Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій прохає встановити факт, що [PERSON] , [INFO] перебуває на утриманні вітчима, [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, з 03.03.2023 перебуває у шлюбі з [PERSON] , з якою має спільних двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] має сина [PERSON] , [INFO] , відомості про батька якого внесені відповідно до ст.135 СК України. Позивач утримує і дружину, яка знаходиться у декретній відпустці, і двох спільних з нею дітей, і пасинка [PERSON] . Мати дружини [PERSON] проживає разом з ними проте надавати матеріальну допомогу на утримання онука [PERSON] не може. Інші родичі, які могли б утримувати [PERSON] відсутні. Встановлення даного факту необхідне позивачу для отримання відстрочки від мобілізації. Ухвалою суду від 10.09.2024 позовну заяву [PERSON] залишено без руху. Ухвалою суду від 16.10.2024 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] як законного представника в інтересах неповнолітнього [PERSON] про встановлення факту перебування дитини на утриманні вітчима, в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [INFO] . Ухвалою суду від 04.12.2024 заяву позивача [PERSON] про залучення до розгляду в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору задоволено частково. Залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] як законного представника в інтересах неповнолітнього [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [INFO] про встановлення факту перебування дитини на утриманні вітчима, в якості третіх осіб - орган опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області та [INFO] . Продовжено строк підготовчого провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] як законного представника в інтересах неповнолітнього [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору [INFO] , орган опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області та [INFO] про встановлення факту перебування дитини на утриманні вітчима, строком на тридцять днів. Ухвалою суду від 23.12.2024 задоволено клопотання представника позивача [PERSON] [PERSON] про відкладення розгляду справи. Відкладено підготовче судове засідання по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] як законного представника в інтересах неповнолітнього [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору [INFO] , орган опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, [INFO] про встановлення факту перебування дитини на утриманні вітчима. Ухвалою суду від 15.01.2025 задоволено клопотання представника [PERSON] [PERSON] про залучення співвідповідача до участі у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] як законного представника в інтересах неповнолітнього [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору [INFO] , орган опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, [INFO] про встановлення факту перебування дитини на утриманні вітчима. залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] як законного представника в інтересах неповнолітнього [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору [INFO] , орган опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, [INFO] про встановлення факту перебування дитини на утриманні вітчима в якості співвідповідача [PERSON] . Ухвалою суду від 06.03.2025 у прийнятті заяви відповідача [PERSON] про визнання позову [PERSON] до [PERSON] як законного представника в інтересах неповнолітнього [PERSON] , [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору [INFO] , орган опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, [INFO] , про встановлення факту перебування дитини на утриманні вітчима відмовлено. Ухвалою суду від 06.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу за позовом [PERSON] до [PERSON] як законного представника в інтересах неповнолітнього [PERSON] , [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору [INFO] , орган опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, [INFO] про встановлення факту перебування дитини на утриманні вітчима до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 13.05.2025 у прийнятті заяви співвідповідача [PERSON] про визнання позову [PERSON] до [PERSON] як законного представника в інтересах неповнолітнього [PERSON] , [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору [INFO] , орган опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, [INFO] про встановлення факту перебування дитини на утриманні вітчима відмовлено. У судовому засіданні позивач [PERSON] на задоволенні позовних вимог наполягав. При цьому зазначив, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] , його прав, свобод та інтересів не порушували. Представник позивача [PERSON] на задоволенні позовних вимог наполягала та показала, що [PERSON] дійсно одноособово утримує пасинка [PERSON] . Відповідач [PERSON] проти позовних вимог не заперечувала. Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, відповідач [PERSON] та треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору [INFO] , орган опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, [INFO] в судове засідання не з`явилися. Допитана в судовому засідання свідок [PERSON] показала, що позивач дійсно утримує [PERSON] . Свідок [PERSON] показала, що відповідачка [PERSON] не працює, і її і трьох дітей утримує позивач [PERSON] . Позивач та відповідач [PERSON] проживають разом близько 5 років. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] проживають разом близько 2 років. Працює в їхній родині лише позивач [PERSON] , який і утримує всю родину. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області, [INFO] у м. Комсомольську народився [PERSON] , батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Як убачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України, [INFO] народився [PERSON] . Його матір`ю є [PERSON] . Відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.13). Відповідно до довідки №20-11/866 від 12.02.2024 виданої сектором з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб житлового відділу департаменту економічного розвитку та ресурсів виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.15). Згідно довідки від 19.02.2024, виданої Управлінням соціального захисту населення Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, [PERSON] , перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області та отримує допомогу при народженні дітей: [PERSON] , [PERSON] , [INFO] (а.с.16). Відповідно до копії свідоцтва про народження, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.21). [PERSON] після розірвання шлюбу з [PERSON] повернула дошлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с.34), а 30.09.2005 уклавши шлюб з [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (зворотній бік а.с.34). Як убачається з копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с.22). Також позивачем додано до позовної заяви характеристику з місця роботи та відомості щодо отриманих ним доходів. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першої статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ч.1,2 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини (ч.1-5, 10 ст. 10 ЦПК України). Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Згідно з частинами першою, другою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. З урахуванням цих положень правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Для застосування того чи іншого способу захисту потрібно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 в справі №638/2304/17 (провадження №61-2417сво19)). Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (див. пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.01.2022 в справі №910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)). Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.11.2023 в справі №761/42030/21 (провадження №61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11.12.2023 року в справі №607/20787/19 (провадження №61-11625сво22)). Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричинених цими діяннями наслідкам (постанова від 05.06.2018 у справі №338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 у справі №905/1926/16 (пункт 40), від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі №487/10132/14-ц (пункт 89), від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17 (пункт 67), від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц (пункт 58), від 16.02.2021 у справі №910/2861/18 (пункт 98), від 15.06.2021 у справі № 922/2416/17 (пункт 9.1), від 22.06.2021 у справах № 334/3161/17 (пункт 55) і №200/606/18 (пункт 73), від 29.06.2021 у справі №916/964/19 (пункт 7.3), від 31.08.2021 у справі №903/1030/19 (пункт 68), від 26.10.2021 у справі №766/20797/18 (пункт 19), від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц (пункт 143), від 14.12.2021 у справі №643/21744/19 (пункт 61), від 25.01.2022 у справі №143/591/20 (пункт 8.31), від 8 лютого 2022 року у справі №209/3085/20 (пункт 21), від 13.07.2022 у справі №363/1834/17 (пункт 56), від 14.12.2022 у справі №477/2330/18 (пункт 55)). Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі №916/1415/19 (пункт 6.13), від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц (пункт 82), від 08.02.2022 у справі №209/3085/20 (пункт 24)). Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №910/3009/18 (пункт 63)). Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6, 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19). Якщо обраний позивачем спосіб захисту порушеного права враховує зміст порушеного права, характер його порушення, наслідки, які спричинило порушення, правову мету, якої прагне позивач, обставини, наслідки порушення, такий спосіб захисту відповідає властивості (критерію) належності. Іншою не менш важливою, окрім належності, є така властивість (критерій) способу захисту порушених прав та інтересів, як ефективність можливість за наслідком застосування засобу захисту відновлення, наскільки це можливо, порушених прав та інтересів позивача. Ефективним є спосіб захисту, який забезпечує відновлення порушеного права позивача (спричиняє потрібні результати) без необхідності вчинення інших дій з метою захисту такого права, повторного звернення до суду задля відновлення порушеного права. Тобто спосіб захисту, який виходячи з характеру спірних правовідносин та обставин справи здатен призвести до відновлення порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів (має найбільший ефект у відновленні). Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (див. пункти 110-113 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2024 у справі №910/2592/19 (провадження № 12-41гс23)). В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що ним подано позов до [PERSON] та [PERSON] , так як вони є матір`ю та бабусею [PERSON] , якого він утримує. При цьому, в судовому засіданні позивач показав, що відповідачі його прав, свобод чи інтересів не порушували, а із зазначеним позовом він звернувся, так як йому необхідно отримати відстрочку від мобілізації, а за місцем роботи отримати відстрочку від мобілізації не вдається. Територіальний центр комплектування та соціальної підтримки також не може бути належним відповідачем у вказаній справі, оскільки на момент звернення до суду з позовом, також не порушував прав позивача. Суд критично ставиться до дій позивача, а саме в який спосіб останній намагається отримати відстрочку від мобілізації. Одночасно суд звертає увагу позивача, що за змістом ч.1 ст.268 СК України вітчим зобов`язаний утримувати неповнолітнього пасинка, який з ним проживає, якщо у нього немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати йому належного утримання, за умови, що вітчим може надавати матеріальну допомогу. Тобто законом окремо не передбачено встановлення факту перебування пасинка на утриманні вітчима. Натомість саме законом визначено, що суд може звільнити вітчима, мачуху від обов`язку по утриманню падчерки, пасинка або обмежити його певним строком, зокрема у разі: 1) нетривалого проживання з їхнім матір`ю, батьком; 2) негідної поведінки у шлюбних відносинах матері, батька дитини (ч.2 ст.268 СК України). Разом з тим, у силу ст.260 СК України якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні. І в цьому випадку жодного рішення не потрібно. Суд наголошує, що положеннями ст.2 СК України визначено учасників сімейних відносин. Зокрема, ч.1 ст.2 СК України визначає, що сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Разом з тим лише в ч.2 ст.2 СК України згадується про вітчима, зокрема сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком. З урахуванням структурного аналізу даної норми прослідковується, що законодавцем достеменно зрозуміло викладено регулювання сімейних відносин між батьком - дитиною, усиновлювачем - усиновленим, вітчимом - пасинком і т.д. У силу приписів ч.2 ст.208 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Тобто права та обов`язки батька у вітчима по відношення до пасинка можуть виникнути лише після процедури усиновлення. Окремо суд звертає увагу позивача, що згідно п.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Тобто гіпотетичне задоволення позову не призвело до реалізації приписів п.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII. В контексті зазначеного слід наголосити, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що обрання позивачем неналежного або неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (постанови від 29.09.2020 в справі №378/596/16 (пункт 77), від 19.01.2021 в справі №916/1415/19 (пункт 6.21), від 02.02.2021 в справі №925/642/19 (пункт 52), від 15.09.2022 в справі № 910/12525/20 (пункт 148)). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed