Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

У липні 2023 року представник позивача [PERSON] адвокат Єлєніна Світлана Михайлівна звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 18 липня 2008 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] було укладено шлюб, який зареєстровано 18 липня 2008 року Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві (актовий запис № 531), про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу подружжя має спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 3828, серія [NUMBER] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва у справі № 753/24192/21 від 11.02.2022 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. 24 травня 2023 року Києво-Святошинський районний суд ухвалив рішення у справі №\~753/6623/22 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] , [INFO] . Як зазначає представник позивача, відповідач [PERSON] , починаючи з 2018 року не проживає з позивачем [PERSON] та сином [PERSON] . Син залишився проживати разом з батьком за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на повному його утриманні по теперішній час. З вказаного періоду, починаючи з 2018 року і по теперішній час Відповідач (мати) перестала піклуватися та навіть цікавитися про фізичний і духовний розвиток сина [PERSON] , його життя, навчання, а саме: не надавала будь-якої матеріальної та моральної допомоги, не забезпечувала медичного догляду, лікування дитини, не надавала доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляла інтересу до її внутрішнього світу, не цікавилась дитиною, її розвитком, станом здоров`я, успіхами та проблемами, не придбавала одяг, іграшки та книжки, та інше, не цікавилась його уподобаннями. Тобто, на думку позивача, Відповідач (мати) від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню сина [PERSON] повністю ухилилась та самоусунулась. При цьому, спілкуватися та бачитись з сином Позивач, ніколи не забороняв і не був проти. Всі питання щодо піклування про здоров`я [PERSON] , його фізичний, духовний та моральний стан, виховання і утримання дитини, в тому числі забезпечення здобуття [PERSON] загальної середньої освіти, в тому числі підготовка його до самостійного життя, вирішувалися та вирішуються Позивачем, який, як батько прикладає всі зусилля та можливості для забезпечення, утримання та всебічного розвитку дитини. У зв`язку із викладеним, представник позивача просила суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Судові витрати покласти на Відповідача. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчка А.Я. від 26 липня 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. 16 серпня 2023 року представник позивача [PERSON] адвокат Єлєніна Світлана Михайлівна подала до суду заяву про усунення недоліків. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчка А.Я. від 05 вересня 2023 року провадження в справі було відкрито в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчка А.Я. від 01 квітня 2024 року клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Єлєніної Світлани Михайлівни, про витребування доказів було задоволено. Постановлено витребувати у Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної державної адміністрації висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , [INFO] , стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді\~Києво-Святошинського\~районного суду\~Київської області\~Волчка А.Я.\~від 29\~квітня 2024\~року клопотання представника\~позивача [PERSON] \~-\~адвоката Буток\~Світлани Миколаївни,\~про витребування\~доказів було\~задоволено.\~Постановлено витребувати у Державної прикордонної служби України, інформацію про перетин державного кордону України, відповідачем [PERSON] , громадянкою України, [INFO] , паспорт громадянина України, дата видачі 08.12.2020 р., орган, що видав 8025, за період з 01.01.2022\~р. по 29.04.2024 р., із зазначенням наступної інформації дата та місце перетину державного кордону України, виїзд або в`їзд на територію України, напрямок перетину державного кордону України (кінцевий пункт прибуття), у разі наявності мета перетину державного кордону України. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчка А.Я. від 29 квітня 2024 року підготовче провадження в справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті. Згідно розпорядження керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутної Н.О. щодо повторного автоматичного розподілу справи № 23 від 08 січня 2025 року та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 15.01.2025 року, який проведений відповідно до пунктів 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, дану справу передано для розгляду судді Фінагеєвій І.О. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Фінагеєвої І.О. від 16 січня 2025 року прийнято до провадження цивільну справу та призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи їх було повідомлено належним чином. Представник позивача надала суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи її було повідомлено належним чином, не надала заяву про розгляд справи без її участі, правом надати відзив не скористалася, причини неявки суду не відомі. Будь-яких заяв, клопотань станом на час прийняття рішення до суду не надходило. Третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної державної адміністрації у судове засідання не з`явилася, повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи. Представник служби у справах дітей надала суду заяву, у якій просила розглядати справу за її відсутності. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п.п. 3,4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи представника позивача, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що з 18 липня 2008 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, актовий запис від 18 липня 2008 року №531. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11 лютого 2022 року у справі №\~753/24192/21 шлюб, зареєстрований 18 липня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №531, розірвано. Від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26 жовтня 2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис від 26 жовтня 2012 року №\~3828. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 травня 2023 року у справі №\~753/6623/22 визначено місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] , [INFO] . У вказаному рішенні судом було встановлено наступне: «Відповідно до пояснень сторін, після припинення спільного проживання та на час вирішення справи в суді, спільна дитина [PERSON] , [INFO] , проживає з батьком за адресою: [ADDRESS] . Дана обставина також підтверджується Актом по факту проживання/не проживання особи за адресою, виданого в.о. менеджера (управителя) групи будинків відділення №2 КП «Житло-сервіс» В. Афендіковим від 30 травня 2022 року та актом обстеження умов проживання від 30 січня 2023 року. Відповідачка, отримавши позовну заяву, жодних заперечень щодо цих обставин не заявила та доказів на підтвердження заперечень. Також було встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] , в якій Позивач проживає разом із своїм малолітнім сином [PERSON] , є власністю [PERSON] , що підтверджується копією Договору купівлі-продажу квартири від 17.11.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою В.Ю. Позивач [PERSON] має самостійний дохід, за місцем проживання характеризується позитивно, згідно довідки Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» №460461 від 06.06.2022 за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, відповідно до довідки КНП «Київська міська психоневрологічна лікарня №2» [PERSON] на момент огляду без психічних розладів. Крім цього, суду надано висновок Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування, від 22.02.2023 згідно якого з метою забезпечення прав та інтересів дитини райдержадміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] ». Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). Відповідно до Довідки КНП «ЦПМСД Дарницького району м. Києва» від 03 вересня 2024 року №\~515, починаючи з 07 грудня 2018 року по теперішній час дитину на амбулаторні прийоми в КНП «ЦПМСД Дарницького району м. Києва» супроводжував батько (згідно форми 112/о). Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , затвердженого Дарницькою районною в місті Києві державною адміністрацією №\~101-5496 від 20 червня 2024 року, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, орган опіки та піклування Дарницького району міста Києва вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частин 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Наведеною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права й охоронювані законом інтереси. Звертаючись до суду з цим позовом, [PERSON] просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню сина [PERSON] повністю ухилилась та самоусунулась. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі Конвенція про права дитини), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України (далі СК України). Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Зокрема, вказаний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 11 вересня 2020 року у справі № 357/12295/18, від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18, від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18, від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17, від 16 грудня 2022 року у справі № 168/819/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною. Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Частиною 4 ст. 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , затвердженого Дарницькою районною в місті Києві державною адміністрацією №\~101-5496 від 20 червня 2024 року, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, орган опіки та піклування Дарницького району міста Києва вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція прав людини) (п. 47 рішення Європейського суду з прав людини (далі Європейський суд) у справі «Савіни проти України», п. 49 рішення у справі «Хант проти України»). Тобто, в цьому випадку вирішення питання про позбавлення відповідачки батьківських прав охоплюється ст. 8 Конвенції прав людини і є втручанням у їх право на повагу до свого сімейного життя, яке, у свою чергу, не є абсолютним. Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд, з однієї сторони, має розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано ст. 8 Конвенції прав людини. З іншої сторони, обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення права неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції про права дитини). Статтею 8 Конвенції прав людини гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя. Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення ст. 8 Конвенції прав людини, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в п. 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (п. 50 рішення Європейського суду у справі «Хант проти України»). Європейський суд у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява №\~31111/04) наголошував, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд вказав, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів, та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Разом з тим у рішенні Європейського суду у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року, заява №\~2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Таким чином, при оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню такі базові елементи: (а) погляди дитини, (б) індивідуальність дитини, (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин, (г) піклування, захист і безпека дитини, (ґ) вразливе положення, (д) право дитини на здоров`я, (е) право дитини на освіту. Встановлені судом фактичні обставини справи не містять відомостей про те, що стосовно [PERSON] застосовувалось попередження про необхідність зміни ставлення до виховання дитини, або що на орган опіки та піклування покладався обов`язок здійснювати контроль за виконанням нею батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на [PERSON] , адже позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку мати на краще неможливо, і лише за наявності вини в її діях, водночас, докази у цій справі не дають підстав для однозначного висновку стосовно підтвердження цих обставин. Позивачем не надано достатніх доказів наявності умислу в діях відповідача щодо невиконання своїх батьківських обов`язків з виховання та утримання дитини. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. При цьому в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Наведене узгоджується з правовими висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц та Верховним Судом у постановах від 02 листопада 2020 року у справі № 552/2947/19, від 02 грудня 2020 року у справі № 180/1954/19, від 27 квітня 2022 року у справі № 221/9049/19 тощо. Повно встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову про позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки немає однозначних підстав вважати, що відповідач свідомо ухиляється від виховання дитини та її утримання.

Outcome: dismissed