Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

10.02.2025 до Ржищівського міського суду Київської області надійшла вказана позовна заява [PERSON] , в якій позивач просив зменшити розмір аліментів, зменшити розмір заборгованості за аліменти. Стислий виклад позицій позивача та відповідача. 10.02.2025 до Ржищівського міського суду Київської області надійшла вказана позовна заява [PERSON] , в якій позивач просив зменшити розмір аліментів, зменшити розмір заборгованості за аліменти, що стягуються з [PERSON] [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на підставі судового рішення від 22.11.2023, нарахованих у виконавчому провадженні 21235455 відповідно до виконавчого листа №2-84 від 31.08.2010, виданого Ржищівським міським судом Київської області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] [INFO] , за період з червня 2022 року по листопад 2023 року на суму 21622,50 грн. Відповідач позовні вимоги не визнає повністю, вважає їх протиправними, такими, що суперечать інтересам її спільної з позивачем дитини, просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивача повністю, подала відзив на позовну заяву, в судове засідання Позивач позовні вимоги визнає, подав відповідь на відзив відповідача. В судові засідання не з`являвся. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 14.02.2025 постановлено залишити позовну заяву про розірвання шлюбу, без руху. Надати позивачу строк 5 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення вказаних недоліків шляхом: вказання назви заяви, зазначення ціни позову, вказання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, долучення до матеріалів заяви квитанції щодо сплати судового збору за вимогу майнового характеру у розмірі 1211,20 грн. 06.11.2024 на виконання Ухвали суду позивач подала Заяву про усунення недоліків позовної заяви 09.01.2025 Заява про розгляд справи без участі відповідача. Ухвалою від 04.03.2025 відкрито спрощене провадження по справі з повідомленням сторін. 24.03.2025 відповідач надіслала відзив на позовну заяву. Відповідач, разом з відзивом на позовну заяву надіслала копію платіжної інструкції про оплату за навчання доньки [PERSON] , оплата за проживання доньки [PERSON] , виписка із медичної карти стаціонарного хворого №25/206 [PERSON] від 16.01.2025, виписка з історії хвороби [PERSON] від 21.03.2025. 31.03.2025 надійшла відповідь позивача на відзив відповідача. Обставини, встановлені судом. 15.06.2010 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану за №13 від 15.06.2010 ВРАЦС Ржищівського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис за №070724. Від попереднього шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає із відповідачкою. 31.05.2010 Ржищівським міським судом Київської області винесено рішення про стягнення з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі частини заробітку позивача, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 31.05.2010 і до досягнення дитиною повноліття. 31.08.2010 Ржищівським міським судом Київської області було видано виконавчий лист №2-84 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання спільної неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30; прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. 30.08.2014 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Під час шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] . З вересня 2020 року дружина позивача [PERSON] знаходилася у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку. Розмір соціальної допомоги при народженні дитини становив 41 280 гривень. Виплата зазначеної допомоги здійснювалася одноразово у сумі 10 320 грн, решта суми виплачувалася протягом наступних 36 місяців рівними частинами у сумі 860 грн. З квітня 2021 року аліменти відраховувалися з ТОВ «Занд Трейд» у зв`язку з поданою позивачем заявою про подальше відрахування аліментів з його заробітної плати, що підтверджується зареєстрованим листом до Ржищівського ВДВС від 30.03.2021 №281. При перерахуванні заборгованості із заробітної плати ТОВ «Занд Трейд» не було здійснено обов`язкових відрахувань зі сплати аліментів, які вони мали сплатити згідно з постановою державного виконавця Ржищівського ВДВС на депозитний рахунок виконавчої служби починаючи з квітня 2021 року. Зі слів позивача, він здійснив повний розрахунок з відповідачем лише 11.12.2022, тобто більше ніж через 5 місяців з дня набрання рішенням суду законної сили. Виконавчий лист Ржищівського міського суду Київської області від 31.08.2010 №2-84 було передано на виконання до Ржищівського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області. З червня 2022 по листопад 2023 аліменти державним виконавцем нараховувалися виходячи з середнього заробітку по регіону, так як позивач був офіційно безробітним, в розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), що становили 3603,75 грн. Зі слів позивача, про те, що аліменти нараховувалися у такому розмірі та взагалі про борг у виконавчому провадженні, позивач дізнався тільки в жовтні 2023 року, після того як отримав розрахунок від державного виконавця Кагарлицького ВДВС. Позивач заявив, що за період з червня 2018 року по 2023 вік від державних виконавців не отримував жодних довідок про заборгованість зі сплати аліментів, у зв`язку з чим не звертався раніше з метою зменшення розміру утримуваних аліментів. У квітні 2023 року виконавчий лист Ржищівського міського суду Київської області від 31.08.2010 №2-84 було передано на виконання до Кагарлицького відділу Державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). По листопад 2023 року із позивача стягувалися аліменти у розмірі частини від усіх доходів. Рішенням Ржищівського міського суду від 22.11.2023 у справі №374/343/23 зменшено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] з до 1/6 усіх видів заробітку щомісячно. Згідно довідки-розрахунку про сплату аліментів від 26.06.2018 №1288, виданої Ржищівським ВДВС, у позивача у позивача наявна переплата у розмірі 415 грн. Сторонами виконавчого провадження ця довідка оскаржена не була. У зв`язку з реорганізацією Ржищівського ВДВС матеріали виконавчого провадження були передані до Кагарлицького ВДВС, яким було здійснено перерахунок заборгованості за період з 2016 року по 2023 рік та сформовано довідку-розрахунок №28094, що була оскаржена та згідно з Рішенням Ржищівського міського суду від 13.03.2024 №374/434/23 дії державного виконавця Литвин Я.В. визнано неправомірними та судом зобов`язано здійснити перерахунок державним виконавцем у відповідності до поданих документів. 21.02.2024 рішенням Київського апеляційного суду по справі 374/23/23 залишено в силі судове рішення Ржищівського міського суду від 16.10.2023 про повернення трудової книги та виплату середнього заробітку за час затримки трудової книги з ТОВ «Занд-Трейд» за період з червня 2022 по лютий 2024 на користь [PERSON] . Рішення Ржищівського міського суду Київської області від 25 травня 2022 року виконано 12 грудня 2022 року шляхом перерахування грошових коштів на картковий рахунок позивача. Рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 25 травня 2022 року у справі №\~374/365/21 встановлено, що позивач був звільнений з посади диспетчера ТОВ "Занд-Трейд" з 30 серпня 2021 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. З 14.09.2023 мінімальний розмір допомоги по безробіттю становив 2500 грн., для людей, які працювали не менше 12 місяців перед настанням безробіття. З квітня 2024 року мінімальний розмір допомоги по безробіттю становив 2500 грн., для людей, які працювали не менше 7 місяців перед настанням безробіття. Позивач працював на посаді диспетчера ТОВ "Занд-Трейд" з 13 серпня 2020 року по 30 серпня 2021 року, тобто 12 місяців. Відповідно до довідки про доходи за ІІ квартал 2024 року позивач отримував винятково соціальні виплати з кодом класифікації бюджету 128. Судом встановлено, що позивач вже не отримує соціальну допомогу по безробіттю. Згідно з випискою з медичної картки стаціонарного хворого №2905 від 01.04.2024, виданої КНП КОР КОДЛ міста Боярки, [PERSON] визнаний дитиною з інвалідністю віком до 18 років. За медичним висновком №7 від 18.04.2024 дитині встановлена інвалідність до 26.03.2033. Через вказані медичні показання дружина позивача [PERSON] змушена опікуватися дитиною, що підтверджується довідкою з УСЗН від 06.06.2024, відповідно до якої [PERSON] отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю разом з надбавкою на догляд у сумі 3250,70 грн. Згідно з випискою №1671 з медичної карти стаціонарного хворого, консультативного висновку спеціаліста №1586414 [PERSON] потребує тривалого вживання ліків, реабілітації у профільних центрах, ортопедичного взуття та ортопедичних туторів. Відповідно до посвідчення дитини-інваліда серії [NUMBER] від 06.06.2024, розмір соціальної допомоги [PERSON] складає 2361 грн. Згідно з висновком ЛКК від 18.04.2024 [PERSON] потребує стороннього догляду. Дані обставини встановлені рішенням Ржищівського міського суду від 09.01.2025 №374/338/24. До матеріалів справи додано квитанцію про придбання ліків на суму 1462,30 грн та квитанцію про придбання ортопедичних виробів на суму 4500 грн. Позивачем не надано доказів сплати аліментів на утримання його дружини за період з вересня 2024 року по даний час. Відповідно до довідки про розмір заборгованості зі сплати аліментів від 11.11.2024 борг зі сплати аліментів та виконавчого листа від 31.08.2010 №2-84, виданого Ржищівським міським судом Київської області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , складає 39321,85 грн. Позивачем долучено до матеріалів виконавчого провадження квитанції за 2016, 2018, 2019, 2020, 2021 та 2022 р.р., довідки та копію судового рішення, що містять відомості про суми сплачених аліментів, отримані доходи. Дані обставини встановлені рішенням Ржищівського міського судуКиївської області від 13.03.2024 №374/434/23. [PERSON] поступила навчатися до Східноєвропейського університету імені Аблязова, на підтвердження навчання та проживання в гуртожитку надано: платіжна інструкція № 2Н6М-1ХЗХ-ОК74-Х8А8 від 19.07.2024; платіжна інструкція від 08.21.2024; платіжна інструкція від 30.12.2024; платіжна інструкція від 14.01.2025. Норми права, застосовані судом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За змістом ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними або законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За ст. 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.11. 1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частин 1, 2 ст. 12 Закону України від 26.04.2001 №2402-III «Про охорону дитинства» виховання у сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні та мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ч. 2 ст. 15 Закону № 2402). Згідно з ч. 2 с. 51 Конституції Українибатьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення уСімейному кодексі України. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150, 157 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. За ст. 180 СК України передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька до досягнення нею повноліття. Згідно з положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За ч. 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу України. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЗУ "Про виконавче провадження", виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15.05.2006\~№3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справи щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» пояснюється ст. 192 СК України: Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі: зміни матеріального або сімейного стану; погіршення або поліпшення здоров`я когось із них; інших випадках, передбачених СК України. Згідно із постановою Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 20.06.2019 року в справі № 61-51сво18, Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів. За постановою Судової палати у цивільних справах ВС України від 05.11.2014 року в справі № 6-143цс13, при цьому, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки. За ч.3\~ст.181\~СК України вказує на те, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів, що й підтверджується судовою практикою посилання на судове рішення апеляційної інстанції. Наприклад: 1) аліменти стягуються у твердій грошовій сумі - до суду з позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів може звернутись як стягувач, так і платник аліментів. 2) аліменти винесені у частині від усіх видів доходу (1/4, 1/3 чи інше) - до суду з позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів на тверду грошову сумуможе звернутись лише стягувач. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Згідно з ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2024 рік»: установлено з 1.01.2024 прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3028 грн., а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 грн.; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 грн. Таким чином мінімальний гарантований розмір аліментів становить: для дітей до 6 років - 1 281,5 грн.; для дітей від 6 до 18 років - 1 598 грн. Згідно з ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2024 рік»: установлено з 1.01.2025 прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 грн., а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 грн.; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 грн.; За ч. 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У п. 23 постанови Пленуму ВС України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові ВС України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний стан. За ст. 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 та 2 ст. 77 ЦПК України). Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, конструкція зазначеної ст. 192 СК України визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Подібний правовий висновок викладено у постанові ВС від 14.12.2022 у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22). Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. У постанові від 05.11.2014 ВС України в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2023 року у справі № 682/2454/22-ц зміна сімейного стану позивача, а саме укладення шлюбу з іншою жінкою, народження дітей від іншого шлюбу, не є підставою для зміни (зміншення) розміру аліментів, оскільки позивач не довів належними та допустимими доказами погіршення у звязку з ним його майнового стану, а наявність дітей, на користь яких за рішеннями судів стягуються аліменти на їх утримання, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Верховний Суд України в Постанові від 16.09.2020 року в справі № 565/2071/19 дійшов висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 СК), у тому числі позбавлення батьківських прав із підстав і в порядку, що визначені ст. 164 СК. Оцінка судом аргументів сторін, доказів. Враховуючи наведене, а також беручи до уваги те, що позивач не надав переконливих доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги, а також те, що обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, та слугувати самостійними підставами для зменшення їх розміру не можуть, а також те, що розмір стягуваних аліментів за рішенням суду не є завищеним, суд вважає, що достатніх та законних підстав для зменшення розміру аліментів немає, а відтак в задоволенні позову слід відмовити. Окремо слід звернути увагу на те, що згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти-платник аліментів вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, за наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Згідно зі ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст.\~195\~СК України встановлено порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу) наступним чином: заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Однак, варто зазначити, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження інших дітей/дитини без підтвердження погіршення його матеріального становища, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Дана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2017/19. Частина 1 ст. 71 ЗУ «Про\~виконавче провадження» передбачає, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. (постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 20.06.2019 в справі № 61-51сво18). Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Позивач звернувся до Ржищівського міського суду Київської області з вимогами зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] , на підставі рішення від 22.11.2023, виданого Ржищівським міським судом Київської області на користь [PERSON] , на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , до 1/10 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Дані вимоги є неправомірними, бо суперечать ч. 2 ст. ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу України. Позивач мотивує свої вимоги тим, що в нього нова сім`я, двоє дітей, один з синів має статус інваліда. Однак наведені доводи не спростовують обов`язку позивача з виплати аліментів. При оформленні нових шлюбних відносин позивач знав, що аліменти йому вже призначені судом, виплата їх є обов`язковою. Сам факт перебування дружини [PERSON] в декретній відпустці є не одномоментною подією, позивач до цього мав готуватися і мав розуміти, що в цей період отримувати доходи зможе тільки він. Конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька до досягнення нею повноліття. Мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Незалежно від кількості дітей, обов`язком батьків є гідне, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Позивач стверджує про значні грошові витрати на лікування сина, однак подано лише один чек на придбання ліків (декап) в сумі: 1462,30 грн. Курс приймання препарату декап, відповідно до інструкцій з використання, доступних у загальному доступі, становить 2 місяці. Консультативний висновок спеціаліста лікаря-консультанта [PERSON] від 20.11.2024 № 1586417 передбачає необхідність приймання вітаміну Д лише під час осіннього-весняного сезону. Щодо покупки Тутор гомілки для [PERSON] на суму: 4500 грн (що підтверджується наданою випискою з карткового рахунку), потрібно зауважити, що це є покупка є єдиноразовою. Позивач, подаючи відповідь на відзив, подав копію замовлення нових покупок ліків для сина [PERSON] на суму 1752,96 грн., однак не надав копію чека чи іншого платіжного документу як доказу здійснення оплати за вказані ліки. Позивачем додаткових доказів на підтвердження витрат не надано. Водночас відповідачем разом з відзивом на позовну заяву надано в додатках копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого №25/206 [PERSON] , від 16.01.2025 з діагнозом: [PERSON] ; Міастенічний синдром, що пояснюється рідкісною, інкапсульованою, доброякісною пухлиною. В грудні 2024 [PERSON] була госпіталізована для хірургічного лікування. Операція відбулася за діагнозом: неповна коса стернотомія, тимектомія. Рекомендовано: реабілітаційне лікування у хірурга поліклініки за місцем проживання протягом 1,5 місяця, спостереження у мамолога КООД. У Виписці Рекомендовано: спостереження в онколога, явка на наступний курс в ХТВ КООД на 07.2025, назначено ліки. Отже судом встановлено обставини, що свідчать про погіршення здоров`я відповідачки, однак вона продовжує одна дбати про доньку. Позивач несплачував аліменти, не надавав грошові кошти на продукти, ліки, навчання в коледжі. Подібна поведінка може трактуватися як ухилення від обов`язків, що згідно ст. 164 СК свідчить, що ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Рішення Ржищівського міського суду Київської області від 09.01.2025 по справі №374/338/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] має особливе значення для розгляду даної справи. 09.01.2025 до суду надійшла заява позивача про зміну предмета та підстав позову, збільшення позовних вимог, датованих 08.01.2025(на тексті заяви наявна розписка відповідача про ознайомлення з нею, датована 08.01.2025). У заяві позивач просить змінити предмет та підстави позову, збільшити позовні вимоги, виклавши їх у такому вигляді: Стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у підвищеному розмірі від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на користь позивача до досягнення дитини 18 років; Стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 5% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на користь позивача до досягнення дитиною 18 років; Стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини [PERSON] , з якоюпроживає дитина з інвалідністю, у сумі 1/6 частини від усіх видів зарокітку, починаючи з моменту подання позову і на весь час проживання та опікування дитиною-інвалідом. [PERSON] , відповідач у цій справі, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Отже, з наведеного вище судового рішення, незважаючи на те, що позовні вимоги в цій справі були задоволені частково, чітко вбачається факт, що [PERSON] , цілком погоджується на стягнення з нього аліментів на дітей від його другої дружини [PERSON] та [PERSON] в розмірі та 1/6 відповідно та на саму дружину [PERSON] в розмірі 1/6 частин від усіх видів його заробітку щомісячно. В той же час, батько, який «бажає, щоб всі його діти, народжені від різних матерів, мали рівні права на отримання аліментів», пропонує зменшити розмір аліментів на утримання своєї дочки [PERSON] до 1/10 частки всіх видів заробітку (доходу), що наперед ставить свою першу дитину в гірше матеріальне становище, порівняно з іншими дітьми позивача, що є недопустимим. Зі слів позивача він безробітній і при цьому він погодився виплачувати аліменти на синів [PERSON] , [PERSON] та на дружину [PERSON] . У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» від 27.11.1992, №250, ст.35-36, §90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей передбачена адміністративна відповідальність (ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення). Заборгованості за аліменти, нарахована у виконавчому провадженні 21235455 згідно виконавчого листа №2-84 від 31.08.2010, виданого Ржищівським міським судом Київської області про стягнення аліментів з [PERSON] , на користь [PERSON] , на утримання доньки [PERSON] [INFO] , за період з червня 2022 року по листопад 2023 року на 21622,50 грн., не була оплачена. Зі слів позивача, він чекав на лист від виконавчої служби, однак сам мав розуміти, що не сплачуючи аліменти, він позбавляє доньку на щасливе та гармонійне дитинство, матеріальне благополуччя та гідне зростання. Позивач протягом всього часу судового розгляду не сплачував аліменти на утримання доньки [PERSON] , однак, як і двоє інших його дітей, дочка потребувала виховання та матеріального утримання від батька так само, як і від матері. Надані позивачем копії матеріалів виконавчого провадження квитанції за 2016, 2018, 2019, 2020, 2021 та 2022 р.р., довідки та копію судового рішення, що містять відомості про суми сплачених аліментів, отримані доходи, стосуються обставин встановлених рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 13.03.2024 у справі №374/434/23. Позивач не надав копії квитанцій про попередню оплату аліментів, як доказ добросовісного виконання свого обов`язку. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на погіршення матеріального становища, у зв`язку з погіршенням здоров`я сина [PERSON] . Аналізуючи матеріали справи, суд дійшов висновку, що належними і достовірними доказами погіршення здоров`я [PERSON] не доведено. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Що стосується позовної вимоги про зменшення розміру заборгованості за аліментами, нарахованими у виконавчому провадженні № 21235455 згідно з виконавчим листом № 2-84 від 31.08.2010, суд вказує, що така вимога має розглядатися у порядку, передбаченому Розділом VІІ ЦПК України, тобто шляхом подання скарги на дії державного чи приватного виконавця. Таким чином, у позовному провадженні така вимога не може бути задоволена. Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи. Разом з тим позивач не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог. За таких обставин суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Outcome: dismissed