Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

ТзОВ «Коллект Центр» звернулось до суду з позовом до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 37438,82 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15.05.2019 року між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено кредитний договір №014/380805/82/564751. Відповідно до кредитного договору Банк надав позичальнику грошові кошти згідно умов передбачених цим договором, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 15.06.2024 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 47,9%. Банк належним чином виконав свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку та в розмірі передбаченому умовами кредитного договору. Відповідно до договору № 114/2-19-F від 20.09.2019 АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №014/380805/82/564751. В свою чергу, ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТзОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за договором №014/380805/82/564751 від 15.05.2019 року, який укладений між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та позичальником [PERSON] . Таким чином, ТзОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості становить 37438,82 грн., яка складається з: заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 18855,37 грн., заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 3474,68 грн., заборгованості за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 12916,60 грн., заборгованості за пенею та/або штрафами 2192,17 грн. Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 37438,82 грн., а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн. Ухвалою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 20 січня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 29.04.2025 року представник позивача Ткаченко М.М. через систему «Електронний суд» подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором №014/380805/82/564751 від 15.05.2019 року у розмірі 66810,47 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 18855,37 грн., заборгованість за нарахованими процентами 45762,93 грн., заборгованість за пенею та/або штрафами 2192,17 грн. В обґрунтування\~даної заяви\~про уточнення\~позовних вимог\~зазначає,\~що позивачем\~не враховано\~Додаткову угоду\~№ 6\~до Договору\~№ 10-01/2023\~про відступлення\~(купівлю-продаж)\~прав вимоги\~від 10.01.2023\~року (від\~19.11.2024).\~Дана додаткова\~угода була\~укладена у\~зв`язку із\~виявленням технічної\~помилки (описки),\~тому сторони\~вирішили внести\~зміни Реєстри\~Боржників,\~що є\~Додатками до\~Договору №\~10-01/2023\~Про відступлення\~(купівлю-продаж)\~прав вимоги\~від 10.01.2023\~року,\~а саме:\~1.1.\~внести зміни\~до Реєстру\~Боржників в\~електронному вигляді\~(Додаток\~№ 1\~до Договору),\~виклавши його\~в новій\~редакції.\~Така додаткова\~угода була\~долучена до\~позовної заяви.\~Також до\~позовної заяви\~було долучено\~Додаток №\~1\~до Додаткової\~угоди №\~6\~від 19.11.2024\~року (до\~Договору №\~10-01/2023\~про відступлення\~(купівлю-продаж)\~прав вимоги\~від 10.01.2023\~року (сканований\~витяг та\~електронний витяг)\~в якому\~заборгованість відповідача\~за основним\~зобов`язанням складає\~18\~855,37\~грн.,\~за нарахованими\~відсотками 32\~846,33 грн.,\~пенею 2\~192,17\~грн.,\~загальна сума\~заборгованості 53893,87 грн. Із врахуванням\~вищезазначеного,\~загальний розмір\~заборгованості по\~поверненню кредитних\~коштів та\~сплаті процентів\~за користування\~кредитом за\~Договором №\~014/380805/82/564751\~від 15.05.2019\~р.,\~що підлягає\~стягненню з\~позичальника станом\~на день\~формування позовної\~заяви відповідно\~до розрахунку\~заборгованості,\~становить 66810,47 грн, з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) 18з 855,37 грн. -\~заборгованість за\~нарахованими процентами\~ 45з\~762,93 грн. - заборгованість за пенею та/або штрафами 2192,17 грн. Також,\~зазначає,\~що ТОВ\~«Коллект Центр»\~провело донарахування\~відсотків за\~користування кредитними\~коштами в\~межах строку\~кредитування до\~14.06.2024. Посилаючись на викладене, позивач просить суд уточнені позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором. Позивач не делегував свого представника в судове засідання, подав заяву про розгляд справи без його участі. Уточнені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був неодноразово повідомлений у встановленому законом порядку, а саме, шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. Станом на день розгляду справи відповідач відзив не подав, від нього не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 15 травня 2019 року між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/380805/82/564751 шляхом підписання у відповідності до ст.207 ЦК України відповідачем заяви, яка також підписана банком. У даній заяві сторонами визначено та обумовлено наступні умови: розмір кредиту 18855,37 грн, строк кредитування становить 61 місяць із закінченням 15 червня 2024 року; проценти (процентна ставка фіксована) 47,9 % річних. Надалі на підставі договору відступлення прав вимоги № 114/2-19-F від 20 вересня 2019 року з додатковою угодою від 10 жовтня 2019 року з додатком\~з реєстром боржників та платіжним дорученням щодо оплати за договором відступлення прав вимоги, укладеним між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та фінансовою установою ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», остання набуло право вимоги за борговими зобов`язаннями відповідача за договором. Окрім цього, на підставі договору відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року з додатками\~актом прийому-передачі реєстру боржників та реєстром боржників, укладеним між фінансовою установою ТзОВ «ВЕРДИТКТ КАПІТАЛ» та фінансовою установою ТзОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (позивач по справі), останнім набуто право вимоги за борговими зобов`язаннями відповідача за договором № 014/380805/82/564751. Верховний Суд у постанові від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15 зазначив, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Виписка за рахунком позичальника - відповідача підтверджує обставини видачі кредиту та його розміру, заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку. Саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача (постанова Верховного Суду у від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21). Наданими позивачем випискою по рахунку та розрахунком заборгованості підтверджується, що розмір заборгованості відповідача станом на 06.12.2024 року становить 66810,47 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 18855,37 грн.; заборгованість за нарахованими процентами 45762,93 грн.; заборгованості за пенею та/або штрафами 2192,17 грн. За відсутності спростування чи доказів неправильності розрахунку заборгованості у суду немає підстав сумніватися у його правильності та такий береться до уваги. З огляду на викладене вище у своїй сукупності, зважаючи презумпцію правомірності правочинів та обов`язковість договору для сторін, відсутності доказів належного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, заявлені уточнені позивачем позовні вимоги про стягнення заборгованості з наданням переконливих доказів, достовірність яких не оспорюється, є підставними та підлягають до задоволення. Порушене відповідачем цивільне право позивача підлягає захисту в судовому порядку. Будучи достовірно обізнаним про розгляд справи та наявність спору, відповідач знехтував своїми процесуальними правами та відзиву не подав, не висловив свою позицію щодо заявлених вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, жодних доводів на спростування позову не навів та доказів не надав. За відсутності відзиву відповідача суд вирішив справу за наявними матеріалами (ч.8\~ст.178 ЦПК України). Висновок суду узгоджується з такими засадами цивільного законодавства/судочинства як верховенство права, свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України,\~ст.2 ЦПК України). У матеріалах справи відсутні відомості, які б спростовували дане рішення суду та беззастережно доводили протилежне. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Частиною 1\~ст.1049 ЦК України\~встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а в відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, звичайно ставляться. Відповідно до ст.527,\~530 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України). Згідно з частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Частиною 1 ст. 634\~ЦПК України\~визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушив умови кредитного договору, у добровільному порядку ухилявся від сплати заборгованості за таким, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за договором № 014/380805/82/564751 від 15.05.2019 у розмірі 66810,47 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення із відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 13000 грн., суд зазначає наступне. За вимогами статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч. ч. 1, 3ст. 133 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону). У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/12876/19 зауважено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Водночас чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. З урахуванням наведеного суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3ст. 2 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19) та постанові від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс). Представником позивача на підтвердження понесених витрат надано: копію договору № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 року, укладеного між ТОВ Коллект Центр» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс»; заявку на надання юридичної допомоги № 179 від 01.11.2024 року; витяг з акту №2 про надання юридичної допомоги від 29.11.2024 року. Суд вважає, що сума витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу у розмірі 13000 грн. є завищеною, оскільки вид правової допомоги, складність справи, не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи, витрат часу на виконання наведених робіт у зазначеному акті приймання-передачі послуг, адвокатом. Враховуючи складність справи, наданий адвокатом обсяг послуг, затрачений час на надання таких послуг, критерій реальності таких витрат, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі 3000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України за рахунок відповідача позивачу слід відшкодувати понесені судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 2422,40 грн., який був сплачений позивачем при поданні позову до суду.

Outcome: approved