Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшов позов Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що між ним та відповідачем укладено три кредитні договори: 27.11.2020 на підставі кредитного договору №1001748607401 видано кредит у розмірі 20 100,00 грн, 01.3.2021 на підставі кредитного договору № 2001826667401 видано кредит у розмірі 6993,10 грн, 27.05.2021 на підстав кредитного договору №1001883825001 видано кредит у розмірі 20 001,00 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином, її заборгованість перед позивачем станом на 09.09.2024 склала: - за кредитним договором від 27.11.2020 №1001748607401 - 12 263,14, з яких 8261,49 грн заборгованість за кредитом; 1,75 грн заборгованість за процентами, 3999,9 грн заборгованість за комісією; - за кредитним договором від 01.03.2021 № 2001826667401 - 10 825,44 грн, з яких 6993,10 грн заборгованість за кредитом; 3832,34 грн заборгованість за процентами, 0 грн заборгованість за комісією; - за кредитним договором від 27.05.2021 №1001883825001 - 29 178,20 грн з яких 13 206,50 грн заборгованість за кредитом; 2,9 грн заборгованість за процентами, 15 968,80 грн заборгованість за комісією. Позивач вказує, що він направив письмові вимоги відповідачу, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. З огляду на викладене позивач звернувся до суду з позовом про стягнення цієї заборгованості, просить стягнути на його користь із відповідача заборгованість за указаними кредитними договорами у загальному розмірі 52 266.78 грн та сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Ухвалою судді відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами, та роз`яснено їм права, передбачені ст.\~178-180,\~191 ЦПК України. Відповідач була повідомлена про розгляд справи в порядку, визначеному п. 4 ч. 8 ст.\~128 ЦПК України та шляхом розміщення оголошення про виклик особи на офіційному веб-сайті судової влади України, відзив на позов не подавала. Протягом визначеного судом строку сторони клопотання про розгляд даної справи з повідомленням (викликом) сторін до суду не подали. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося на підставі приписів ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд установив такі обставини. 27.11.2020 відповідач підписала заяву № 1001748607401 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, згідно з якою просила надати їй споживчий кредит у розмірі 20 100,00 грн на строк 24 місяці, розмір комісії за обслуговування 1,99 % або 399,99 грн щомісячно, розмір процентної ставки 0,01% річних. Згідно з платіжною інструкцією від 27.11.2020 позивач перерахував на рахунок відповідача 20 100,00 грн кредитних коштів за договором від 27.11.2020 № 1001748607401. На підтвердження наявності у відповідача заборгованості за кредитом позивач надав розрахунки заборгованості станом на 09.09.2024, з яких вбачається, що за кредитним договором від 27.11.2020 №1001748607401 відповідачка за тілом кредиту погасила 11 838,51 грн, залишилася заборгованість 8 261,49 грн; за процентами погасила 1,78 грн, залишилася заборгованість 1,75 грн; за комісією погасила 6 799,83 грн, залишилася заборгованість 3 999,9 грн. Також, відповідач 27.05.2021 підписала заяву № 1001883825001 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, згідно з якою просила надати їй споживчий кредит у розмірі 20 001,00 грн на строк 24 місяці, розмір комісії за обслуговування 4,99% у розмірі 998,05 грн щомісяця, розмір процентної ставки 0,01% річних. Згідно з платіжною інструкцією від 27.05.2021перерахував на рахунок відповідача 20 001,00 грн кредитних коштів за договором від 27.05.2021 №1001883825001. Позивач надав розрахунок заборгованості відповідачки за цим договором, з якого вбачається, що відповідачка за тілом кредиту погасила 6 794,50 грн, залишилася заборгованість 13 206,50 грн; за процентами погасила 1,38 грн, залишилася заборгованість 2,90 грн; за комісією погасила 10 978,55 грн, залишилася заборгованість 15 968,80 грн. Крім того, відповідач 01.03.2021 підписала заяву № 2001826667401 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, згідно з якою просила відкрити на її ім`я поточний рахунок, надати кредитну картку та установити на її рахунок, кредитний ліміт у розмірі 3000,00 грн під річну процентну ставку 47,88%. Відповідно до довідки АТ "ПУМБ" по договору № 2001826667401 від 01.03.2021 відповідачці було встановлено 01.03.2021 кредитний ліміт у розмірі 3000,00 грн, який 18.08.2021 було збільшено до 7000,00 грн, 27.02.2022 зменшено до 6994,00 грн та 16.03.2022 зменшено до 6994,00 грн. Також на підтвердження встановлення кредитного ліміту за указаним кредитним договором позивач надав суду виписки по рахунку відповідачки, на який було встановлено кредитний ліміт, за період з 01.03.2021 по 09.09.2024, з яких вбачається, що відповідачка активно користувалася коштами кредитного ліміту. Відповідно до розрахунку заборгованості за цим кредитним договором позивачка допустила заборгованість у розмірі 10 825,44 грн, з яких 6 993,10 грн заборгованість по тілу кредиту, 3 832,34 грн - заборгованість за відсотками. Щодо кожного з вищеуказаних кредитних договорів відповідач підписала паспорт споживчого кредиту, у якому викладені основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту. Аналізуючи указані паспорти суд враховує правовий висновок ОП КЦС, викладений у постанові від 23.05.2022 у справі №393/126/20, відповідно до якого ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Позивач направив відповідачу письмову вимогу від 09.09.2024 про погашення заборгованості за кредитними договорами у загальному розмірі розмірі 52 266,78 грн. Вирішуючи спір по суті суд застосовує такі норми законодавства. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 1 ст. 639\~ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 640\~ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до ч.1 ст. 641\~ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна зі сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Відповідно до ст. 642\~ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції. Згідно зі ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 634\~ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі ст. 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст.1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Проаналізувавши вищевказані норми чинного законодавства та досліджені у справі докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Так, між сторонами 27.11.202, 01.03.21 та 27.05.201 були укладені кредитні договори, які є споживчими, шляхом прийняття (акцепту) відповідачем пропозиції (оферти) позивача укласти угоду про надання споживчого кредиту на запропонованих нею умовах, указаних у заявах позивача № 1001748607401, № 1001883825001, № 2001826667401. Сторонами досягнуто згоди щодо істотних умов цих кредитних договорів. Також позивач довів у суді, що відповідачка за указаними кредитними договорами отримала у повному обсязі кредитні кошти та частково повертала кредити. Щодо комісії, то суд зауважує, що у кредитних договорах № 1001748607401 від 27.11.202 та № 1001883825001 від 27.05.2021 встановлено щомісячну комісію, але при цьому не указано, за які саме послуги банку така комісія має бути сплачена відповідачкою. Позивачем не надано суду доказів на підтвердження тих обставин, які ж саме послуги банк надав відповідачці за встановлену щомісячну комісійну винагороду у розмірі 399,99 грн щомісячно за договором № 1001748607401 та 998,05 грн щомісячно за договором № 1001883825001 Згідно з п. 5.7.3 Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб комісія за обслуговування кредитної заборгованості за споживчим кредитом встановлюється за послуги банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості сплачується щомісячно у розмірі, указаному в Заяві на приєднання до Договору від початкової суми Споживчого кредиту. Надана суду Публічна пропозиція на укладення договору не містить підпису відповідача. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що Публічну пропозицію на укладення договору, яка міститься в матеріалах даної справи, не можна розцінювати як частину кредитних договорів, укладених між сторонами шляхом підписання Заяв на приєднання до договору, оскільки ця Публічна пропозиція не містить підпису відповідача, отже не була з відповідачем погоджена. Такий висновок суду узгоджується з висновками постанови ВП ВС під час розгляду справи №342/180/17, провадження № 14-131цс19 від 03.07.2019, а тому інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та призвів би до покладання на слабшу сторону - споживача - невиправданого тягаря з`ясування змісту кредитного договору. Вирішуючи вимоги позивача про стягнення з відповідача комісій за кредитними договорами, суд виходить з того, що ст. 11 Закону «Про захист прав споживачів» після 10.06.2017 зазнала суттєвих і з неї були виключені пункти щодо незаконності стягнення банками комісійної винагороди. Згідно із ч. 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються у тому числі комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Тобто є законним включення до кредитного договору комісії за надання банком послуг, а відтак судом така умова кредитного договору не може бути визнана нікчемною з власної ініціативи. Разом з тим ст. 18 Закону «Про захист прав споживачів» лишилася незмінною і визначає основні принципи договору між надавачем і споживачем послуг. Відповідно до вимог вказаної статті, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими; умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача; якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Тобто, несправедливі умови споживчого договору є оспорюваними і якщо споживач вважає умови договору несправедливими, то він вправі їх оспорити і при наявності до того підстав суд визнає такі умови недійсними. У цій справі відповідач, як споживач, зустрічного позову про визнання недійсною умови договору про встановлення комісії за надання кредиту не заявляла, тому суд вирішує справу в межах заявлених вимог. З огляду на викладене суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача про стягнення комісії. Вимоги позивача про стягнення заборгованості та тілом кредитів та за процентами підтверджуються матеріалами справи, є доведеними, а тому також підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1, 2 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Отже, на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 422,40 грн. На підставі статей 525,\~627-629,\~1054\~ЦК України та

Outcome: approved