Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-01 00:00:00

20.08.2024 р. до Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява адвоката Дьякової Тетяни Вікторівни, яка діє в інтересах [PERSON] , до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яка обґрунтована наступним. Сторони з 24.04.2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням суду від 17.12.2019 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . З січня 2018 року [PERSON] проживає з батьком. Водночас відповідачка вихованням та утриманням доньки не займається, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, лікуванням та доглядом. За таких умов, у позові порушено питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від усіх видів доходу платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2024 року у вказаній справі відкрито провадження і її призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження до підготовчого судового засідання на 11 год. 00 хв. 11.10.2024 року. В подальшому підготовче судове засідання неодноразово відкладалось, останній раз на 10 год. 00 хв. 17.03.2025 року. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17.03.2025 року підготовче провадження по справі було закрито і її призначено до судового розгляду по суті на 09 год. 00 хв. 04.04.2025 р. В подальшому розгляд справи відкладався, останній раз на 10 год. 00 хв. 23.04.2025 року. Відповідачка [PERSON] , в судове засідання повторно не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила. Відзив не подала. Згідно до відповідей Міністерства соціальної політики України від 22.11.2024 та 24.02.2025 року, [PERSON] , яка була зареєстрована та фактично проживала в [ADDRESS] , з 19.05.2022 року перебуває на обліку внутрішньо переміщених осіб в підрозділі з питань соціального захисту населення Мелітопольського району Запорізької області, за адресою: [ADDRESS] , т. [NUMBER] . За вказаною адресою поштове відправлення не здійснюється, номер телефону не обслуговується (а.с. 68, 147). Представник третьої особи - Районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, який діє як орган опіки та піклування, в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, рішення просив прийняти в інтересах дитини. З урахуванням думки учасників процесу, розгляд справи здійснено у відсутність вказаних осіб. При цьому, виходячи з положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності відповідачки та за згоди позивача, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Лічман І.І. позовну заяву підтримали та просили позов задовольнити, з підстав наведених у ньому. Неповнолітня [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що до листопада 2017 року вона проживала разом з батьками. Приблизно в листопаді 2017 року її батьки фактично припинили шлюбні відносини і вона з матір`ю переїхала до м. Мелітополя Запорізької області, де вони стали проживати в трьох: вона, мати та цивільний чоловік останньої. Стосунки з вітчимом не склалися, він часто ображав її, а мати завжди займала позицію вітчима. У зв`язку з цим, вона до січня 2018 року проживала у матері, а потім батько забрав її до себе і з цих пір по теперішній час вони проживають разом. Після повномасштабного вторгнення рф на територію України, вони переїхали проживати до м. Запоріжжя. Після того, як вона переїхала від матері, остання їй не дзвонить, не вітає з днем народження, та будь-якого спілкування не підтримує. Її вихованням та матеріальним забезпечення займається лише батько. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є чоловіком рідної сестри позивача. В 2016-2017 році точної дати свідок зі спливом часу не пам`ятає, сім`я [PERSON] розпалася і відповідачка уїхала проживати в м. Мелітополь Запорізької області, взявши з собою дитину. Водночас у [PERSON] не склалися стосунки з вітчимом, а тому через два-три місяця батько (позивач у справі) забрав дитину до себе, з яким вона і проживає до цих пір. Свідок знає, що [PERSON] з матір`ю не спілкується. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є рідною сестрою позивача. З 2010 сторони перебували у шлюбі, фактичні шлюбні відносини були припинені у 2016-2017 році, а офіційно шлюб розірвано пізніше. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , 2010 року народження. Після фактичного припинення шлюбу, відповідачка забрала дитину і уїхала проживати в м. Мелітополь Запорізької області, де створила нову сім`ю. Стосунки з вітчимом у дитини не склалися і брат забрав її до себе. Фактично дитина прожила у матері десь 2-3 місяця. Після того, як [PERSON] стала проживати з батьком, вона з матір`ю спілкування не підтримує, і остання будь-яких дій для цього не вживає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є двоюрідною сестрою відповідачки. В 2016-2017 роках сім`я [PERSON] розпалася і відповідачка стала проживати в м. Мелітополі Запорізької області, де утворила нову сім`ю, в подальшому народила дитину. Спочатку відповідачка забрала з собою доньку [PERSON] , але через пару місяців дитину забрав до себе жити батько (позивач у справі), оскільки стосунки з вітчимом у дитини не склалися. З тих пір дитина проживає з батьком. Будь-яких стосунків дитина з матір`ю не підтримує. Заслухавши учасників справи, неповнолітню особу, свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За приписами частин 1, 2 статті 12 ЗаконуУкраїни «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право ї зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч.ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України). Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч.ч. 2, 4 ст. 155 СК України). Частиною 4 наведеної вище статті СК України передбачено, що під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Відповідно до пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 24.04.2010 сторони уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Василівського районного управління юстиції Запорізької області, під актовим записом № 32. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 17.12.2019 року, з урахуванням ухвали від 22.01.2020 року (про виправлення описки), шлюб між сторонами розірвано. При цьому у вказаному рішенні суду зазначено, що дитина проживає разом з батьком та знаходиться на його утриманні (а.с. 10, 11). Згідно до декларації з сімейним лікарем № 0001-1Х4Т-М600 щодо пацієнта [PERSON] , [INFO] , законним представником останньої зазначений [PERSON] (батько) (а.с. 13). З довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 16.05.2022 року за № 2303-5001586973 [PERSON] , [INFO] , зареєстрований як внутрішньо переміщена особа за адресою [ADDRESS] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] (а.с. 14). З довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 16.05.2022 року за № 2303-5001587078 [PERSON] , [INFO] зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою [ADDRESS] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] (а.с. 15). Відповідно до довідки про міру участі матері у вихованні [PERSON] , [INFO] , виданої 17.06.2024 року за № 142/01-30 Комунальним закладом «Василівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 3» Василівської міської ради Запорізької області, протягом 2016-2024 навчальних років вихованням дитини займається її батько - [PERSON] . Він постійно цікавиться навчанням та поведінкою дитини, підтримує зв`язок з класним керівником, адміністрацією школи. Цікавиться фізичним, психологічним та інтелектуальним розвитком доньки, відвідує батьківські збори. Мати дитини - [PERSON] , протягом 2016-2024 навчальних років не приходила до школи та зі свого боку не проявляла участі та зацікавленості у вихованні та навчанні доньки, батьківські збори не відвідувала (а.с. 16). З акту обстеження умов проживання від 07.09.2024 року складеного головним спеціалістом відділу по Дніпровському району, зазначено, що за адресою [ADDRESS] , проживають [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Житло розміщено на 4 поверсі 5 поверхового будинку, складається з 2 кімнат, коридору, кухні, туалету та ванної кімнати. Квартира орендована. Умови проживання задовільні, кімнати облаштовані необхідними меблями та побутовою технікою, всі комунікації підключені. Для дитини виділена окрема кімната, яка облаштована ліжком, шафою для речей, столом, для дитини є все необхідне. Стосунки в сім`ї добрі (а.с. 127-128). Згідно до розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 06.03.2024 року за № 268р, [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, як такій, що зазнала психологічного насильства, моральних та психологічних страждань, що не потребують доведення, внаслідок її внутрішнього переміщення та залишення свого постійного місця проживання з метою уникнення наслідків збройного конфлікту та поставлено на облік, як дитину, яка опинилася у складних життєвих обставинах (психологічне насильство, якого зазначала дитина внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів), згідно до наказу від 12.03.2024 р. № 976 (а.с. 129, 130). Виходячи з висновку органу опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району під час виконання ухвали суду від 31.10.2024 р., орган опіки дійшов висновку про недоцільність позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав по відношенню до її неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , посилаючись на недостатність доказів наданих позивачем щодо ухилення матері від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки всі докази зібрані після евакуації з Василівського району, при цьому не встановлено місцезнаходження матері (а.с. 119-121). Відповідно до частин 4-6 статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Під час судового розгляду справи, судом з письмових доказів, зокрема рішення суду від 17.12.2019 року, довідки з КЗ «Василівська загальноосвітня школа І-ІІ ступенів № 3» Василівської міської ради Запорізької області від 17.06.2024 р., з наданих свідками показів, та пояснень самої неповнолітньої дитини, встановлено, що протягом багатьох років мати не спілкується зі своєю дитиною, не підтримує зв`язок, не займається її вихованням, тобто самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому суд не приймає до уваги вказаний висновок. Отже, аналізуючи наведені докази, суд вважає необхідним позов задовольнити та позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до її доньки [PERSON] , [INFO] . Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Згідно до частини 2 статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Частиною 3 статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Частиною 2 наведеної статті СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину визначається судом. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідачка перебуває в працездатному віці, непрацездатних осіб на утриманні немає, тобто в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини, у тому числі і за станом свого здоров`я. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу, - із дня подання такої заяви. За таких обставин, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів слід задовольнити та стягнути з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову - 20 серпня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За положеннями Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви фізичною особою ставка судового збору становить за вимогою немайнового характеру 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та за вимогою майнового характеру 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Позивач, згідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 наведеного Закону, звільнений від сплати судового збору за подання позову в частині стягнення аліментів, а тому з відповідачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 211 грн. 20 коп., в дохід держави за вказаною вимогою. Водночас, сплачений позивачем судовий збір при подачі позовної заяви в частині позбавлення батьківських прав в розмірі 1 211 грн. 20 коп., підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved