Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, у якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарсько побутовими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Позов обґрунтовано тим, що [INFO] помер батько сторін - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно, у тому числі на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Позивач звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса від 15.08.2018 у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. Позивач не має можливості оформити свої спадкові права у позасудовому порядку, що стало підставою звернення до суду з цим позовом. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 12.12.2024 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків, які були усунені позивачем 28.02.2025. Ухвалою суду від 05.03.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, витребувано матеріали спадкової справи. 04.04.2025 до суду надійшла належним чином завірена копія матеріалів спадкової справи № 1044/2009, заведена до майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 10.04.2025 закрито проведення підготовчого судового засідання, призначено справу до судового розгляду. Сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить ухвалити рішення по справі. Відповідач подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Суд розглянув справу за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про день і час слухання справи, що відповідає положенням ст. ст. 128, 223 ЦПК України, з урахуванням поданих клопотань про розгляд справи за відсутності сторони, що, в свою чергу, не порушує прав та обов`язків учасників судової справи. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження Судом встановлено, що [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 119773. [PERSON] записаний батьком [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . [PERSON] , змінила прізвище на " [PERSON] " 30.07.1978 після укладення шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . [PERSON] , [INFO] , 02.02.2004 склав заповіт, яким на випадок його смерті зробив таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день його смерті і на що він за законом матиме право, заповідає в рівних частинах кожному - [PERSON] та [PERSON] . Довідкою Старосолотвинською сільською радою Бердичівського району Житомирської області від 07.08.2018 за № 599 підтверджується, що згідно погосподарських книг головою двору за адресою: [ADDRESS] був [PERSON] , [INFO] . Документи на житловий будинок не виготовлялись. Відповідно до довідки № 1218 від 27.06.2018, виданої Бердичівським міжміським бюро технічної інвентаризації, право власності на житловий будинок [ADDRESS] , станом на 31.12.2012 не зареєстроване. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , житловий будинок збудований у 1958 році. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30.09.2019, справа № 274/1875/19 позов [PERSON] до Гришковецької сільської ради Бердичівського району Житомирської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , задоволено частково. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 198779440, від 03.02.2020 право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення суду від 30.09.2019. Позивач 15.08.2018 звернулася до державного нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на 1/2 житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , однак постановою державного нотаріуса за № 1932, від 15.08.2018 їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю у неї документів, які посвідчують право власності на вказаний житловий будинок. Матеріалами спадкової справи підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за заповітом майна померлого батька [PERSON] , 1928 року народження, який помер [INFO] , що як наслідок до них переходять всі майнові та окремі особисті немайнові права та обов`язки спадкодавця в частці по 1/2 кожному, при цьому у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] було відмовлено. ІV. Національне законодавство, що підлягає застосуванню, оцінка та мотиви суду Статтею 1216 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Спадкоємцями першої черги є діти померлого (ст. 1261 ЦК України). На час набуття спадкодавцем права власності на житловий будинок, та за його життя , державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Як роз`яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виникнення права власності на будинки, що побудовані до 1992 регулювалось положеннями Цивільного кодексу УРСР 1963 , Законом України «Про власність», Законом України від 25.12.1974 «Про державний нотаріат», вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13.04.1979 за № 112/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 № Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими 45/5 комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19.01.1976 № 1/5. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за книги місцевих рад. Згідно з пунктом 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом від 24.06.2011 № 91, з наступними змінами зазначено, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме 25.12.2015 № 1127 для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5.08.1992, подаються:1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. У разі коли індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5.08.1992 та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених цим пунктом, можуть бути подані документи, передбачені статтею 31 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Стаття 31 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначає особливості державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 5.08.1992 та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5.08.1992 та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, земельної ділянки в користування або власність. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5.08.1992 та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. За положеннями частин третьої та четвертої статті 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1.01.2013, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті. Аналізуючи наведені вище нормативні акти, слід дійти висновку, зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Тому, оскільки позивач позбавлена можливості у нотаріуса отримати свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку будинку, а судом встановлено, що згідно погосподарського обліку будинок рахувався за [PERSON] , за позивачем в порядку спадкування за заповітом слід визнати право власності на 1/2 частку житлового будинку та господарські споруди, що розташований за адресою: [ADDRESS] . V. Розподіл судових витрат Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується ч. 9 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Оскільки спір виник не з протиправних дій відповідача, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: approved