Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

у квітні 2025 року [PERSON] звернувся до Машівського районного суду Полтавської області із вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що він з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 15.08.2024. Дітей не мають. Позивач вказує на те, що спільне подружнє життя не склалося, фактично шлюбні відносини між ними припинені, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім`єю з тих підстав, що мають різні характери та погляди на життя, а тому вважає, що шлюб не може в подальшому існувати, що стало підставою для звернення до суду з даною заявою. Також позивач зауважив, що вжиття заходів щодо їх примирення не виправить стан шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення в минулому не принесли жодних результатів. Вважає, що відновлення їхніх відносин є неможливим. Спір з приводу майна набутого за час перебування у шлюбі на момент звернення з цим позовом відсутній. У зв`язку з наведеним, просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою та у разі ухвалення рішення на користь позивача просить судові витрати по справі з відповідачки не стягувати. Ухвалою від 07.04.2025 суд відкрив провадження у цивільній справі за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 15). У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно, про що свідчить довідка про доставку смс повідомлення позивачу (а.с.18), поштове повідомлення про вручення відповідачці судової повістки з відміткою про отримання (а.с. 19). Позивач разом з позовом направив заяву у якій просить розглянути дану справу без його участі, вимоги викладені у заяві підтримує у повному обсязі (а.с.4). Відповідачка також подала заяву з проханням розглядати справу без її участі та позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечує (а.с.20). Ураховуючи викладене, у відповідності з вимогами ст.223 ЦПК України, суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін та, дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 15.08.2024р. Карлівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, зареєстрований шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 107, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 15.08.2024 року (а.с.9). Згідно з довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру №1660504-2024 від 08.08.2024 року позивач [PERSON] , [INFO] зареєстрований по [ADDRESS] (а.с.7). За інформацією з акту від 25.03.2025 року складеного за участю депутата селищної ради Ігнатенко Н.В. та двох сусідів [PERSON] та [PERSON] , у присутності власника будинку [PERSON] було проведено обстеження місця проживання (реєстрації) [PERSON] та встановлено, що він проживає за адресою: [ADDRESS] за цією адресою також проживає його мама [PERSON] (а.с.10). За інформацією з Єдиного державного демографічного реєстру №1264017 від 04.04.2025 року відповідачка [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] (а.с.14). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина 1 статті 24 СК України). Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. За змістом частини 3 статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до частини 1 статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд уважає, що оскільки спільне життя між сторонами не склалося, спільних дітей не мають, подружні відносини фактично припинені, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, а тому подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам, у зв`язку з чим шлюб, укладений між сторонами, потрібно розірвати. Прізвище позивачки після розірвання шлюбу залишити « [PERSON] ». Судові витрати покласти на позивача за його заявою.

Outcome: approved