Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

У лютому 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування позову зазначивши, що з 23.02.2013 вони з відповідачем по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який 24.05.2024 було розірвано Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) за їх спільною заявою. За час перебування у шлюбі, сторони придбали нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] , загальною площею 66,3 кв.м, житловою площею 35,9 кв.м. Дану квартиру було придбано [PERSON] 06.09.2013 на підставі договору купівлі-продажу, серії та номер: 297, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Гупало К.В. З моменту придбання квартири, в ній було проведено ремонт, у зв`язку з чим змінилася її площа. 22.10.2024 було виготовлено новий технічний паспорт БТІ, який зареєстровано у реєстрі будівельної діяльності № ТІ01 : 4572-7124-5668-4962. Після проведення технічної інвентаризації квартири [ADDRESS] , було встановлено що зміна житлової та загальної площі квартири відбулася за рахунок уточнення лінійних розмірів та зміни знижувального коефіцієнту на засклені лоджі на підставі п. 75, 72 та п. 88, 73 Порядку проведення технічної інвентаризації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 488, та тепер загальна площа становить 72,4 кв.м, а житлова - 35,7 кв.м. Згідно звіту про оцінку майна від 29.11.2024, виконаного ПП «Бюро експертної оцінки», ринкова вартість житлової 2-во кімнатної квартири, загальною площею 72,4 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] складає 1\~183\~650,00 грн. (без урахування ПДВ). У зв`язку з вищевикладеним, позивач просив суд в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ним право власності на частини квартири [ADDRESS] , загальною площею 72,4 кв.м., житловою площею 35,7 кв.м., допоміжною площею 36,7 кв.м., а також стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати. Ухвалою суду від 26.02.2025 відкрито провадження у справі та визначено проводити розгляд її справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження. Так, 01.04.2025 до суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву, в якому остання не заперечувала факт того, що за період перебування сторін у шлюбі подружжям за рахунок спільних коштів було придбано нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] , загальною площею 66,3 кв.м, житловою площею 35,9 кв.м. Власником даної квартири згідно договору купівлі-продажу від 06.09.2013, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Гупало К.В., є відповідач. Ознайомившись з позовною заявою та додатками до неї, відповідач не погоджується зі звітом про оцінку майна від 29.11.2024, виконаного ПП «Бюро експертної оцінки», через наявні в ньому помилки, які вплинули на вартість об`єкта оцінки, утім, у зв`язку з відсутністю у неї доступу до вищезазначеної квартири, вона позбавлена можливості фактично провести оцінку майна з наданням на адресу суду дійсної вартості нерухомого майна, про поділ якого йдеться у даній судовій справі. Водночас, згідно Довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості №201-20250331-0009403812 від 31.03.2025 оціночна вартість житлової нерухомості, 2-во кімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на 10-му поверсі, загальною площею 72.4 кв.м. (житловою площею 35,70 кв.м.) становить 3 009 707.98 грн., що значно перевищує вартість майна, обумовленої у звіті. Але, у зв`язку з тим, що позивачем не ставиться питання поділу майна в натурі, відповідач не заперечує, що частка майна у спільно-придбаній нерухомості становить 1/2 (50%) від частини квартири, а тому відповідач визнає позовні вимоги щодо визнання за позивачем [PERSON] права власності на 1/2 (50%) частини квартири [ADDRESS] . Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Згідно статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до частини 3 статті 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Судом встановлено, що сторони по справі з 23.02.2013 перебували у зареєстрованому шлюбі, який 24.05.2024 було розірвано Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №36, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] . За час перебування у шлюбі, а саме 06.09.2013 за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Гупало К.В., серія та номер: 297, [PERSON] було придбано квартиру [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою №400119810 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.10.2024. Відповідно до положень статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічні положення містяться також у статті 368 ЦК України, в якій зазначено що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, оскільки сторонами по справі не заперечується факт придбання за спільні кошти подружжя у період їх перебування у шлюбі квартири [ADDRESS] , а тому дана квартира є спільним майном подружжя і належить кожному з них по частці, у зв`язку з чим, позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат по справі, суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. На підтвердження понесених позивачем витрат по справі [PERSON] надано квитанцію №0.0.3927393773.1 від 07.10.2024, згідно якої сплачено 80,00 грн. за надання адміністративних послуг (надання інформаційної довідки), квитанцію №2993016 від 29.11.2024, згідно якої сплачено 600,00 грн. за експертну оцінку та копія фіскального чеку №3247744618 від 23.10.2024 на оплату технічної інвентаризації квартири на суму 2\~600,00 грн. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що надані позивачем докази понесених ним судових витрат є обгрунтованими та належними, оскільки стосуються забезпечення доказів, а тому підлягають стягненню з відповідача в загальному розмірі 3\~280,00 грн. Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved