Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 квітня 2025 року позов [PERSON] до ПрАТ СК «ПЗУ Україна», про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволено в повному обсязі. 25.04.2025 року від представника заявника - адвокат Капля А.С. звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрат на правову допомогу в сумі 17000,00 грн та поновити строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення. Від представника відповідача будь-яких заяв та клопотань не надходило. Сторони в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином про час та місце розгляду заяви. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття сторін в судове засідання не перешкоджає розгляду заяви. Суд, повно та всебічно вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що подана заява про стягнення судових витрат підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справирішенням суду від 16.04.2025 року позовні вимоги [PERSON] до ПрАТ СК «ПЗУ Україна», про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено в повному обсязі. Згідно з частиною першою статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу (правову) допомогу адвоката. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У відповідності до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо); такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У постанові Верховного Суду від 12.02.2020 р. в справі № 648/1102/19 вказано, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Так, з матеріалів справи вбачається, що між Капля Аліною Степанівною та [PERSON] було укладено Договір про надання правничої допомоги від 02 травня 2022 року Представник позивача на підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 17000,00 грн., надав копію Договору про надання правничої допомоги від 02 травня 2022 року; копію Додаткової угоди № 1 від 02.05.2022 року до Договору про надання правничої допомоги від 02 травня 2022 року; копію Акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 25.04.2025 року; копія розрахунку фактичних витрат з надання правової допомоги за договором від 02.05.2022р. (станом 25.04.2025р.); копія квитанції № 1 від 25.04.2025 р. Клопотань про зменшення судових витрат від відповідача не надходило. Щодо вимоги представника позивача поновити строк звернення до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення суд відзначає наступне. Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Відповідно до ч. 2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Зазначені доводи представника заявника у заяві про ухвалення додаткового рішення свідчать про поважність пропуску строку останнім для звернення до суду з цією заявою, а тому суд вважає можливим пропущений представником позивача строк поновити. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку , що розмір витрат заявника на правову допомогу є обґрунтованим та співмірним із критеріями, визначеними частиною четвертою статті 137 ЦПК України. Беручи до уваги вимоги ст.ст. 11, 133-141 ЦПК України, враховуючи задоволення позову, дотримуючись принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд покладає витрати позивача на правову допомогу адвоката у розмірі 17000,00 грн. на відповідача.

Outcome: approved