Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

03.02.2025 року КП «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на користь КП «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради заборгованості за опалення за період з 01.11.2020 року по 31.12.2024 року в сумі 24 018, 41 грн. та судові витрати у розмірі 3 028,00грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що позивач у відповідності до Статуту здійснює господарську діяльність з постачання теплової енергії та надання відповідних комунальних послуг споживачам. Починаючи з листопада 2021 року, у відповідності до вимог чинного законодавства України, зокрема, вимог Закону України «Про житлово - комунальні послуги» № 2189-УІІІ від 09.11.2017 року - між відповідачем та позивачем склалися договірні відносини на основі публічного договору приєднання, який набрав чинності через 30 днів з моменту його розміщення на офіційному сайті органу місцевого самоврядування - 03.11.2021 року (розміщення відбулося 03.10.2021 року). Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання розміщено КП «Вишгородтепломережа» ВМР на сайті Вишгородської міської ради у вільному доступі. [PERSON] 24.04.2024 року направлявся лист за № 562/08 щодо сплати боргу або у разі неможливості - укласти договір реструктуризації боргу. На час звернення до суду заборгованість відповідача за період з 01.11.2020 р. по 31.12.2024р. складає 24 018, 41 грн. На підставі викладеного позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Згідно частини шостої статті 19\~ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог статті 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 13.02.2025 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, 01.05.2025 року через канцелярію суду подала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, крім того повідомлявся через офіційний портал «Судова влада України» веб-сторінку Вишгородського районного суду Київської області, причини неявки суду невідомі, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, а також не скористався правом надання відзиву проти позову, тому суд, відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 402198134 від 04.11.2024 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , загальною площею 37,6 кв.м. на підставі свідоцтва про право власності, виданого Вишгородською міською радою 05.12.2003 р. за № 231. З довідки Комунального підприємства житлового і комунального господарства Вишгородської міської ради № 1931 від 30.10.2014 р. вбачається, що [PERSON] постійно проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 24.04.2024 року направлявся на адресу місця реєстрації [PERSON] лист за № 562/08 щодо сплати боргу або у разі неможливості укласти договір реструктуризації боргу. Договір про надання послуг з централізованого опалення, згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» між сторонами не укладався. Хоча відповідач договору про надання комунальних послуг не укладав, разом з тим від них не відмовлявся та їх отримував. Згідно правового висновку викладеного Верховним Судом у постанові №750/12850/16 від 26 вересня 2018 року, відсутність укладеного з відповідачем договору про надання житлово-комунальних послуг не звільняє останнього від обов`язку оплачувати надані йому послуги. Згідно п. 24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії від 21 серпня 2019 року № 830 (далі Правила), розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалювальній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу. Відповідно до п. 35 Правил, розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Згідно п. 36 Правил, споживач здійснює оплату послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Факт отримання відповідачем наданих позивачем комунальних послуг підтверджується щомісячно складеними актами обстеження теплового вузла обліку по будинку\~\~ [ADDRESS] . На час звернення до суду заборгованість [PERSON] за адресою: [ADDRESS] за період з 01.11.2020 по 31.12.2024 року складає 24 018,41 грн, що підтверджується виборкою по лицьовому рахунку. Отже, матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є споживачем комунальних послуг, які надаються Комунальним підприємством «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради в квартиру [ADDRESS] \~. Позивач своєчасно та в повному обсязі надавав відповідачу послуги з опалення, які останній в повному обсязі не оплачував, внаслідок чого утворилася заборгованість. Вказані обставини підтверджуються сукупністю досліджених в суді доказів, зокрема копіями: - постанови Національної комісії, що здійснює, державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про встановлення тарифу на теплову енергію для потреб населення Вишгородському РКП «Вишгородтепломережа» № 1032 від 09 червня 2016 року; - постанови Національної комісії, що здійснює, державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює, державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 31 березня 2015 року № 1171» № 1101 від 09 червня 2016 року; - рішення Вишгородської районної ради Київської області від 20.02.2020 р. № 777-43-VII; - рішення Вишгородської районної ради Київської області від 29.08.2024 р. № 46/41; - рішення Вишгородської районної ради Київської області від 13.10.2021 р. № 448; - рішення Вишгородської районної ради Київської області від 29.11.2021 р. № 535; - рішення Вишгородської районної ради Київської області від 26.10.2022 р. № 259. Розмір заборгованості відповідача за надані комунальні послуги в період з листопада 2020 року по грудень 2024 року, виходячи з поданих Комунальним підприємством «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради суду розрахунків, становить 24 973, 02 грн. та сумнівів у суду не викликає. Відповідно до ч.1, ч. 4 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Згідно із ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до норм ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отримані комунальні послуги. Згідно норм ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Судом встановлено, що відповідачем порушено встановлені зобов`язання по оплаті наданих комунальних послуг, що тягне настання цивільно-правової відповідальності винних осіб, які мають сплатити суму боргу, про яку просить позивач. Вирішуючи питання про визначення розміру стягнення, суд виходить зі змісту позовних вимог та наданих суду розрахунків, згідно яких розмір заборгованості відповідача за надані комунальні послуги в період з листопада 2020 року по грудень 2024 року становить 24 018 грн. 41 коп., який сумнівів у суду не викликає. З огляду на зазначені правовідносини судом виявлено цивільне право позивача на примусове виконання грошового зобов`язання, а подана про це позовна заява підлягає задоволенню. Крім того, представником позивача представлено документальне підтвердження понесених судових витрат, які згідно вимог ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача. Враховуючи викладене та

Outcome: approved