Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

У квітні 2025 року представник заявника адвокат Гунько Олександр Юрійович, представляючи інтереси заявника [PERSON] , звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області із цією заявою. Вимоги заяви мотивовані тим, що [INFO] померла мати заявника [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок та земельні ділянки. Заявник спадщину після смерті матері прийняла в силу положень ст. 1261, ч. 1 ст. 1269 ЦК України. 03 квітня 2025 року приватний нотаріус Ніжинського районного нотаріального округу Дмитренко В.М. винесла постанову, якою відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої [PERSON] , яким є житловий будинок [ADDRESS] та дві земельні ділянки площею 1,1665 га, кадастровий номер 3221287600:04:010:0158, площею 1,0582 га, кадастровий номер 3221287600:04:003:0085. Постанова мотивована тим, що у свідоцтві про народження заявника прізвище, ім`я та по батькові її матері вказано як [PERSON] , хоча на той час її мати мала прізвище [PERSON] , оскільки перебувала в шлюбі зі [PERSON] , який було зареєстровано 14 травня 1972 року. Встановлення факту родинних відносин необхідно заявникові для юридичного оформлення її спадкових прав після смерті матері. Саме тому представник заявника просив суд установити факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 07 квітня 2025 року в цивільній справі відкрито окреме провадження, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 13 травня 2025 року. У судовому засіданні заявник та представник заявника [PERSON] підтримали заяву з підстав, викладених у її змісті, та просили її задовольнити. Крім того, заявник дала суду пояснення, що з 14 травня 1972 року її мати [PERSON] вступила в зареєстрований шлюб зі [PERSON] , їй було присвоєно прізвище чоловіка [PERSON] . Однак, після реєстрації шлюбу вона не встигла замінити свій паспорт на нове прізвище, оскільки [PERSON] у 1973 році загинув. Саме тому у свідоцтві про народження заявника, яка народилася [INFO] , мати вказана під своїм дівочим прізвищем [PERSON] . У свідоцтві про смерть матері її прізвище вказано [PERSON] , оскільки 10 лютого 1978 року вона уклала шлюб із [PERSON] , після укладення якого їй було присвоєно прізвище [PERSON] .\~ Представник заінтересованої особи Носівської міської ради Чернігівської області Яма С.С. у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, у якій указала, що Носівська міська рада Чернігівської області не заперечує проти задоволення заяви, просить розглянути справу без присутності представника заінтересованої особи. Суд уважає за можливе розглянути справу за відсутності представника заінтересованої особи. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] дала показання, що вона працює тривалий час на кондитерській фабриці «Десна» в м. Носівка, на якій за життя працювала померла [PERSON] , а також працює заявник у справі [PERSON] . Свідку достовірно відомо, що заявник [PERSON] була дочкою [PERSON] , вони обидві працювали на фабриці «Десна», саме заявник познайомила свідка [PERSON] зі своєю матір`ю [PERSON] , називала завжди останню «мама». [PERSON] померла [INFO] , заявник проводила її поховання.\~ Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] дала показання, що вона працює 10 років разом із заявником на кондитерській фабриці «Десна» в м. Носівка, на якій за життя працювала також і мати заявника [PERSON] , яка померла [INFO] . Свідок добре знала матір заявника [PERSON] , достовірно обізнана, що заявник є її дочкою, оскільки остання завжди називала покійну мамою, а вона її донею. Підстав для сумніву в достовірності таких показань свідків\~ у суду немає. Вислухавши пояснення заявника, представника заявника, показання свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України доказами у цивільному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Отже, у силу вимог ст. ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Пунктом 10 вказаної вище постанови визначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання свідоцтва про право на спадщину в органах, що вчиняють нотаріальні дії. Судом установлено, що [INFO] в м. Ніжин Чернігівської області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 13). Після\~\~\~\~\~ смерті\~\~\~\~\~ [PERSON] \~\~\~\~ відкрилася\~\~\~ спадщина на житловий будинок [ADDRESS] та дві земельні ділянки площею 1,1665 га, кадастровий номер 3221287600:04:010:0158, площею 1,0582 га, кадастровий номер 3221287600:04:003:0085 (а. с. 14). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Судом встановлено, що заявник у справі [PERSON] зверталася до приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу з метою отримання свідоцтв про право на спадщину за законом на вищевказане майно після смерті [PERSON] . Постановою нотаріуса № 68/02-31 від 03 квітня 2025 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої [INFO] [PERSON] ,\~\~\~ яким\~\~ є\~\~ житловий будинок житловий будинок [ADDRESS] та дві земельні ділянки площею 1,1665 га, кадастровий номер 3221287600:04:010:0158, площею 1,0582 га, кадастровий номер 3221287600:04:003:0085 (а. с. 14). Постанова нотаріуса мотивована тим, що шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру актів цивільного стану громадян отримано інформацію про реєстрацію 14 травня 1972 року, а/з № 9, шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , де прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . У свідоцтві про народження заявника, виданому 29 січня 1977 року, матір`ю вказана [PERSON] . Нотаріус указала, що свідоцтво про право на спадщину не може бути видане, оскільки з наявних документів не прослідковуються родинні відносини [PERSON] та [PERSON] .\~ Судом установлено, що [INFO] народилася [PERSON] , про що 29 січня 1977 року Руднянською сільською радою Броварського району Київської області складено актовий запис за № 3, матір`ю [PERSON] вказана [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 6). 24 жовтня 1992 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а. с. 7). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 8). 25 червня 2003 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , про що виконкомом Руднянської сільської ради Броварського району Київської області складено актовий запис № 6, після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00049573744 від 19 лютого 2025 року (а. с. 9). Із копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] убачається, що 05 жовтня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, після державної реєстрації розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] (а. с. 10). Із витягу\~ з Державного реєстру\~ актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00049574973\~ від 19 лютого 2025 року вбачається, що 14 травня 1972 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , про що виконкомом Руднянської сільської ради Броварського району Київської області складено актовий запис № 9 від 14 травня 1972 р. Після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] (а. с. 11). Із копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] убачається, що 10 лютого 1978 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] (а. с. 12). Як зазналося вище [PERSON] померла [INFO] (а. с. 13). Так, заявник не може підтвердити, що покійна [PERSON] була її матір`ю, оскільки у свідоцтві про народження заявника вказано дівоче прізвище матері [PERSON] , а мало би значитися [PERSON] , оскільки на момент народження заявника її мати мала прізвище [PERSON] , набуте внаслідок реєстрації шлюбу з першим чоловіком [PERSON] . Отож заявник вимушена була звернутися до суду. У судовому засіданні достовірно встановлено, що заявник [PERSON] є дочкою [PERSON] . Факт родинних відносин між фізичними особами підтверджується письмовими доказами, які додані заявником до заяви та описані вище, оригінали яких безпосередньо зберігаються в заявника. Крім того, факт родинних відносин між заявником та померлою [PERSON] підтверджено показаннями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , і такі показання свідків повністю узгоджуються з письмовими доказами по справі. Отже, заявник на підставі ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] . Однак, помилково вказане прізвище матері у свідоцтві про народження заявника є перешкодою в оформленні спадкових прав заявника на спадкове майно після смерті матері [PERSON] . При винесенні рішення суд бере до уваги те, що встановлення факту родинних відносин між фізичними особами має для заявника юридичне значення, адже дозволить їй реалізувати право на спадкове майно. Заявник позбавлена можливості в іншому порядку, крім судового, встановити цей факт. Відповідно до\~ ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, з огляду на вищезазначене, беручи до уваги всі обставини справи, докази, надані заявником та безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суд робить висновок, що вимоги заяви підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved