Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

21.05.2024 року до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області звернулася [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] , зареєстрований 19 серпня 2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 1886. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось у зв`язку з тим, що вони віддалились один від одного та втратили почуття взаємної любові і поваги. Через різні характери і погляди на сімейне сумісне життя, в результаті відсутності між ними взаєморозуміння, шлюбні відносини фактично припинені. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , місце проживання якого буде визначено сторонами за взаємною згодою між собою. Спору про спільне майно на даний момент між ними не має. Спільне господарство не ведеться, спільного бюджету не мають. На примирення з відповідачем не згодна. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21.05.2024 року, визначено склад суду з розгляду цивільної справи № 149/1639/24: головуючу суддю Павлюк Олену Олексіївну. Ухвалою судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області Павлюк О.О. від 31.05.2024 року, цивільну справу № 149/1639/24 передано за підсудністю до Калинівського районного суду Вінницької області, для розгляду. 27.06.2024 року матеріали цивільної справи № 149/1639/24 надійшли до Калинівського районного суду Вінницької області. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Калинівського районного суду Вінницької області від 27.06.2024 року, визначено склад суду з розгляду цивільної справи № 149/1639/24: головуючого суддю Сєліна Євгена Валерійовича. Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Сєліна Є.В. від 01.07.2024 року, відкрито провадження у цивільній справі № 149/1639/24, визначено здійснити її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 16.09.2024 року, закрите підготовче провадження у справі № 149/1639/24, призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Заочним рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 25.10.2024 року, позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено у повному обсязі, шлюб розірвано. 19.11.2024 року на адресу Калинівського районного суду Вінницької області надійшла заява представника відповідача [PERSON] адвоката Тимощук Анастасії Вікторівни про перегляд заочного рішення. Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 12.12.2024 року, заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Тимощук Анастасії Вікторівни про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення від 25.10.2024 року скасоване, справу № 149/1639/24 призначено до розгляду на 06.01.2025 року на 09год.00хв. 03.01.2025 року до Калинівського районного суду Вінницької області надійшла заява представника відповідача [PERSON] адвоката Тимощук Анастасії Вікторівни про надання подружжю строку для примирення. Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 06.01.2025 року, заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Тимощук Анастасії Вікторівни про надання подружжю строку для примирення задоволено. Надано сторонам строк для примирення терміном на 3 (три) місяці. Провадження у справі зупинено до закінчення строку для примирення. Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Сєліна Є.В. від 14.04.2025 року, поновлено провадження у справі № 149/1639/24, яку призначено до розгляду на 30.04.2025 року на 11год.30хв. В судове засідання, призначене судом на 30.04.2025 року на 11год.30хв. сторони не з`явились, у зв`язку із чим, розгляд справи № 149/1639/24 було відкладено на 14.05.2025 року на 09год.00хв. Позивач [PERSON] , її представник адвокат САЮК Н.В. в судове засідання, призначене на 14.05.2025 року на 09год.00хв. не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином в передбаченому законом порядку. Адвокат Саюк Н.В. через систему «Електронний суд» подав письмову заяву про розгляд справи, призначеної на 14.05.2025 року на 09год.00хв., без участі його та позивача, яку було зареєстровано в канцелярії суду 06.05.2025 року за вх.№ 5033/25. Відповідач [PERSON] , його представник адвокат ТИМОЩУК А.В. в судове засідання, призначене на 14.05.2025 року на 09год.00хв. не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином в передбаченому законом порядку, подали письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності. Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд застосовує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та відповідну практику Європейського суду з прав людини, як джерело право. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03) від 03.04.2008 року та «Олександр Шевченко проти України» (Заява № 8371/02) від 26.04.2007 року. Передбачене частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» («Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989 року). У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду з прав людини, є доцільнішим, ніж усні слухання, розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Саме на національні суди покладено обов`язок створення умов для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним, зокрема, суд має вирішувати, чи відкладати судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричиняє невиправдані затримки у провадженні (рішення від 06.09.2007 року у справі «Цихановський проти України», рішення від 18.10.2007 року у справі «Коновалов проти України»). У рішенні в справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. Згідно сталої правової позиції, викладеної в постановах Верховного Суду від 03.05.2022 року у справі № 520/5386/15-ц, від 24.10.2024 року у справі № 752/8103/13-ц, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За вищевказаних обставин, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності учасників справи (їх представників), що не може розцінюватись, як порушення їх прав, передбачених ст.ст.43, 49 ЦПК України. Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши в порядку, визначеному в підготовчому засіданні у справі, докази, якими вони обґрунтовуються, приходить до наступних висновків. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до\~статті 24 СК України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Частина третя\~статті 105 СК України\~визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За частиною другою\~статті 112 СК України,\~суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до\~статті 113 СК України,\~особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Аналіз положень\~СК України\~дає підстави стверджувати, що в переважній своїй більшості його норми мають явно виражене ґендерне наповнення, тобто він є ґендерно-чутливим за змістом. При цьому, в основному, такі норми є ґендерно-збалансованими, тобто такими, що не містять підстав для дискримінації жінок і чоловіків, у всіх сферах правовідносин, що охоплюються\~СК України\~та відповідають елементам ґендерної рівності. Вказана тенденція прослідковується, починаючи із\~статті 1\~СК України, якою передбачено побудову сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також взаємодопомоги і підтримки. Рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї закріплені\~статтями 7,\~24\~СК України, відповідно до\~яких\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. При цьому, добровільність як засада шлюбу спостерігається, починаючи із закріплення права осіб на укладення шлюбу, перебування у ньому і закінчуючи правом на його вільне розірвання та припинення шлюбних відносин за бажанням будь-кого із подружжя. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя, що у контексті даної справи означає надання можливості подружжю на вільний вибір способу побудови своїх відносин у зареєстрованому шлюбі або іншим шляхом. І хто не може бути примушений до шлюбу або до особистих стосунків поза його волею. При цьому бувше подружжя не позбавляється можливості налагодити свої стосунки й після розлучення шляхом укладення нового шлюбу або іншим шляхом. Згідно із постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 19 серпня 2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 1886. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , місце проживання якого буде визначено сторонами за взаємною згодою між собою. На ґрунті особистого ставлення між сторонами виникла нетерпимість одне одного. Шлюбні відносини фактично припинені і збереження сім`ї неможливе. Спільне господарство чи бюджет не ведеться. Спір про спільне сумісне майно подружжя на даний час відсутній. Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 06.01.2025 року, сторонам надавався термін на 3 (три) місяці на примирення, з метою збереження сім`ї, однак це не призвело до позитивного результату, так як, відповідач не представив до суду доказів щодо вжитих ним заходів для збереження сім`ї, а позивачка не бажає надалі підтримувати сімейні відносини із відповідачем, на примирення не згодна та наполягає на розірванні шлюбу. Виходячи з викладеного, оскільки сім`я сторін фактично розпалася, існує лише формально і зберегти її неможливо, оскільки сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство й відносини між ним стали віддалені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя неможливо, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1211грн.20коп., що підтверджується документально. Згідно частин 1, 6 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виходячи зі змісту вказаних положень закону, з відповідача на користь позивача повинні бути стягненні судові витрати у розмірі 1211грн.20коп.

Outcome: approved