Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог, а також позиції учасників справи щодо позову. Позивачк [PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову [PERSON] вказує, що вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням суду від 03.06.2015. Від цього шлюбу вони мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Перед та після розірвання шлюбу відповідач жодного разу не бачився з дитиною. Позивачка вказує, що відповідач [PERSON] взагалі не піклується про сина, не цікавиться його життям, здоров`ям, навчанням, духовним та фізичним розвитком. Відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання сина, взагалі не виявляє батьківської турботи про дитину. Позивачка зазначає, що малолітній син перебуває на її повному утриманні, натомість відповідач взагалі не надає матеріальної допомоги на утримання сина та має велику заборгованість по сплаті аліментів на його утримання. Саме вона піклується про сина, виховує його та утримує. Батько дитини - відповідач [PERSON] взагалі самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача на її користь понесені у справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позову до суду у розмірі 1 211,20 грн. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Яценко А.О. в судове засідання не з`явилися, представник позивачки надав суду клопотання, в якому вказав, що сторона позивача підтримує позов у повному обсязі та просить його задовольнити. Представник позивачки просив провести розгляд справи за його та позивачки відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій вказав, що він не заперечує проти задоволення позову та просив розглянути справу за його відсутності. Представники третіх осіб Органу опіки і піклування Кириківської селищної ради Охтирського району Сумської області та Органу опіки та піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області в судове засідання не з`явилися, до суду надійшли заяви цих третіх осіб про проведення розгляду справи за відсутності їхніх представників. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03.06.2015, що набрало законної сили 01.07.2015 /а.с. 9/. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження дитини /а.с. 8/. З матеріалів справи вбачається, що малолітній син сторін у справі [PERSON] зареєстрований та фактично проживає разом з матір`ю [PERSON] . Нині вони фактично проживають як внутрішньо переміщені особи по [ADDRESS] /а.с. 15, 22/. Відповідно до довідки від 30.09.2024 за вих. № 196/02-02, малолітній [PERSON] навчається з 01.09.2024 у Комунальному закладі Сумської обласної ради "Правдинська спеціальна школа" у форматі змішаного навчання та не перебуває на повному державному утриманні /а.с. 17/. Із копії висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи № ІРЦ-85243/2023/432444 від 27.06.2023, складеного КЗ СОР "Правдинська спеціальна школа", вбачається, що малолітній [PERSON] , [INFO] , який навчається у цьому закладі, потребує зокрема розвитку потреб у процесі корекційно-розвиткових занять, занять з вчителями логопедом та дефектологом. У цьому висновку зокрема рекомендовано батькам дитини постійно співпрацювати з педагогами з метою дотримання єдиних вимог у закладі освіти та вдома, формування навчальної мотивації, виконувати рекомендації спеціалістів щодо корекції розвитку дитини вдома, створювати ситуацію успіху для дитини /а.с. 10-13/. З матеріалів справи вбачається, що на виконанні в Охтирському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) та Диканському відділі державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебував на примусовому виконанні судовий наказ № 583/1887/17, виданий 11.08.2017 Охтирським міськрайонним судом Сумської області, про щомісячне стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.07.2017 та до досягнення ним повноліття /а.с. 14, 26-27/. Відповідно до наявної у матеріалах справи копії довідки Диканського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 13908 від 23.10.2024, станом на 01 жовтня 2024 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] становить 96 255,57 грн (з моменту пред`явлення виконавчого документа до виконання заборгованість по сплаті аліментів складає 55 094,50 грн) /а.с. 18/. З наявного у матеріалах справи висновку Органу опіки та піклування Кириківської селищної ради Охтирського району Сумської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Кириківської селищної ради від 19.12.2024 № 526 /а.с. 68-70/, вбачається, що [PERSON] є одинокою багатодітною матір`ю, нині доглядає за молодшою дитиною та отримує соціальні виплати на дітей. [PERSON] разом з дітьми, зокрема з малолітнім сином [PERSON] , фактично проживають як внутрішньо переміщені особи в орендованому житловому будинку по [ADDRESS] . Соціально-побутові умови проживання родини задовільні. Мати дітей дотримується чистоти та порядку, діти забезпечені необхідним одягом та речами повсякденного вжитку. Ознаки складних життєвих обставин відсутні. Під час бесіди спеціалістів Служби у справах дітей та сім`ї Кириківської селищної ради з [PERSON] , остання повідомила, що її малолітній син [PERSON] перебуває на її повному утриманні. Батько дитини [PERSON] перед та після розірвання шлюбу не бачив свого малолітнього сина [PERSON] жодного разу. Батько [PERSON] не бере участі у вихованні свого сина [PERSON] , не спілкується з ним, не відвідує його, не піклується про його духовний, моральний та фізичний розвиток, не надає матеріальної допомоги, не сплачує аліментів та має заборгованість по їх сплаті. [PERSON] не зареєстрований та не проживає по [ADDRESS] , відомості про його місце проживання відсутні. Відповідно до характеристики КЗ СОР "Правдинська спеціальна школа" від 04.12.2024, малолітній [PERSON] , який навчається у цьому закладі, має низький рівень розвитку пізнавальних процесів та середній рівень навчальної діяльності. Він має порушення звуковимови, знижений лексичний запас, порушення граматичної будови слова. Мотивація до навчання у дитини відсутня, сприйняття та осмислення нового навчального матеріалу уповільнені. Розуміє матеріал лише після додаткових пояснень, повільно вирішує завдання. Вчасно та системачно виходить на онлайн-уроки. [PERSON] до школи на індивідуальні заняття з корекційним педагогом приводить та забирає мати [PERSON] . Остання належним чином виконує батьківські обов`язки стосовно участі дитини в освітньому процесі. Батько дитини [PERSON] із сином не спілкується, з сім`єю не проживає, у вихованні дитини участі не бере, з класним керівником на зв`язок не виходить, у школі не з`являвся. Посилаючись на вказане, те, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно малолітнього сина [PERSON] , не виявляє до нього батьківської турботи та не утримує матеріально, орган опіки та піклування Кириківської селищної ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7 ст. 7 СК України). Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, як це передбачається вимогами ст. 155 Сімейного кодексу України. Статтями 150, 151 СК України передбачені обов`язки та права батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, обов`язок забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. При цьому батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги. Вимогами ст. 27 цієї Конвенції передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з пунктами 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків…, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї (ст. 9 Конвенції про права дитини). Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд враховує також і практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі "М.С. проти України" від 11.07.2017, де вказано, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16.07.2015 року у справі "Мамчур проти України"). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Судом встановлено, що малолітній [PERSON] постійно проживає разом з матір`ю [PERSON] . Саме позивачка дбає про належне забезпечення умов проживання сина [PERSON] , про його навчання, виховання, розвиток. Позивач повністю самостійно утримує сина. При цьому, відповідач [PERSON] протягом тривалого часу окремого проживання, а саме з 2015 року жодного разу не відвідував сина, взагалі з ним не спілкується, не утримує сина матеріально, має велику заборгованість по сплаті аліментів на його утримання, не здійснює його виховання, не бере участі у його житті та навчанні, не цікавиться фізичним та духовним здоров`ям сина. Відповідач [PERSON] надав суду письмову заяву, в якій вказав, що він не заперечує проти задоволення позову. Приймаючи рішення про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав, з метою забезпечення належного захисту прав та інтересів малолітньої дитини, суд бере до уваги як доказ також висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки такий висновок ґрунтується на вимогах закону, є обґрунтованим, вмотивованим, переконливим та не викликає сумнівів у суду щодо викладених у ньому обставин, а також бере до уваги свідоме нехтування відповідачем батьківськими обов`язками, що не спростовано відповідачем, враховує всі докази в сукупності. Враховуючи те, що наявні у справі докази у їх сукупності підтверджують те, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по догляду, вихованню, утриманню свого малолітнього сина [PERSON] , не піклується про нього, не проявляє до нього щонайменшої батьківської турботи, зацікавленості у його долі, протягом десяти років взагалі не спілкується та не бачиться з дитиною, що свідчить про те, що відповідач свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків та не бажає їх виконувати в подальшому, враховуючи те, що відповідач визнав позов у повному обсязі, з метою забезпечення якнайкращих інтересів малолітнього [PERSON] , суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню та вважає за необхідне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вирішення судом питання щодо розподілу судових витрат у справі. Враховуючи те, що позов задоволено, то відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] понесені нею судові витрати у справі у вигляді сплаченого судового збору за подання позову до суду у розмірі 1 211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved