Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

[PERSON] у серпні 2023 року звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із вказаною вище позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що 02.11.2021 року між ним та АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Вілард» як продавець, від імені, в інтересах якого діє ТОВ «Строй Сіті Фінанс» було укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна № P.D-282, а саме багатоквартирного житлового будинку, що розташований у [ADDRESS] , який був посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Прядко О.С. та зареєстрований в реєстрі за № 1256. На виконання умов договору, позивачем були сплачені відповідні платежі на загальну суму 1017303 грн. 04 грн., що було еквівалентно 39388 доларів США за курсом НБУ. Після початку повномасштабної війни України з РФ, ним було припинено здійснення платежів. Умовами вказаного попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна № P.D. -282, сторонами було погоджено, що відповідно до п. 1.1. Договору, Сторони зобов`язуються в майбутньому, а саме в строки, передбачені абзацом другим пп. «6» п. 3.2 цього Попереднього договору, та в чіткій відповідальності до усіх його умов та положень, укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна та нотаріально посвідчити його (надалі за текстом «Основний договір»), предметом якого буде виступати двокімнатна квартира [ADDRESS] . Станом на дату укладення Попереднього договору продавцю, який виступає замовником будівництва Багатоквартирного житлового будинку, належить весь об`єм майнових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 2.1 Договору Сторонами узгоджено, що орієнтована загальна вартість нерухомого майна, за яку воно буде продано покупцю згідно основного договору, становитиме 1709358 грн. 34 коп. без ПДВ, що є еквівалентом 64601, 6 дол. США згідно Комерційного курсу валют станом на дату укладення попереднього договору. Відповідно до п. 2.17 договору, при укладенні основного договору усі гроші, сплачені покупцем в якості забезпечувального платежу, у день укладення основного договору будуть зараховані у належній платіж за основним договором, що підлягає сплаті покупцем. Відповідно до п. 2.18 Договору, договір доручення № 07/05-2021-1ВЛД від 07.05.2021 року, укладеного між продавцем та повіреним продавця, усі розрахунки між сторонами будуть здійснюватись за посередництва повіреного продавця. Сплата покупцем будь-яких грошових коштів на рахунок повіреного продавця в якості виконання будь-якого фінансового зобов`язання покупця згідно умов попереднього договору, вважається належним виконанням даного зобов`язання перед продавцем. В свою чергу, сплата повіреним продавця будь-яких грошових коштів на рахунок покупця в якості виконання будь-якого фінансового зобов`язання продавця згідно умов попереднього договору, вважається належним виконанням даного зобов`язання перед покупцем. Відповідно до п. 3.2 договору згідно попереднього договору: а) продавець зобов`язується багатоквартирний житловий будинок ввести експлуатацію не пізніше 3-го кварталу 2024 року; б) сторони беруть на себе обов`язок: укласти основний договір у строк не пізніше 3-го кварталу 2024 року; державної реєстрації за продавцем права власності на нерухоме майно, у порядку визначеному законодавством України. Відповідно до п. 5.3.1 договору продавець гарантує, що майнові права на нерухоме майно, на момент укладення попереднього договору нікому не продані, не подаровані, іншим способом не відчужені, під арештом, податковою заставою не перебувають, судові спори чи претензії зі сторони третіх осіб щодо них відсутні. Відповідно до п. 5.3.2 договору продавець гарантує, нерухоме майно на момент укладення основного договору повинне знаходитись у стані придатному до експлуатації, відповідати вимогам будівельних норм та правил. Відповідно до п. 9.3 договору у випадках, не передбачених даним попереднім договором сторони керуються нормами чинного законодавства України. Будівництво багатоквартирного житлового будинку за адресою: [ADDRESS] знаходиться на етапі котловану та зупинилось ще до початку війни. АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Вілард» не здійснювались будь-які підготовчі чи будівельні, демонтажні та земельні роботи відносно багатоквартирного житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Просив суд визнати недійсним укладений 02.11.2021 року між АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний Фонд «Вілард», як продавець від імені та в інтересах якого діє ТОВ «Строй Сіті Фінанс», як повірений продавця та фізичною особою [PERSON] , як покупець попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна № P.D.-282, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Прядко О.С. зареєстрований в реєстрі за № 1256, застосувати наслідки недійсного правочину та стягнути з АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний Фонд «Вілард» на його користь грошові кошти у розмірі 2880728 грн., що є еквівалентом 78776 доларів США за курсом НБУ та стягнути витрати зі сплати судового збору. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.04.2023 року вказана позовна заява передана за підсудністю до Червонозаводського районного суду м. Харкова. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.05.2023 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 22.08.2023 року закрито підготовче засідання у справі. Справа призначена до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 05.09.2023 року [PERSON] відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову. Ухвалою суду від 01.10.2024 року [PERSON] відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову. У відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України представник відповідача ТОВ «Строй Сіті Фінанс» Головко А.І. надала відзив на позовну заяву, в якому виклала заперечення проти позову, згідно яких зазначила, що оспорюваний договір в дійсності був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, та повністю відповідає вимогам ст. 203 ЦК України. Зазначила, що згідно п. 8.1. оспорюваного договору: «всі спори, що виникають між сторонами в процесі виконання попереднього договору або в зв`язку з ним, підлягають вирішенню, в першу чергу шляхом переговорів між сторонами. Переговори між сторонами можуть здійснюватися у будь-який зручний для сторін формі, а саме: за допомогою особистих зустрічей сторін або їх представників, телефонного зв`язку, листування тощо». В п. 8.2 договору зазначено: «якщо сторони не можуть узгодити взаємоприйняте рішення протягом 1 (одного) місяця з моменту початку переговорів між сторонами, спір підлягає розгляду в судовому порядку». Саме, [PERSON] не дотримався порядку досудового врегулювання спірних питань, викладених у позовній заяві, не звертався до відповідачів у будь-який з зазначених у договорі спосіб для проведення переговорів, отримання відповідних роз`яснень та документів зі спірних питань. Крім того, оспорюваний договір був посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Прядко О.С. та зареєстрований в реєстрі за № 1256, та нижче підпису сторін, нотаріусом зроблено застереження, що дієздатність та правоздатність відповідачів перевірено. Виходячи з викладених в позовній заяві вимог, [PERSON] фактично поставлено під сумнів висновки нотаріуса щодо правоздатності відповідачів при укладенні оспорюваного договору. Вважала позовні вимоги [PERSON] безпідставними, не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Позивач у відповідності до вимог ч. 1 ст. 179 ЦПК України, надав відповідь на відзив, у якому виклав свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем ТОВ «Строй Сіті Фінанс» у відзиві заперечень. Позивач під час розгляду справи заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Представник відповідача ТОВ «Строй Сіті Фінанс» Головко А.І. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вважала їх необґрунтованими та безпідставними. Зазначила, що умовами вказаного попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна № P.D.-282 сторонами було обумовлено, згідно розділу 3. строки та терміни п. 3., що продавець зобов`язується багатоквартирний житловий будинок ввести в експлуатацію не пізніше 3-го кварталу 2024 року. Про те, умовами вказаного договору, а саме 7 розділом форс-мажор сторонами погоджено, п. 7.1 що жодна зі сторін попереднього договору не буде нести відповідальність за повне чи часткове невиконання будь-якого зі своїх обов`язків за попереднім договором, якщо невиконання буде наслідком форс-мажорних обставин (непереробної сили), що виникли після укладання попереднього договору. Відповідно п. 7.2 сторони домовились, що під такими обставинами непереборної сили сторони домовились розуміти зовнішні та надзвичайні обставини, які не мали місця на момент укладення попереднього договору, виникли всупереч волі сторін та які безпосередньо унеможливлюють виконання того чи іншого обов`язку за попереднім договором. Такими обставинами непереборної сили визначаються наступні обставини (за умови, що вони об`єктивно унеможливлюють виконання відповідного обов`язку за попереднім договором): а саме, збройний конфлікт, блокада, військові дії, оголошена та неоголошена війна, акти тероризму, диверсії, безлади, введення на території м. Харкова, та Харківської області військового та/або надзвичайного стану. Позивач, при підписанні вказаного попереднього договору був ознайомлений з його умовами у повному обсязі, в зв`язку з чим, просила відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі. Представник відповідача АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Вілард» під час розгляду справи заявлені позовні вимоги [PERSON] вважав необґрунтованими. Просив відмовити у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення позивача та представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що 02.11.2021 року між АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Вілард», ідентифікаційний код юридичної особи: 42947330, в інтересах якого на підставі договору доручення № 07/05-2021-1ВЛД від 07.05.2021 року діяло Товариством з обмеженою відповідальністю «Строй Сіті Фінанс», ідентифікаційний код юридичної особи: 43494969 та [PERSON] укладений попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна № P.D. - 282. Згідно п. 3.2. а) попереднього договору продавець зобов`язався ввести багатоквартирний житловий будинок в експлуатацію не пізніше 3 кварталу 2024 року та згідно п. 4.2.1 покупець зобов`язаний укласти з продавцем основний договір на визначених попереднім договором умовах. Згідно п. 7.1. жодна зі сторін попереднього договору не буде нести відповідальність за повне або часткове невиконання будь-якого зі своїх обов`язків, якщо невиконання буде наслідком форс-мажорних обставин, що виникли після укладання попереднього договору. Згідно п. 7.2 такими обставинами непереборної сили сторони домовились розуміти зовнішні та надзвичайні обставини, які не мали місця на момент укладення попереднього договору, виникли всупереч волі сторін та які безпосередньо унеможливлюють виконання того чи іншого обов`язку за попереднім договором. Такими обставинами непереборної сили визнаються наступні обставини (за умови, що вони об`єктивно унеможливлюють виконання відповідного обов`язку за попереднім договором), а саме: збройний конфлікт, блокада, військові дії, оголошена та неоголошена війна, акти тероризму, диверсії, безлади, введення на території м. Харкова, та Харківської області військового та/або надзвичайного стану. Дані обставини підтверджуються відповідним листом Торгово-промислової палати України, а також Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року про введення військового стану на території України, який триває до теперішнього часу (а.с. 132-136). На виконання умов попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна № P.D.-282, позивачем були сплачені відповідні платежі на загальну суму 1017303 грн. 04 грн., що було еквівалентно 39388 доларів США за курсом НБУ. З матеріалів справи вбачається, що останній платіж [PERSON] було здійснено 03.02.2022 року в сумі 65720 грн. 00 коп. (а.с. 138-139). Згідно п. 2.5.3 умов договору, сторони погодили, що покупець зобов`язаний сплачувати продавцю, шляхом перерахунку на рахунок повіреного продавця, грошові кошти, в якості оплати залишкової частини забезпечувального платежу, згідно наступного графіку здійснення платежів: 05.12.2021 року в сумі 60858 грн. 00 коп., що еквівалентом 2300 дол. США; 05.01.2022 грн. в сумі 60858 грн. 00 коп., що еквівалентом 2300 дол. США; 05.02.2022 року в сумі 60858 грн. 00 коп., що еквівалентом 2300 дол. США; 05.03.2022 року в сумі 60858 грн. 00 коп., що еквівалентом 2300 дол. США; 05.04.2022 року 60858 грн. 00 коп., що еквівалентом 2300 дол. США; 05.05.2022 року 60858 грн. 00 коп., що еквівалентом 2300 дол. США; 05.06.2022 року 60858 грн. 00 коп., що еквівалентом 2300 дол. США; 05.07.2022 року 60858 грн. 00 коп., що еквівалентом 2300 дол. США; 05.08.2022 року в сумі 60858 грн. 00 коп., що еквівалентом 2300 дол. США; 05.09.2022 року в сумі 60858 грн. 00 коп., що еквівалентом 2300 дол. США; 05.10.2022 року в сумі 60858 грн. 00 коп., що еквівалентом 2300 дол. США; 05.11.2022 року в сумі 60858 грн. 00 коп., що еквівалентом 2300 дол. США; 05.12.2022 року в сумі 60858 грн. 00 коп., що еквівалентом 2300 дол. США; 05.01.2023 року в сумі 60900 грн. 34коп., що еквівалентом 2301,6 дол. США. Всього 852054 грн. 34 коп., що еквівалентом 32201, 6 дол. США. Згідно п. 2.7.2 договору вбачається, що під «Комерційний курс валют-2» розуміється курс долара США по відношенню до української гривні, що опублікований на сайті http://privatbank.ua/rates-archive, підрозділ «Таблиця», «1д», у значенні «Продаж» на момент вчинення певної дії (час здійснення оплати), та використовується для розрахунку розміру будь-яких платежів, що здійснюють в межах розрахунків згідно попереднього договору. Позивач стверджує, що відповідач не доклав зусиль щодо виконання зобов`язань за вказаним попереднім договором, а саме: відповідач не ввів в експлуатацію багатоквартирний житловий будинок не пізніше 3 кварталу 2024 року згідно п. 3.2 договорів. «А» на порталі державної електронної системи у сфері будівництва відсутні будь-які дозвільні документи за адресою будівництва житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , внаслідок чого змушений був звернутися до суду. 28.12.2020 року між ТОВ «Юнігран» (сторона-1), ТОВ «Строй Сіті Девелопмент» (сторона-2), було укладено договір про будівництво житлового комплексу по [ADDRESS] , за умовами якого, сторони 1 та 2 зобов`язалися збудувати житловий будинок за вказаною адресою. Відповідно до п. 4.1 Права та обов`язки сторони згідно п. 4.1.1. домовились, що Сторона 1 передає, а Сторона 2 приймає на себе виконання частини функцій замовника будівництва, обсяг яких визначено іншими умовами цього договору. Згідно п. 4.7. даного договору ТОВ «Строй Сіті Девелопмент» отримало також виключне право інвестування та/або залучення коштiв від третіх осiб для завершення будівництва об`єкту. 01.06.2021 року між ТОВ «Строй Сіті Девелопмент» та АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Вілард», від імені та в інтересах якого діє ТОВ «Строй Сіті Фінанс», укладено договір про часткову передачу функцій замовника будівництва, зокрема щодо укладення правочинів, пов`язаних з продажом нерухомого майна, створеного за результатами спорудження об`єкту будівництва, у тому числі, але не виключно, договорів купівлі-продажу нерухомого майна, попередніх договорів купівлі-продажу нерухомого майна - п. 1.3.1. договору (т. 2 а.с. 30-32). Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується інформацією з реєстру дозвільних документів на порталі єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, департаментом містобудування та архітектури Харківської міської ради зареєстровані містобудівні умови та обмеження від 23.02.2021 року та від 23.07.2021 року, а також повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 16.09.2021 року, замовником яких виступив ТОВ «Строй Сіті Девелопмент» (т. 1 а.с. 176-182). За приписами ч. 1 ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У пункті 7 Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України «Про\~судову практику\~розгляду цивільних\~справ про\~визнання правочинів\~недійсними» №\~9\~від 06.11.2009 року роз`яснено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом. Відповідно до ст. 655\~ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Правовідносини пов`язані із визнанням правочинів недійсними та застосування наслідків недійсності правочинів врегульовані ЦК України. Статтею 16 ЦК України передбачено, що визнання правочину недійсним є одним з визначених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені ст. 215 цього Кодексу. Згідно із ч. ч. 1, 3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (ч. 1 ст. 216 ЦК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що ст.\~204\~ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У відповідності до вимог ч. 4 ст.\~264\~ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Статтею 229\~ЦК України визначено, що якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. У разі визнання правочину недійсним особа, яка помилилася в результаті її власного недбальства, зобов`язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки. Сторона, яка своєю необережною поведінкою сприяла помилці, зобов`язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки. Стаття 230\~ЦК України наголошує, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину. Водночас, у постанові Верховного Суду України від 29.04.2014 року у справі № 3-11гс14 та у постанові Верховного Суду від 11.01.2020 року у справі № 761/22687/17 (провадження № 61-6502св19) зауважено наступне: Під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення (абз. 2 ч. 1 ст. 229 ЦК України). Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Виходячи із змісту зазначеної норми, правочин визнається вчиненим внаслідок обману у разі навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Суб`єктом введення в оману є сторона правочину як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю. Правочин, здійснений під впливом обману, на підставі ст.\~230\~ЦК України може бути визнаний судом недійсним. Отже, позивач має довести наявність одночасно трьох складових, а саме: наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, наявність обману. Якщо все інше, крім умислу, доведено, тоді вважається, що наявна помилка. Має бути встановлений причинно-наслідковий зв`язок між обманом та вчиненням правочину. Тільки той обман дозволяє оспорити правочин, який вплинув на рішення сторони вчинити цей правочин. Встановлення наявності умислу у недобросовісної сторони ввести в оману іншу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є неодмінною умовою кваліфікації недійсності правочину відповідно до ст. 230 ЦК України. Кожна сторона при укладенні правочину має поводити себе добросовісно, обачливо і розумно, об`єктивно оцінювати ситуацію. При встановленні наявності обману суд має враховувати стандарт поведінки розумного учасника обороту, який наділений схожими характеристиками зі стороною, яку ввели в оману. Аналіз укладених між ТОВ «Юнігран» та ТОВ «Строй Сіті Девелопмент» договорів щодо будівництва житлового комплексу по [ADDRESS] , не свідчить про те, хто саме має бути зазначений як замовник будівництва у дозвільних документах (містобудівних умовах, повідомлені про початок будівельних робіт), які розміщаються в єдиній державній електронній системі у сфері будівництва, оскільки окремі функції замовника будівництва можуть розподілятися між різними юридичними особами, які виступають замовниками будівництва перед третіми особами, в межах делегованих їм за договорами повноважень. Крім того, перші повідомлення та містобудівні умови та обмеження зареєстровані до моменту підписання спірного договору, що спростовує доводи позивача про підписання договору внаслідок введення його в оману. Судом також враховано, що листом вих. № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року Торгово-промислова палата України на підставі ст. ст.14, 14-1 Закону України № 671/97-ВР від 02.12.1997 року «Про торгово-промислові палати в Україні», Статуту ТПП України, засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Таким чином, невиконання умов договору щодо завершення будівництва у визначені в ньому строки за даних умов не може слугувати беззаперечною підставою для задоволення позовних вимог у цій справі, оскільки, 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, Указом Президента України № 64/2022 на території України введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб. Станом на теперішній час строк дії воєнного стану в Україні продовжено. Умовами договору, а саме Розділом 7 між сторонами були обумовлені форс можорні підстави, якими сторони погодили, що жодна із сторін попереднього договору не буде нести відповідність за повне чи часткове невиконання будь-якого зі своїх обов`язків за попереднім договором, якщо невиконання буде наслідком форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що виникли після укладання попереднього договору. Під такими обставинами непереборної сили сторони домовились розуміти зовнішні та надзвичайні обставини, які не мали місця на момент укладення попереднього договору, виникли всупереч волі сторін та які безпосередньо унеможливлюють виконання того чи іншого обов`язку за попереднім договором. Такими обставинами непереборної сили визнаються наступні обставини (за умови, що вони об`єктивно унеможливлюють виконання того чи іншого обов`язку за попереднім договором): збройний конфлікт, блокада, військові дії, оголошена та неоголошена війна, акти тероризму, диверсії, безлади, введення на території м. Харкова та Харківської області військового та/або надзвичайного стану. Позивачем не доведено, що така затримка сталась внаслідок умисних дій відповідачів, як і причинно-наслідкового зв`язку між ними. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Інші, наведені позивачем доводи в обґрунтування своєї позицій, не спростовують наведених висновків суду. Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, суд покладає судовий збір на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed