності не впливають місце проживання власника чи місцезнаходження майна. Приписами ст. 318 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 4 статті 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, відповідно до ст. 322 ЦК України. Даною статтею встановлено презумпцію обов`язку власника нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому як абсолютному володарю правомочностей володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб. Враховуючи положення ст. ст. 317, 322, 360 ЦК України, власник квартири зобов`язаний нести витрати з її утримання, у тому числі оплачувати комунальні послуги, незалежно від того, проживає він у належній йому квартирі чи ні, якщо він в установленому порядку не відмовився від надання таких послуг. Непроживання відповідача у квартирі, яка належить йому на праві власності, та факт відсутності його реєстрації у цій квартирі не звільняє особу, як власника квартири, від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг (Постанова КЦС ВС від 02.04.2020 року у справі № 757/29813/17-ц). Відповідач в односторонньому порядку не виконує покладені законодавством зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання. Стаття 509 Цивільного Кодексу України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язанні настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону № 2189-VIII та п. 45 індивідуального договору у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги. Сума нарахованої пені за період 01 лютого 2024 до 31 січня 2025 року становить 307,24грн Правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням, у якому зокрема, на боржника покладено обов`язок по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Відповідальність за порушення грошового зобов`язання передбачена\~статтею 625 ЦК України, згідно якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням вказаних положень позивачем на суму заборгованості здійснено нарахування пені, трьох процентів річних та індексу інфляції за несвоєчасне внесення платежів за надані послуги. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та 3 % річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірні користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові (постанов Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц). У зв`язку із простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання, позивачем нараховані інфляційні втрати та 3% річних за прострочення ним виконання грошового зобов`язання. 05 березня 2022 року Кабінету Міністрів України прийнято Постанову № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану». 29 грудня 2023 Постановою КМУ № 1405 внесено зміни до постанови № 206 та пункт 1 викладено в новій редакції, згідно якого до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії ... або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій... Полтавська область та зокрема м. Лубни не значяться в даному переліку. Тому нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних є правомірним. Позивачем під час здійснення розрахунку трьох процентів річних, індексу інфляції та пені дотримано періодів, на які поширювалась заборона здійснення вказаних нарахувань. Правильність наданих розрахунків сум заборгованості, трьох процентів річних, індексу інфляції та пені не викликає у суду сумнівів. Сума інфляційних втрат за період з 01 січня 2024 року до 31 січня 2025 року становить 1456,29грн. Сума 3% річних, нарахованих за період з 01 січня 2024 року до 31 січня 2025 року, становить 312,18грн. Відповідачем розрахунки заборгованості не оспорювались та не спростовано. Обов`язок відповідачів сплатити борг за надані послуги ґрунтується на вимогах ст. ст. 509, 525, 526 Цивільного Кодексу України, та нормах Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а відповідно до частин 1-3 ст.32 зазначеного Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, відповідно до умов договору. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 п. 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанова ВСУ справа № 638/11034/15-ц від 10.12.2018) Правовідносини між сторонами також регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року. Згідно п.6 вказаних Правил, послуги повинні відповідати: з централізованого постачання холодної та гарячої води - вимогам щодо якості і тиску води, температури гарячої води, а також розрахунковим нормам витрати води у точці розбору; а з централізованого опалення - нормативній температурі повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу) за умови їх утеплення споживачами та вжиття власником (балансоутримувачем) будинку та/або виконавцем заходів до утеплення місць загального користування будинку. Згідно п.12. Правил, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав докази надання послуг відповідачу, однак відповідачем належних та допустимих доказів оплати за використану нею теплову енергію не надано, а тому суд приходить до переконання про необхідність задоволення позову. У відповідності до вимог п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню 3028,00 гривень, сплаченого судового збору при подачі позову до суду (а.с.1).

Outcome: approved