Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" звернулося до\~Царичанського районного\~суду Дніпропетровської\~області із\~позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 09 січня 2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем укладено кредитний договір № 7457712, який підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Згідно п.1.3 кредитного договору сума кредиту складає 12 300.00 грн., проте в подальшому сторони домовились збільшити суму кредиту на 1500.00 грн. згідно Додаткової угоди від 16.01.2024 р. 23.10.2024 р. між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" укладено договір факторингу 23.10/24-Ф, відповідно до якого первісний кредитор ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" передав ТОВ "ФК " Онлайн Фінанс" за плату належні йому права вимоги до боржників. 20.01.2025 р. між ТОВ "ФК " Онлайн Фінанс" та ТОВ "Юніт Капітал" укладено договір факторингу 20/01/2025-01, відповідно до якого ТОВ "ФК " Онлайн Фінанс" передав ТОВ "Юніт Капітал" за плату належні йому права вимоги до боржників. Однак, всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунок позивача, ні на рахунок попередніх кредиторів. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 7457712 в розмірі 50 001.00 грн., з яких: 13 800.00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 36 201.00 грн. - сума заборгованості за відсотками, судовий збір в розмірі 2 422.40 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000.00 грн. Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 18.03.2025 р. було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 209-210). Представник позивача - адвокат Тараненко А.І. у судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності, проти постановлення заочного рішення не заперечує (а.с.2-17). \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилась, про місце, день та час слухання справи відповідач був повідомлений належним чином згідно з порядком, встановленим ст.128 ЦПК України (а.с. 220-221, 223-224). Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзив на позов не подав, а тому суд відповідно до ст.280\~ЦПК України за наявності згоди позивача розглядає справу при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. 13 травня 2025 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 09.01.2024 р. між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем укладено договір про надання споживчого кредиту № 7457712 (а.с. 22-38). Згідно вказаного договору, позикодавець надав позичальнику грошові кошти у розмірі 12 300.00 грн. на 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів; стандартна процентна ставка становить 2.20% в день та застосовується у межах строку кредиту вказаного в п.1.4 цього Договору; знижена процентна ставка 0.11% в день застосовується, якщо споживач до 08.02.2024 р. або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу. Пунктом 9.2 договору передбачено, що договір вважається укладеним з моменту підписання його електронними підписами сторін. Договір\~підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором "С1740". 16.01.2024 р. між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем укладено додаткову угоду до договору про надання споживчого кредиту № 7457712 (а.с.41-42), згідно якої сторони домовились збільшити суму кредиту на 1500.00 грн., сума кредиту складає 13 800.00 грн. Вказана\~додаткова угода\~підписана [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором "С5117". Листом ТОВ "Пейтек" вих № 20241113-1/1 від 13.11.2024 р. підтверджено переказ коштів 09.01.2024 р. в сумі 12 300 грн. [PERSON] на картку [NUMBER] та переказ коштів 16.01.2024 р. на суму 1 500.00 грн. [PERSON] на картку [NUMBER] (а.с.77-80). Згідно інформації від АТ КБ "Приватбанк" від 26.03.2025 р. № 20.1.0.0.0/7-250318/101574-БТ на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] та згідно виписки по вказаному рахунку, вказана картка містить зарахування 09.01.2024 р. на суму 12 300.00 грн. та 16.01.2024 р. на суму 1500.00 грн. (а.с.217-219). 23.10.2024 р. між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" укладено договір факторингу № 23.10/24-Ф, відповідно до якого первісний кредитор ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" передав ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату належні йому права вимоги до боржників (а.с.108-116). Відповідно до п. 1.2 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру божників згідно Додатку №3, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами на скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру божників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно Акту прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу №23.10/24-Ф від 23.10.2024 р. клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників (а.с. 128). Згідно Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 23.10/24-Ф від 23.10.2024 р., ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 50 001.00 грн. за кредитним договором № 7457712, яка складається з тіла кредиту 13 800.00 грн., суми заборгованості за відсотками 36 201.00 грн. (а.с.124-127). 20.01.2025 р. між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ "Юніт Капітал" укладено договір факторингу № 20/01/2025-01, відповідно до якого первісний кредитор ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» передав ТОВ "Юніт Капітал" за плату належні йому права вимоги до боржників (а.с.130-136). Відповідно до п. 1.3 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі прав вимоги згідно з Додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Згідно Акту прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу № 20/01/2025-01 клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників (а.с. 196). Згідно Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 20/01/2025-01, ТОВ "Юніт Капітал" набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 50 001.00 грн. за кредитним договором № 7457712, яка складається з тіла кредиту 13 800.00 грн., суми заборгованості за відсотками 36 201.00 грн. (а.с.197-199). З розрахунку заборгованості за договором № 7457712 та виписки з особового рахунка за кредитним договором № 7457712 вбачається, що відповідач має заборгованість за кредитним договором № 7457712 від 09.01.2024 р. у сумі 50 001.00 грн., яка складається з тіла кредиту 13 800.00 грн., суми заборгованості за відсотками 36 201.00 грн. (а.с. 92-107). Отже, позивач виконав зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредитні кошти. Відповідач, взяті на себе зобов`язання не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до ст. 1054 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Статтею 207 ЦК України не передбачено вичерпного переліку таких документів, тому, окрім листів та телеграм, можуть використовуватися й інші засоби зв`язку, наприклад електронний або інший інтернет/SMS-pecypc. Частиною 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Крім того, суд зазначає, що за п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Таким чином, договір № 7457712 про надання споживчого кредиту від 09.01.2024 р., був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, чим підтверджено укладання між сторонами такого договору, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт позивача за допомогою логіну та пароля договори між сторонами не були б укладені, тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочинів. Отже, існують підстави вважати, що сторонами належно обумовлено умови користування позиченими коштами та позичальнику належним чином повідомлено про умови позики. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до приписів ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до приписів ч.1 ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У зв`язку із тим, що отримання у кредит грошових коштів відповідачем підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі, та сплачувати відсотки за користування кредитом, а у випадку порушення договірних зобов`язань в частині своєчасного повернення кредитних коштів також сплачувати відповідні штрафні санкції, які прямо передбачені наявними умовами договору. Враховуючи наданий\~позивачем розрахунок\~заборгованості, суд вважає доведеним обставину порушення відповідачем умов договору в частині своєчасного повернення сум отриманих кредитів та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені в договорах терміни. У свою чергу, відповідач будь-яких доказів на спростовування розрахунку заборгованості здійсненого позивачем, суду не надала. Що стосується укладених договорів факторингу, суд зазначає таке. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ч. 1\~ст. 1084 ЦК України). Разом із тим щодо суб`єктного складу таких правовідносин ч. 3\~ст.1079\~ЦК\~України визначає, що фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Закон України\~\~«Про фінансові\~\~послуги та\~державне\~регулювання\~ринків фінансових\~послуг» встановлює загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг. Зокрема, у п. 1 ч. 1\~ст.\~1\~Закону України\~«Про фінансові\~послуги та\~державне регулювання\~ринків фінансових\~послуг» визначено, що фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. Згідно з п. 5 ч. 1 ст.1\~Закону України\~«Про фінансові\~послуги та\~державне регулювання\~ринків фінансових\~послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. За п. 11 ч. 1 ст.\~4\~Закону України «Про фінансові\~послуги та\~державне регулювання\~ринків фінансових\~послуг» факторинг є фінансовою послугою. У ч. 1 ст.\~7\~Закону України\~«Про фінансові\~послуги та\~державне регулювання\~ринків фінансових\~послуг» зазначено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ. Таким чином, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до державного реєстру фінансових установ. Навіть при\~умові,\~що відповідач\~з будь-яких\~підстав не\~отримав вищезазначені\~повідомлення про\~відступлення права\~вимоги, має місце\~той факт,\~за яким\~відповідач не\~мав жодних\~перешкод для\~реалізації свого\~зобов`язання\~по сплаті\~кредитної заборгованості\~на рахунки\~первісних кредиторів,\~які вказані\~в договорі №\~7457712\~про надання\~споживчого кредиту\~від 09.01.2024\~р. і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 вересня 2015 року по справі № 6-979цс15, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.192) підтверджує, що ТОВ «Юніт Капітал» за своїм правовим статусом відноситься до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України. Права вимоги за договором № 7457712 про надання споживчого кредиту від 09.01.2024 р., перейшло до ТОВ «Юніт Капітал». Всупереч умовам\~договору № 7457712 про надання споживчого кредиту від 09.01.2024 р., відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. Таким чином, за вищевказаних обставин та вимог матеріального закону суд доходить висновку, що між сторонами по справі укладений договір № 7457712 про надання споживчого кредиту від 09.01.2024 р., за умовами яких відповідач зобов`язався прийняти грошові кошти, та повернути їх у визначений договорами строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Доказів повернення вказаних грошових сум позичальнику матеріали справи не містять. У зв`язку із чим, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення заборгованості. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то суд зазначає таке. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша, друга статті 133 ЦПК України). Судом встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. надано договір № 10/02/25-02 від 10 лютого 2025 року про надання правничої допомоги укладений між ТОВ «Юніт Капітал» та адвокатське бюро «Тараненко та партнери» (а.с. 182-184); протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги №10/02/25-02 від 10.02.2025 (а.с.185); додаткову угоду №3 до Договору про надання правничої допомоги №10/02/25-02 від 10.02.2025 (а.с.186-188); акт прийому-передачі наданих послуг від 10.02.2025 р. (а.с.189); копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №4956 (а.с.190). Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд враховує, що вказана категорія справ відноситься до малозначних та розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням ціни позову, а також те, що представник позивача безпосередньої участі у судових засіданнях не приймав, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність (а. с. 2-17), тому заявлена сума у 7000 грн. є завищеною. Отже, суд вважає за необхідне, виходячи з засад розумності, беручи до уваги співмірність розміру витрат на виконання професійної правничої допомоги з ціною позову та обсягом фактично виконаних робіт, а також пропорційності стягнення судових витрат, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем надана платіжна інструкція в національній валюті від 26 лютого 2025 р. №10755 про сплату судового збору у розмірі 2 422.40 грн (а.с.1). Згідно зі ст.141\~ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тож слід стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 2 422.40 грн. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved