Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

02.04.2025р. [PERSON] (далі - позивачка) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить розірвати шлюб зареєстрований між сторонами 26.10.2002р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, про що зроблено актовий запис № 319. Позов обґрунтований тим, що подружні відносини між сторонами припинені у зв`язку з розбіжностями в поглядах на сімейне життя, виховання дитини та ведення спільного побуту. Сторони весь цей час проживають окремо, сімейні відносини, як подружжя, не підтримують, не ведуть спільного господарства. Також позивачка вказує, що у сторін є спільні неповнолітня дитина: донька - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою. Між сторонами відсутній майновий спір. Позичка просить не надавати терміну для примирення, так як будь-які спроби примиритися, не дали бажаних результатів. Позивачка та її представник [PERSON] в судове засідання 09.05.2025р. не з`явилися, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлені про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки не повідомили. Водночас водночас у позовній заяві та заяві від 07.04.2025р. просили розглядати справу за їх відсутності Відповідач в судове засідання 09.05.2025р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, про причину неявки не повідомив. Водночас 09.05.2025р., до початку розгляду справи по суті, звернувся до суду із заявою розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги визнає та просить не надати строку для примирення, судовий збір просить покласти на позивачку. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті без участі сторін за наявними у справі доказами. Дослідив матеріали справи, судом встановлено таке. 26.10.2002р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 319, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 09.04.2025р. Вінницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районні Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Прізвище після реєстрації шлюбу дружини з дошлюбного [PERSON] було змінено на [PERSON] . Сторони мають спільну малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 1361). Фактично сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, кожен живе своїм особистим життям, не ведуть спільного господарства та не мають спільного побуту подальше примирення неможливе. Майнового спору та спору щодо місця проживання дитини між сторонами немає. Згідно ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (ст. 21 СК України). У відповідності до ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За вимогами ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. На підставі викладеного та враховуючи те, що під час судового розгляду не встановлено обставини передбачені ч. 2 ст. 110 СК України, які перешкоджають пред`явленню позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, враховуючи приписи ст.ст. 141, 142 ЦПК України, оскільки до початку розгляду справи по суті відповідач визнав позов, а тому позивачці підлягає поверненню з державного бюджету судовий збір в сумі 484 грн. 48 коп., а також з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 484 грн. 48 коп.

Outcome: approved