Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

28\~березня 2025\~року через\~підсистему «Електронний\~суд» від\~представника позивача\~адвоката Трайно\~Т.В.\~надійшла позовна\~заява[PERSON] до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги аргументує тим, що 29 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем було вчинено виконавчий напис № 8707 про стягнення з позивача невиплачених у строк грошових коштів в розмірі 46 103,15 грн на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код платника податків згідно з ЄДРПОУ 35625014, відступлено право на підставі Договору факторингу № 20182407-1/2, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» на підставі Договору факторингу 150721-Г від 21 липня 2015 року, відступлено право вимоги за кредитним договором № 1775/4177DCLRKPT від 23 липня 2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та [PERSON] 22 квітня 2021 року старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Орлова (раніше Картошкіна) Марина Михайлівна винесла постанову про відкриття виконавчого провадження № 65243404. Підставою для цього стала заява про примусове виконання рішення (вих. № 101 876 від 20.01.2021 року), подана до Вишгородського РВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» на виконання виконавчого напису № 8707. 13 березня 2025 року позивач отримав інформацію про відкриття виконавчого провадження з Єдиного реєстру боржників. Того ж дня представник позивача ознайомився з матеріалами виконавчого провадження № 65243404 через Автоматизовану систему виконавчого провадження в онлайн-режимі. Вважає, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис поза межами встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат» строків, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Окрім того на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису, щодо заборгованості, яка випливає з кредитних відносин, тобто були відсутні правові підстави для його вчинення, у зв`язку з чим такий виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 31.03.2025 року заяву представника позивача адвоката Трайно Т.В. про забезпечення позову задоволено та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 8707, вчиненого 29 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем щодо стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ», у виконавчому провадженні № 65243404, що перебуває на виконанні у старшого державного виконавця Вишгородського районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Орленко Марини Михайлівни, до набрання законної сили рішенням суду в цивільній справі. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 02.04.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання. 07.04.2025 року до суду відповідачем було подано заяву про врегулювання спору за участю судді, заяву про визнання позовних вимог та клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 30.04.2025 року у задоволенні заяви відповідача ТОВАРИСТВА\~З ОБМЕЖЕНОЮ\~ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА\~КОМПАНІЯ «УПРАВЛІННЯ\~АКТИВАМИ» про\~врегулювання спору\~за участю\~судді відмовлено. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, у прохальній частині клопотання про\~зменшення розміру\~витрат на\~правничу допомогу просив судові засідання проводити за відсутності представника відповідача. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлена про дату та час призначення судового засідання, клопотань та заяв до суду не надходило. Враховуючи викладене, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі учасників справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом установлено,\~що 29.01.2020\~року приватний\~нотаріус Київського\~міського нотаріального\~округу Гуревічов\~О.М.\~вчинив виконавчий\~напис,\~який зареєстровано\~в реєстрі\~за №\~8707.\~Відповідно до\~цього виконавчого\~напису,\~нотаріус запропонував\~стягнути з\~ [PERSON] \~невиплачені у\~строк грошові\~кошти на\~користь ТОВАРИСТВА\~З ОБМЕЖЕНОЮ\~ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА\~КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ\~АКТИВАМИ»,\~якому Товариством\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів»,\~відступлено право\~на підставі\~Договору факторингу\~№ 20182407-1/2,\~якому у\~свою чергу\~Публічним акціонерним\~товариством «Платинум\~Банк» на\~підставі Договору\~факторингу 150721-Г\~від 21\~липня 2015\~року,\~відступлено право\~вимоги за\~кредитним договором\~№ 1775/4177DCLRKPT\~від 23\~липня 2014\~року,\~укладеного між\~Публічним акціонерним\~товариством «Платинум\~Банк» та\~ [PERSON] за період з 20.07.2015 року по 20.12.2019 року включно, суму у розмірі: 20\~529,75 грн - заборгованість за тілом кредиту; 1\~414,43 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; 24\~008,97 грн заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею; 150,00 грн - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 46\~103,15 грн. 22.04.2021\~року старшим\~державним виконавцем\~Вишгородського районного\~відділу державної\~виконавчої служби\~Центрального міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Київ)\~Картошкіною М.М.\~відкрито виконавче\~провадження №\~65243404\~-\~про стягнення\~з [PERSON] на підставі виконавчого напису № 8707 від 29.01.2020 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] , заборгованості у розмірі 46\~103,15 грн на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами». За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідачем не доведено суду ту обставину, що серед документів наданих Товариством нотаріусу для вчинення виконавчого напису був наданий оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку. Зазначене узгоджується із висновками щодо застосування відповідних норм права, викладеними в постанові ВС у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.03.2020 № 757/24703/18-ц. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідачем позов визнано в повному обсязі та не доведено суду ту обставину, що серед документів наданих Товариством нотаріусу для вчинення виконавчого напису був наданий оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку. Отже, оскільки судом установлено, що спірний виконавчий напис вчинено на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, що у своїй сукупності є порушенням вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999 року та є безумовною підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, а також визнання позову відповідачем, суд доходить до висновку, що виконавчий напис, вчинений 29.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим С.І. зареєстрований у реєстрі за № 8707, яким запропоновано стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 1775/4177DCLRKPT від 23 липня 2014 року, є таким, що не підлягає виконанню, отже, позов необхідно задовольнити у повному обсязі. Щодо вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до положень статті 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із частинами першою та другою статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Представник позивача\~заявив вимогу\~про стягнення\~з відповідача\~витрат на\~правову допомогу\~у розмірі\~9\~800,00\~гривень, на підставі: копій акту № 2 надання адвокатських послуг на підставі Договору про надання правової допомоги № 13/03-2025 від 13.03.2025 року, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 5087/10 від 13.09.2012 року, ордера на надання правничої допомоги серія АІ № 1327594 від 24.03.2025 року. Загальна сума за виконані роботи складає 9 800,00 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить з диспозиції частини першої статті 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так, згідно із частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved