Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] 14.02.2025 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що шлюб з відповідачкою зареєстрували 29.08.1981 р. Від шлюбу малолітніх та неповнолітніх дітей не мають. Розірвати шлюб через органи РАЦС відповідач не бажає, а тому вимушений звернутися з позовом до суду. Більше десяти років назад з відповідачем припинили спільне проживання та ведення спільного господарства та відновлювати їх не збираються. Причиною припинення подружніх відносин позивач вказує відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги та взаємних почуттів. Тривалий час не підтримують будь-яких відносин. Шлюб існує формально і примирення між ними не можливе. За таких обставин позивач вважає за необхідне шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача подала до суду заяву про слухання справи без її участі, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи неодноразово повідомлялася судовими повістками по місцю проживання зазначеному в позовній заяві та через оголошення в порядку ч.11 ст. 128 ЦПК України, реєстрації, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов суду не подала. Суд вважає за можливе розгляд справи провести без її участі, на підставі наявних в справі доказів із винесенням заочного рішення по справі оскільки відносно цього не заперечив представник позивача в своїй заяві поданій до суду. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони зареєстрували шлюб 29.08.1981 р. в міському відділі РАЦС м.Хмельницький, актовий запис № 1008. Від шлюбу сторони алолітніх та неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя сторін не склалося. В зв`язку із різними характерами та різними поглядами на життя в сім`ї часто виникали сварки та непорозуміння в зв`язку із чим сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства, тривалий час проживають окремо. Подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч.1\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 5 ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами 3, 4\~ст. 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Звертаючись до суду із позовом, позивач вказував, що не бажає підтримувати сімейні стосунки з відповідачкою, відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя призвело до їх фактичного припинення. Ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання також припинено. Позивач вважає збереження вказаного шлюбу неможливим. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, позивач заперечує проти поновлення шлюбних відносин з відповідачкою що свідчить про наявність підстав для розірвання шлюбу відповідно до вимог статей\~24,\~56 СК України. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що подальше спільне життя й збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому підстав для збереження \~сім`ї немає.

Outcome: approved