Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

13 березня 2025 року позивачка [PERSON] , через свого представника адвоката Огородник О.В. звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування\~свого позову\~вказала що,\~10\~вересня 2005\~року вона\~з відповідачем\~уклали шлюб,\~який був\~зареєстрований міським\~відділом реєстрації\~актів цивільного\~стану Хмельницького\~міськрайонного управління\~юстиції,\~про що\~складено відповідний\~актовий запис\~1652.\~Від шлюбу\~у сторін\~є неповнолітній\~син -\~ [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Протягом крайніх\~років,\~що минули\~-\~сімейне життя\~між Позивачем\~та Відповідачем\~поступово погіршувалося,\~що в\~кінцевому результаті\~призвело до\~фактичного припинення\~шлюбних відносин.\~Кожен з\~них має\~протилежні погляди\~на шлюб\~та сім`ю,\~різні сімейні\~цінності.\~На даний\~момент ведення\~між Сторонами\~спільного господарства\~та сумісне\~проживання припинено.\~За наведених\~обставин шлюб\~із Відповідачем\~носить лише\~формальний характер.\~Позивачка тривалий\~час проживає\~закордоном у\~Республіка Польща,\~а Відповідач\~в Україні.\~Через органи\~РАЦСу Сторони\~не можуть\~розлучитися,\~позаяк є\~неповнолітній син,\~а Позивачка\~виїхала проживати\~та працювати\~закордон,\~внаслідок чого\~й вимушена\~звертатися із\~даним позовом\~до суду\~через свого\~представника.Примирення між\~Сторонами неможливе,\~адже у\~них було\~достатньо часу\~для налагодження\~сімейного життя.\~Проте це\~не змінило\~ситуацію.\~Тому подальше\~збереження шлюбу\~не буде\~відповідати інтересам\~жодної із\~Сторін.Тому просить суд не вживати жодних заходів щодо примирення подружжя. Відтак якнайшвидше розірвання шлюбу є доцільним для обох із Сторін, а вжиття будь-яких заходів примирення буде суперечити моральним засадам суспільства, оскільки буде спрямоване на примушення Позивачки до перебування у шлюбі, якого фактично вже не існує. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від головуючим суддею визначено суддю Хараджу Н.В. Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.03.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачу право на подання заперечень на відповідь на відзив. Позивачка в судове засідання не з`явилась, при цьому в прохальній частині позовної заяви просила проводити розгляд за її відсутності, проти заочного рішення не заперечує. Крім того, через підсистему «Електронний суд» від представника позивача- адвоката Огородник О.В. надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення із зворотною відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», відзиву відповідач до суду не подав та про причини своєї неявки суд не повідомив. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Таким чином, відповідач, враховуючи положення ст. ст. 128, 130 ЦПК України, вважається таким, що повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засідання. Крім того, відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, про що свідчить скріншот наявний в матеріалах справи. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися до зали судового засідання. Суд, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 вересня 2005 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції, актовий запис 1652. Від шлюбу у сторін є неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.03.2009 року видане відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції. Відповідно до ст. ст.\~3,\~21,\~24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Частинами 3 та 4\~ст. 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини третьої\~статті 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. У відповідності із ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За приписами\~статті 112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Аналізуючи норми чинного законодавства, слід дійти висновку, що суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. У позовній заяві позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, психологічна несумісність, також вказала, що примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе. Шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки. Суду не надано будь-яких заперечень щодо розірвання шлюбу, не спростовано доводи позивача про фактичне припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства. Незгода будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання такого шлюбу. Такий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 08 листопада 2018 року у справі № 569/458/18. За таких обставин сім`ю неможливо зберегти без доброї на те волі сторін, а подальше сумісне життя подружжя та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача.

Outcome: approved