Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (надалі ТОВ «Споживчий центр») звернулось до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №25.06.2024-100000104 від 25.06.2024 у розмірі 32 560 гривень, посилаючись на те, що позичальник не виконав свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі. Також позивач просив стягнути судові витрати. Відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження у порядку загального або спрощеного провадження. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11.12.2024 провадження по справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, що передбачено ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки дана справа підпадає під ознаки малозначної справи. 07.01.2025 представник відповідачки - адвокат Бороган В.В. надав до суду відзив на позовну заяву в якому, зокрема, просив суд з метою всебічного та об`єктивного вирішення справи, витребувати у АТ «Універсал Банк», наступну інформацію: Чи є [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] клієнтом АТ «Універсал Банк»; Чи належить картка [NUMBER] до рахунку відкритому у АТ «Універсал Банк»?; Чи належить картка [NUMBER] - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] ; Чи зараховувались на карту [NUMBER] кошти в розмірі 11 000,00 грн 25.06.2024 від ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», ЄДРПОУ: 37356833; У разі зарахування, ким та де буди зняті такі кошти повністю або частково? Надати виписку по рахунку відкритому по карті - [NUMBER] . 07.05.2025 до Київського районного суду м. Одеси надійшла відповідь на виконання ухвали Київського районного суду м.Одеси про витребування доказів від АТ «Універсал Банк» відповідно до якої, серед іншого, встановлено, що Картка [NUMBER] , на яку були зараховані кредитні кошти, не належить [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] . Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 25 червня 2024 року [PERSON] звернулась до Одеського РУП ГУНП в Одеській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення відносно останньої. Згідно доповідної записки Одеського РУП ГУНП в Одеській області заява [PERSON] , відповідно до Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші поді затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, внесена до ІКС ІПНП Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській 25.06.2024 за №11734. В доповідній записці зазначено, що в ході розгляду даного звернення встановлено, що 25.06.2024 близько 06:00 [PERSON] виявила, що невідомі особи взяли кредит в «Швидко Гроші» на її ім`я, проте заявниця особисто ніяких кредитів в даній компанії не брала та номер банківської картки, на яку в подальшому здійснено переказ кредитних коштів їй не відомий. Крім цього, з кредитного договору №25.06.2024-100000104 від 25.06.2024 вбачається, що для його підписання та укладання було використано фінансовий номер телефону [NUMBER] , який [PERSON] не належить. Також судом встановлено, що відкритий в АТ «Універсал Банк» рахунок, на який надійшли кошти за кредитним договором №25.06.2024-100000104 від 25.06.2024 у розмірі 11 000 гривень, не належить [PERSON] . Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з вимогами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Позивачем не надано належних та допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження своїх позовних вимог, зокрема укладання кредитного договору №25.06.2024-100000104 від 25.06.2024 саме з [PERSON] , отримання останньою кредитних коштів за таким договором, крім того АТ «Універсал Банк» в відповіді на ухвалу суду вказав, що картка [NUMBER] , на яку були зараховані кредитні кошти, не належить [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] . Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 95 ЦПК, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. За наведених обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» про стягнення кредитних коштів за Договором №25.06.2024-100000104 від 25.06.2024 не доведеними та такими, що не підлягають задоволенню. При цьому суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. Відповідно до статті 141 ЦПК України вимоги щодо стягнення судового збору також задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed