Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-01 00:00:00

11.12.2024 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та просить суд звільнити його від сплати заборгованості по аліментам перед [PERSON] у розмірі 98\~211,88 грн. В обґрунтування\~своїх позовних\~вимог вказує,що рішенням Тернівського районного суду місті Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.07.2015 року знього було стягнуто аліменти на користь дружини [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1286 грн. до його повноліття, тобто до [INFO] . З 21.11.2017 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від спільного проживання мають двох дітей: доньку [PERSON] та сина [PERSON] , дружина [PERSON] перебувала у декретній відпустці по догляду за двома дітьми шість років. [PERSON] є фізичною особою-підприємцем з 04.07.2022 року. На період виникнення заборгованості по аліментам позивач не працював. За весь період сплати аліментів першій дружині - [PERSON] на період 01.12.2024 року виникла заборгованість по аліментам в сумі 98211,88 коп. Всього державним виконавцем з моменту винесення рішення суду та по 01.12.2024 року було нараховано до сплати аліментів в сумі 239714, 95 коп. А всього позивачем було сплачено за весь період аліментів 141503,07 коп. Протягом тривалого часу позивач перебуває у скрутному матеріальному становищі та не міг у повній мірі сплачувати відповідачці аліменти на утримання сина від першого шлюбу, оскільки на період виникнення заборгованості по аліментам він не працював, а дружина [PERSON] шість років перебувала у декретній відпустці. На підставі вище викладеного просить суду звільнити його від сплати заборгованості по аліментам повністю у розмірі 98211,88 коп. Ухвалою від 24.12.2024 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 24.01.2025. 13.01.2025 до суду надійшов відзив від відповідача, згідно якого просить відмовити у позові. Вважає наведені позивачем обставини не звільняють позивача від сплати аліментів. Вказує, що батьки зобовязані утримувати дітей і позивач має можливість утримувати дитину відповідача. 24.01.2025 розгляд справи знято на 31.03.2025 року. Ухвалою суду від 01.04.2025 закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду на 29.04.2025. Представник позивача в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання з`явився, у задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі, свої заперечення зазначив у відзиві на позовну заяву. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, відзив на позовну заяву, з`ясувавши обставини справи, суд вважає, що у задоволені позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів судом встановлені такі обставини та визначені до них правовідносини. Позивач є батьком дитини- [PERSON] , [INFO] , і з нього стягуються аліменти на користь дружини [PERSON] на утримання сина [PERSON] на підставі рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.07.2015 року, а.с. 15, 16. Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , від даного шлюбу народилися діти: [PERSON] та [PERSON] , а.с. 17, 18, 19. Згідно довідки виконавчого комітету Попельнастівської сільскої ради Олександрійського району Кіровоградської області, [PERSON] зареєстрований та постійно проживає за адресою: [ADDRESS] , та складає його сім`ю слідуючий: дружина [PERSON] , донька - [PERSON] , син - [PERSON] , а.с. 20. Відповідно довідки Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області Управління соціального захисту населення [PERSON] перебувала на обліку в управління соціального захисту населення Олександрійської ОДА, а.с. 21. Відповідно до довідки Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - [PERSON] на сьогоднішній день є фізичною особою-підприємцем, а.с. 26, на період виникнення заборгованості по аліментам він не працював, про що підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу на ім`я [PERSON] а.с. 27-28, 29, 30, 31, 32-33,34, 35, 36. Згідно розрахунку\~заборгованості зі\~сплати аліментів\~виданої Олександрійськимвідділом державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), станом на 14.11.2024 [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина у розмірі 98211, 88 грн., а.с. 23-25. Оцінка суду. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2\~ст.51 Конституцією України,\~є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно\~ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно роз`яснень викладених у п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Так, у даному випадку щодо звільнення від заборгованості по аліментам, яка стонам на 14.11.2024 складає 98211, 88 грн., суд зазначає таке. Відповідно до\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із\~ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст.197 СК України\~з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами; за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму\~Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року\~суд у випадках, передбачених\~ст.197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам. З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. На думку суду, в даному випадку відсутні виключні істотні обставини, які унеможливлюють виконання зобовязання і дають право звільнити особу від сплати заборгованості по аліментам. Посилання позивача на наявність іншої сімї і дитини, відсутність доходу є підставами для перегляду стягнутого розміру аліментів , а не для звільнення від заборгованості по сплаті аліментів відповідно до приписів ст. 197 СК України. Щодо доводів про стягнення державним виконавцем більшого ніж визначено судовим рішенням розміру аліментів - то вони не мають правового значення для вирішення спору, хоч і можуть бути предметом судового розгляду в порядку контролю за виконанням судового рішення про стягнення аліментів Таким чином, з врахуванням обставин, що мають істотне значення, якими в даному випадку суд вважає інтереси та потреби неповнолітнньої дитини, зумовлені її розвитком та станом здоров`я, беручи до уваги те, що утримувати неповнолітню дитину є обов`язком як матері, так і батька, виходячи з інтересів дітини, які є більш важливими за інші обставини, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог про звільнення від сплати заборгованості, у звязку з чим в задоволенні позову слід відмовити. Також, суд зазначає, що згідно практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: dismissed