Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

13 березня 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, уточнивши який 06 грудня 2024 року, просив суд : позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дітей : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач [PERSON] з 2016 року самостійно виховує п`ять своїх дітей. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області визначено місце проживання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] . Мати дітей не приймає участі у їх вихованні, ухиляється від своїх батьківських обов`язків, не сплачує аліменти призначені рішенням Бориспільського міськрайонного судуКиївської області від 27 червня 2017 року. Місце знаходження [PERSON] позивачу невідомо, остання зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи викладене, позивач звернулася до суду з даним позовом, який просить задовольнити. Ухвалою суду від 22 березня 2024 року позовну заяву залишено без розгляду та надано строк позивачу для усунення недоліків. Ухвалою суду від 22 березня 2024 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання з викликом і повідомлення. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. Також залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог Службу у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради. 25 вересня 2024 року ухвалою суду до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено Службу у справах дітей виконавчого комітету Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області. Ухвалою суду від 06 грудня 2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено її до розгляду по суті в порядку загального позовного провадження з викликом і повідомленням сторін. В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідом-лений належним чином. Натомість подав заяву, якою розгляд справи просив здійснити у його відсутність, на позові наполягає та просить задовольнити. Відповідач до суду не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Заяв чи клопотань, відзиву на позов до суду не направила. Від третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника. При вирішенні спору поклались на розсуд суду. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно вимог ст. 223, 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи не заперечує і представник позивача. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення. За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за №761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд, дослідивши заяви сторін, а також докази, наявні в матеріалах справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2 передбачено, що відповідно ст. 55, 124 Конституції України та ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встанов-леному цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ст. 12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. В частинах 1, 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» вказано, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] . Наведене підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 08 червня 2016 року Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с. 6). У свідоцтві батьками дитини вказано : [PERSON] та [PERSON] . [INFO] народилася [PERSON] . Наведене підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 08 червня 2016 року Бориспіль-ським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с. 7). У свідоцтві батьками дитини вказано : [PERSON] та [PERSON] . [INFO] народився [PERSON] . Наведене підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 08 червня 2016 року Бориспіль-ським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с. 8). У свідоцтві батьками дитини вказано : [PERSON] та [PERSON] . [INFO] народилася [PERSON] . Наведене підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 08 червня 2016 року Бориспіль-ським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с. 9). У свідоцтві батьками дитини вказано : [PERSON] та [PERSON] . [INFO] народився [PERSON] . Наведене підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 08 червня 2016 року Бориспіль-ським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с. 10). У свідоцтві батьками дитини вказано : [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31 жовтня 2016 року місце проживання дітей : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , визначено з їх батьком - [PERSON] (а.с. 11-12). Дане судове рішення набрало законної сили. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 червня 2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі всіх видів її заробітку щомісячно, але не менше 30% для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову [INFO] і до досягнення повноліття старшим сином [PERSON] , тобто [INFO] включно (а.с. 14-15). Дане судове рішення набрало законної сили. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішення суду про сплату аліментів відповідач не виконує, у зв`язку з чим станом на 01 лютого 2024 року утворилась заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 408779,90 грн. Наведене підтверджується Довідкою-заборгованість з аліментів з період з 01 жовтня 2019 року по 01 жовтня 2024 року за № 116634 виданої 03 жовтня 2024 року державним виконавцем Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Братусь Л. (а.с. 80-82). Неповнолітні діти : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] проживають разом з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та знаходяться на його утриманні. Наведене підтверджується актом обстеження житлових і матеріально-побутових умов від 13 березня 2024 року (а.с. 19). Неповнолітні діти : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] навчаються Мирненському ліцеї Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, що підтверджується довідкою № 129, довідкою 131, довідкою № 128, довідкою № 130, довідкою №127 виданих 02 липня 2024 року директором Мирненського ліцею Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області Похиль Т. Батько дітей спілкується з педагогами, цікавиться шкільним життям дітей. Мати дітей [PERSON] контакту з ліцеєм, де навчаються діти, не підтримує, із вчителями не спілкується (а.с.74-78). Також встановлено, що [PERSON] , [INFO] є дитиною - інвалідом. Наведене підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] та медичним висновком № 3/19 про дитину-інваліда віком до 18 років (а.с. 30,40). Позивач [PERSON] перебуває на обліку та отримує допомогу в Управлінні соціальної та ветеранської політики Бориспільської міської ради державну допомогу малозабезпеченим сім`ям (а.с. 73). 14 лютого 2025 року органом опіки та піклування виконавчого комітету Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області надано висновок, затверджений рішенням виконавчого комітету Вороньківської сільської ради Бориспільського району київської області від 14 лютого 2025 року за №27 «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] ». Згідно даного висновку, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьків-ських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до дітей : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 113-116). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Стаття 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпе-чення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовки до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідним харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умови для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, слід розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізикний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані : виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпе-чити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українсь-кого та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст. 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбав-лення батьківських прав. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усинов-лення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, не обхід-ному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Станом на день розгляду справи, суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про виконання відповідачем батьківських обов`язків по вихованню, піклуванню та утриманню дітей належним чином. Аналізуючи вищенаведені та встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини, суд приходить висновку, що своєю поведінкою відповідач не виявляє батьківського піклування та свідомо ухиляється від батьківських обов`язків щодо дітей : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а тому, з метою захисту законних прав та інтересів дітей, відповідача [PERSON] слід позбавити батьківських прав щодо неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Частиною 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивача від сплати судового збору на підставі п.9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений, з відповідача слід стягнути на користь держави Україна судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: approved