Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

Орган опіки та піклування м. Черкаси в особі свого представника Чубіної Анастасії звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити відповідачку батьківських прав стосовно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнути з останньої аліменти на його утримання, а також звільнити позивача від сплати судового збору. В обґрунтування вимог в позові зазначено, що [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька у свідоцтві про народження внесені за вказівкою матері на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Малолітнього [PERSON] взято на облік у Службі у справах дітей як такого, що перебуває у складних життєвих обставинах на підставі наказу № 19/с від 30.01.2017, останній проживає разом із бабою [PERSON] , яка опікується над своїм онуком та створює всі необхідні умови для проживання, утримання та виховання дитини. [PERSON] добровільно дала згоду на тимчасову строком на 1 рік передачу її сина [PERSON] своїй матері - [PERSON] та зобов`язалась матеріально утримувати дитину, а також проводити із сином вихідні та святкові дні відповідно до заяви від 12.06.2017, засвідченої приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Михайловською А.А. та зареєстрованої у реєстрі за № 1093. 25.01.2018 [PERSON] повідомила, що ситуація в родині напружена, мати протягом 6 місяців не відвідує свого сина, не цікавиться його життям, здоров`ям та не бере участі в утриманні малолітнього [PERSON] . На підставі того, що станом на 08.07.2019 малолітній [PERSON] був залишений матір`ю на тривалий час на третіх осіб, працівниками правоохоронних органів у присутності свідків, понятих та працівника закладу охорони здоров`я складено акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 08.07.2019. Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 762 від 16.07.2019 на підставі вищевказаного акту, малолітньому [PERSON] наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 791 від 26.07.2019 дитина влаштована під опіку. Наразі малолітній [PERSON] проживає в родині опікуна [PERSON] . Остання повідомила, що мати протягом 2019-2024 років не цікавиться сином та не спілкується з ним, а також не бере участі в його утриманні. Враховуючи бездіяльність матері та свідоме нехтування нею своїх батьківських обов`язків, позивач вважає, що позбавлення [PERSON] батьківських прав відповідатиме інтересам малолітнього [PERSON] , а тому звернувся до суду із таким позовом. Письмового відзиву проти позову від відповідача на адресу суду не надходило. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.01.2025 позовну заяву Органу опіки та піклування м. Черкаси до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини залишено без руху та надано строк на усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали, п`ять днів з дня отримання її копії. На виконання ухвали суду від 13.01.2025 представником позивача [PERSON] 20.01.2025 до суду подано заяву про усунення недоліків. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.01.2025 задоволено клопотання представника позивача про звільнення його від сплати судового збору. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.01.2025 відкрито провадження у справі за позовом Органу опіки та піклування м. Черкаси до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.03.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду, а також задоволено клопотання представника позивача про виклик свідка [PERSON] . Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явилась, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку - шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем її проживання. Разом з тим відповідач також не скористалась своїм правом та не подала письмового відзиву проти позову. У зв`язку з вищевказаною обставиною, на підставі ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.04.2025 справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача [PERSON] , повідомленої в установленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи, яка не з`явилась в судове засідання без повідомлення причин своєї неявки та не подала відзиву проти позову, та зі згоди представника позивача щодо такого порядку розгляду справи. Заслухавши пояснення представника позивача, свідка, а також думку дитини, дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та відповідач [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1408, а також витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 с. 135 СК України № 00023328111 від 09.07.2019. З пояснень представника позивача встановлено, що 25.01.2017 на засіданні комісії розглядалось питання щодо невиконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків. За результатами засідання комісії інформацію щодо родини [PERSON] передано до Черкаського міського центру соціальних служби для визначення необхідності соціального супроводу. За інформацією такого центру, станом на 2017 рік [PERSON] передала малолітнього на виховання своєї матері [PERSON] строком на 1 рік. Вказані обставини також підтверджуються висновком про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] щодо малолітнього [PERSON] , який народився [INFO] № 19753-01-21 від 28.12.2024. Відповідач [PERSON] надала добровільно і без примусу свою згоду на тимчасову строком на 1 рік передачу її сина [PERSON] на виховання своїй матері [PERSON] та зобов`язалась матеріально утримувати дитину в розмірі 1 300 грн щомісячно, а також проводити з сином вихідні та святкові дні, що підтверджується заявою від 12.06.2017, засвідченою приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Михайловською А.А. та зареєстрованою у реєстрі за № 1093. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Черкаської міської ради про надання статусу дитини, позбавленою батьківського піклування, малолітньому [PERSON] № 762 від 16.07.2019 на підставі акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 08.07.2019, дитині надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та визначено форму влаштування для малолітнього [PERSON] - влаштування під опіку. [PERSON] на підставі рішення Виконавчого комітету Черкаської міської ради про встановлення опіки над малолітнім [PERSON] № 791 від 26.07.2019 призначена опікуном [PERSON] , та їй надано права і покладено на неї обов`язки законного представника малолітнього згідно із чинним законодавством. Малолітній проживає у родині опікуна за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 11.02.2022, виданою лікарем Комунального некомерційного підприємства «Другий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» педіатричної амбулаторії [PERSON] , а також характеристикою, виданою Черкаською загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 15 Черкаської міської ради Черкаської області. Малолітній [PERSON] навчається у Черкаській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 15 Черкаської міської ради Черкаської області з першого класу. [PERSON] має всі умови для нормального проживання, виховання та навчання, які йому надають дідусь та бабуся, останні цікавляться його навчанням та приділяють йому належну увагу. Водночас, мати [PERSON] не проживає разом із дитиною, не працює та не бере участі в матеріальному забезпеченні дитини, а також не займається вихованням сина. Зазначена обставина підтверджується характеристикою, виданою Черкаською загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 15 Черкаської міської ради Черкаської області. Отже, з наявних в матеріалах справах письмових документів вбачається, що відповідач протягом тривалого часу самоусунулася від виконання покладених на неї обов`язків по вихованню, утриманню та лікуванню свого сина [PERSON] , що виражається в її бездіяльності та свідомому нехтуванні своїми батьківськими обов`язками, чим фактично позбавила свою дитину права на належне материнське виховання та утримання. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Черкаської міської ради № 19753-01-21 від 28.12.2024 позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] щодо неповнолітньої [PERSON] є доцільним, оскільки повністю відповідає інтересам дитини, яка не повинна страждати через те, що мати не піклується про неї, не дбає про її фізичний та духовний розвиток, свідомо поклавши виконання цих обов`язків на третіх осіб. За таких обставин позивач, діючи в інтересах малолітнього [PERSON] , вважає, що на теперішній час наявні правові підстави та існує необхідність для позбавлення відповідача батьківських прав щодо її сина, який перебуває під опікою своєї баби [PERSON] . Таким чином, між сторонами наявний спір щодо виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків відносно свого сина, який регулюється нормами Сімейного кодексу України (далі - СК) та інших нормативно-правових актів. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 155 СК здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК мати, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. З огляду на це, головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За обставинами справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] не має стабільного укладу способу життя, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не приділяє належної уваги своєму сину [PERSON] , не піклується про його духовний та моральний розвиток, не цікавиться обставинами його життєдіяльності, ставиться до своїх батьківських обов`язків безвідповідально, не турбується про всебічний розвиток сина, що свідчить про свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. При цьому суд бере до уваги тривалість неналежного ставлення відповідача до виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого сина [PERSON] , оскільки перші ознаки відповідної ситуації мали місце близько восьми років тому, а протягом останніх кількох років поспіль відповідач проживає окремо від свого сина [PERSON] . Натомість поведінка відповідача та її ставлення до своїх батьківських обов`язків не змінились на краще, що свідчить про свідоме нехтування відповідними обов`язками та ухилення від їх виконання, що у свою чергу істотно порушує та обмежує законні права та інтереси дитини. До того ж судом встановлено, що відповідач взагалі ніяким чином не піклувалась про забезпечення здобуття сином загальної освіти, оскільки влаштуванням дитини до навчального закладу, забезпеченням та організацією навчання займається виключно його баба [PERSON] , а відповідач навіть не цікавиться результатом навчального процесу сина. Відповідно до ч. 7, 8 ст. 7 СК дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 171 СК дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору про позбавлення батьківських прав. Допитана як свідок [PERSON] повідомила, що [PERSON] є її дочкою. Остання не виконує обов`язки з виховання та утримання дитини, зловживає алкогольними напоями, веде анатисоціальний спосіб життя. Дитина у зв`язку з такою поведінкою матері її соромиться. Свідок вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] буде відповідати найкращим інтересам дитини. В судовому засіданні малолітній [PERSON] повідомив, що мешкає з бабусею та дідусем, із якими має добрі, довірливі стосунки. Бабуся та дідусь піклуються про нього, купують речі, збирають до школи, допомагають з навчанням. Із його слів вбачається, що мати участі в його житті не приймає. Дитина не згадувала матір серед найближчих осіб, яким довіряє або з ким проводить час. Водночас, відповідаючи на запитання, кого з членів родини він найбільше любить і з ким бажає проживати, [PERSON] впевнено зазначив, що найближчою для нього особою є бабуся. Він чітко висловив бажання і надалі проживати з бабусею та дідусем, зауваживши, що йому добре у цій родині. На уточнюючі запитання суду дитина відповіла послідовно, щиро, її відповіді були логічними, відповідали віковому рівню розвитку, судом не виявлено жодних ознак тиску чи навіювання відповіді сторонніми особами. Отже, з урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає доведеним факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого малолітнього сина [PERSON] і приходить до висновку за необхідне позбавити її батьківських прав, оскільки це відповідатиме інтересам дитини. Крім цього, з приводу заявлених позивачем позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд зазначає наступне. У відповідності із вимогами ч. 3 ст. 166 СК при задоволені позову щодо позбавлення батьківський прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно із ст. 180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За правилами, визначеними ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини , що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами, визначеними ч.1 ст.183 СК частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Статтею 191 СК визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, з урахуванням вищевказаного, суд вважає за необхідне стягнути із [PERSON] на корить опікуна [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в розмірі однієї четвертої частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, то на підставі ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору в сумі 1211 грн 20 коп. слід компенсувати за рахунок відповідачки на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved