Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

У грудні 2024 року [PERSON] звернулася до Ширяївського районного суду Одеської області з позовною заявою до Чогодарівської сільської ради Березівського району Одеської області про визнання в порядку спадкування за законом права на земельну частку (пай) із земель колективної власності КСП «Малігонівське» Ширяївського району Одеської області, яка до дня смерті, [INFO] належала [PERSON] , право на яку посвідчувалось втраченим сертифікатом серії ОД № 0042406, виданим 12.02.1997 року Ширяївською районною державною адміністрацією та зареєстрованим в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 96, яка була фактично успадкована гр. [PERSON] , спадкоємцем якої є позивач. В обґрунтування позовних вимог, зазначає, що вона та [PERSON] , [INFO] , яка померла, [INFO] є рідними сестрами, у них був спільний брат, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . За життя [PERSON] , як члену КСП «Малігонівське», 12.02.1997 року Ширяївською РДА виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) із земель колективної власності вказаного підприємства. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , [PERSON] , була зареєстрована та проживала разом із спадкодавцем на день смерті, тобто вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яку позивач прийняла. З метою оформлення спадщини після смерті [PERSON] позивач звернулася до Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області, проте свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) не видано у зв`язку з неподанням оригіналів документів, що посвідчують право спадкодавця на це майно. Оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) із земель колективної власності КСП «Малігонівське» втрачений, інші способи захисту спадкового права вичерпані, позивач звернулася за захистом права на спадщину за законом до суду. Позивачка в судові засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлений позов і просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судові засідання не з`явився, у встановлений строк відзив на позовну заяву не подав. Водночас, після закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, у клопотаннях про проведення судового засідання без участі представника відповідача, зазначив, що позовні вимоги відповідач не визнає, оскільки після втрати сертифікату, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не здійснювалося спроб відновити втрачений сертифікат, позивачем не надано інформації щодо відсутності братів чи сестер померлого [PERSON] по лінії батька. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов до таких висновків. Статтею 15\~Цивільного кодексу\~України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане повторно 04 жовтня 1968 року; свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 12.10.1980 року) є матір`ю: - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 20.11.1974 року; свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане повторно 20.07.2017 року), - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 26.02.1977 року) та - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 05.01.1982 року). Згідно з листом Головного управління Держгеокадастру в Одеській області №2366/340-22 від 28.10.2022 року, відповідно до книг реєстрації сертифікатів на право на земельну ділянку частку (пай) зареєстрований сертифікат на [PERSON] серії ОД №0042406 за №96 від 12.02.1997 року по колишньому КСП «Малігонівське», земельна ділянка знаходиться на території Березівського району (колишній Ширяївський район). Державний акт взамін сертифіката не видавався, земельна ділянка не сформована. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 03.04.2007 року Малігонівською сільською радою Ширяївського району Одеської області. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , постійно проживала та була зареєстрована разом з ним [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідками Малігонівської сільської ради Ширяївського району Одеської області №142 від 21.05.2012 року та Чогодаріської сільської ради Березівського району Одеської області №№109, 110 за 2022 рік. [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , про що виконавчим комітетом Ярославської сільської ради Саратського району Одеської області 15.12.2010 року складено відповідний актовий запис №41 та 20.07.2017 року повторно видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 30597059 від 29.05.2012, що міститься у спадковій справі №181/2024 (144/2012), інформація про заповіт, складений [PERSON] , відсутня. [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийнята шляхом подання у 2012 році заяви про прийняття спадщини за законом. Відповідно до відомостей спадкової справи №181/2024(144/2012) інші спадкоємці відсутні. Як зазначено в листі Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори від 22.10.2024 року №1363/02-14, Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) із земель колективної власності КСП «Малігонівське» Ширяївського району Одеської області не видано [PERSON] у зв`язку з неподанням оригіналів документів, що посвідчують право спадкодавця на це майно та рекомендовано звернутися до суду за захистом прав. Положеннями пунктів 4.12 і 4.14 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Сертифікат серії ОД № 0042406, виданий 12.02.1997 року Ширяївською районною державною адміністрацією та зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 96 втрачений. Представником позивача у судовому засіданні подані копії: заяви до Березівської районної державної адміністрації від 09.04.2025 року із повідомленням про втрату сертифікату на право на земельну ділянку та оголошення про втрату сертифікату, розміщеному у друкованому виданні «Вперед» 11-17 квітня 2025 року №14 (11829). Разом з цим, суд враховує, що чинним законодавством України, зокрема постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 12.10.1995\~р.\~№ 801\~«Про затвердження\~форми сертифіката\~на право\~на земельну\~частку (пай)\~і зразка\~Книги реєстрації\~сертифікатів на\~право на\~земельну частку\~(пай)» не передбачена можливість видачі дубліката при втраті сертифіката. Отже, аргумент відповідача щодо не здійснення позивачем заходів для відновлення страченого сертифікату відхиляється судом як необґрунтований. Об`єкти цивільних прав можуть переходити від однієї особи до іншої в порядку спадкування, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи, як встановлено положеннями ч. 1 ст. 178 ЦК України. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Положеннями ст.\~1258\~ЦК України\~визначено,\~що спадкоємці\~за законом\~одержують право\~на спадкування\~почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Як зазначалося судом, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом з`ясовується нотаріусом при видачі свідоцтва про право на спадщину. Також, суд враховує положення ст. 1280 ЦК України, якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини друга і третя статті\~1272 цього\~Кодексу),\~вона підлягає\~перерозподілу між\~ними. Такі\~спадкоємці мають\~право вимагати\~передання їм\~у натурі\~частини майна,\~яке збереглося,\~або сплати\~грошової компенсації. Якщо майно, на яке претендує спадкоємець, що пропустив строк для прийняття спадщини, перейшло як відумерле до територіальної громади і збереглося, спадкоємець має право вимагати його передання в натурі. У разі його продажу спадкоємець має право на грошову компенсацію. Враховуючи наведене, з урахуванням сплину 17 років з часу відкриття спадщини після смерті, саме по собі не зазначення позивачем інформації про відсутність братів та сестер з боку батька, померлого [PERSON] , не свідчить про обґрунтованість доводу відповідача в цій частині. Як визначено ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як передбачено у підпунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі №6-164цс12 зазначено, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Також, у відповідності до п.3.1 роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту, в зв`язку з чим задовольняє позов.

Outcome: approved