Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

18.12.2024 ТОВ "ФК" ЄАПБ", в особі представника позивача Грибанова Д. В., звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №1384892056 від 20.08.2020 в сумі 40 626, 28 грн та понесених судових витрат у сумі 3 028, 00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 20.08.2020 між [PERSON] та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» (надалі ТОВ «ФК «ЦФР») був укладений кредитний договір №1384892056. Цей договір, паспорт кредиту та умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» (розміщенні на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» www.kreditmarket.ua та з якими позичальник ознайомився до укладення договору та до яких позичальник приєднався підписавши договір) складають єдиний кредитний договір. 07.10.2016 між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСкомбанк» укладено договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а останній набуває право вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти в сумі, що дорівнює ціні договору в порядки та строки встановленні цим договором. Сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальника, а останній зобов`язуваний набувати такі права вимоги шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимоги із зазначення ціни договору та розміру заборгованостей позичальників. 15.05.2024 між АТ «ТАСкомбанк» та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу № НІ/11/19-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «ТАСкомбанк» суму фінансування, а АТ «ТАСкомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до додатку № 1 до договору факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 Реєстру прав вимог ТОВ «ФК "ЄАПБ» набуло право вимоги до відповідача в сумі 40 626, 28 грн, з яких: 16 540, 47 грн - загальна заборгованість по тілу кредиту, 1, 81 грн - загальна заборгованість по відсоткам, 24 084 грн - загальна заборгованість по комісії, 0 грн пеня/штрафи. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користуванням кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах договору. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 15.05.2024 позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Отже, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ЄАПБ» за кредитним договором №1384892056 від 20.08.2020 в сумі 40 626, 28 грн, з яких: 16 540, 47 грн - загальна заборгованість по тілу кредиту, 1, 81 грн - загальна заборгованість по відсоткам, 24 084 грн - загальна заборгованість по комісії, 0 грн пеня/штрафи. Вказану суму та судові витрати позивач просить стягнути з відповідача. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2024 головуючим суддею була визначена суддя Березовська О. А., справа була передана судді 19.12.2024. Інформаційна довідка з Реєстру Вінницької міської територіальної громади стосовно реєстрації місця проживання [PERSON] , [INFO] , одержана судом 27.12.2024. З довідки вбачається, що [PERSON] , [INFO] , знято з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із вибуттям до нового місця проживання за адресою: м.Київ 09.07.2021. У зв`язку з надходженням вище зазначеної інформації судом направлявся запит до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області стосовно реєстрації місця проживання [PERSON] , [INFO] . Також, 31.12.2024 судом направлявся запит до Департаменту адміністративних послуг м. Києва з метою перевірки реєстрації місця проживання [PERSON] , [INFO] . Відповідь на вище вказаний запит була одержана судом 03.02.2025, відповідно до якої в Реєстрі територіальної громади міста Києва станом на 08.01.2025, відсутні відомості про [PERSON] , [INFO] , та інформація про задеклароване/зареєстроване місце проживання вказаної особи в м. Києві. Відповідно до відповідей №999748 від 30.12.2024 та №1139433 від 21.02.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру інформація в реєстрі щодо [PERSON] відсутня. Ухвалою суду від 21.02.2025 вказана позовна заява була прийнята до розгляду, відкрите провадження та постановлено розгляд справи проводити в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Копію ухвали суду та позовної заяви з додатками [PERSON] отримав в суді особисто 26.02.2025, що підтверджується відповідною розпискою (а. с. 59). 27.02.2025 відповідач ознайомився з матеріалами справи (а. с. 62). 13.03.2025 на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Відзив мотивований тим, що відповідач не визнає можливість передачі права вимоги за договором факторингу, укладеним між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСкомбанк» №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, бо цей договір був укладений більше як за чотири роки до укладення кредитного договору №1384892056. АТ «ТАСкомбанк» за договором факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 взяло на себе зобов`язання за плату відступити права вимоги за кредитними договорами на умовах, що існують на дату відступлення ТОВ «ФК «ЄАПБ». За Додатком №1 до договору №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 реєстру прав вимоги, копію витягу якого долучено до позову, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 40\~626, 28 грн, при цьому детальний належний розрахунок заборгованості із зазначенням за який період нарахована заборгованість за договором №1384892056 від 20.08.2020 та підтверджений документами бухгалтерського обліку відсутній. Відповідач заперечує наявність у нього заборгованості за вказаним кредитним договором. Розрахунок заборгованості за договором №1384892056 від 20.08.2020, наданий позивачем, є безпідставним та надуманим. Додаток №1 до договору №Н/11/19-Ф від 15.05.2024 реєстру прав вимоги, копія витягу якого долучена до позову, в яких зазначено прізвище, ім`я та по батькові боржника, номер договору, дата його укладення та сума боргу без банківської виписки з особового рахунку позичальника не підтверджує, яку суму коштів отримав відповідач за укладеним договором, яка частина тіла кредиту та відсотків за його користування була сплачена ним, та яка частина сплачена не була стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування. Долучені до позовної заяви документи (договір, паспорт кредиту та заява анкета), не містять інформації щодо номера банківської картки відповідача та перерахунку кредитних коштів. Розрахунок заборгованості, на який посилався позивач у позові не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Зазначений розрахунок з зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документом, що створений самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Докази на підтвердження надання відповідачеві кредиту та наявності заборгованості за кредитним договором в додатках до позову відсутні. Отже, вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача заборгованості за кредитним договором в додатках до позову відсутні. Щодо відступлення права вимоги, відповідач вважає, що договір №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 діяв протягом одного календарного року, тому втратив чинність 07.10.2017, тому право вимоги за спірним кредитним договором за ним не могли бути відступлені. Не могли вони бути відступлені і в зв`язку з тим, що боргове зобов`язання за кредитним договором ще не існувало, бо кредитний договір був укладений 20.08.2020. Включення відповідача до реєстру боржників до договору відступлення права вимоги від 07.10.2016 є безпідставним. Зазначене є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог та покладення, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, витрат по сплаті судового збору на позивача. 21.03.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача Білотіл А. Г. надійшла відповідь на відзив, у якій вона просить: прийняти до розгляду та долучити до матеріалів справи відповідь на відзив з додатками; розгляд справи проводити за відсутності представника позивача; позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі; стягнути з відповідача судові витрати. Вказує, що відзив є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке. На підставі договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСкомбанк» первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, до дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором. Сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимоги із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників. Відповідно до п. 9.2. договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, цей договір діє протягом 1 (одного) календарного року, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Відповідно до п. 9.3. договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, сторони мають право в односторонньому порядку припинити (розірвати) договір у будь-який час, сповістивши письмово про припинення (розірвання) договору іншу сторону не менше ніж за 30 (тридцять) календарних днів. Відповідно до п. 9.4 договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, у випадку, якщо за 30 (тридцять) календарних днів до дати закінчення строку дії договору жодна з сторін не ініціювала його розірвання договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік. Враховуючи те, що сторонами не було припинено (розірвано) договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, строк даного договору було автоматично пролонговано на наступний календарний рік. 15.05.2024 між АТ «ТАСкомбанк» та ТОВ «ФК«ЄАПБ» укладено договір факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «ТАСкомбанк» суму фінансування, а АТ «ТАСкомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 Реєстру Прав Вимог, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 40\~626, 28 грн. З огляду на вищевикладене можна зробити висновок, що договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, станом на 15.05.2024 року припинений (розірваний) сторонами не був, а тому в АТ «ТАСкомбанк» було достатньо правових підстав для укладення договору факторингу № НІ/11/19-Ф з новим кредитором (позивачем по справі). А отже, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги за кредитним договором №1384892056, який було укладено між ТОВ «ФК «ЦФР» та відповідачем 20.08.2020. Представник позивача зазначає, що ст. 1080 ЦК України передбачає, що договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Отже, є всі законні підстави вважати, що Договір факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 є дійсним та відповідним до вимог чинного законодавства. Також, представник позивача зазначає, що відповідачем факт укладення кредитного договору у відзиві не спростовується. До того ж, відповідачем безпосередньо визнається укладення ним кредитного договору з первісним кредитором, відповідно, відповідач визнає отримання на підставі кредитного договору коштів та визнає свою обізнаність щодо умов кредитних договорів. Визнання обставин позову стороною відповідача звільняє позивача від їх доведення перед судом. Відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості, кредитний договір є дійсним та ніким не скасованим. Отже, позивачем доведено факт укладання відповідачем кредитного договору, а тому позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими. У додатку до відповіді на відзив позивачем долучаються до матеріалів справи копія витягу з Договору відступлення прав вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016; копія витягу з Договору факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024; копія Акту прийому-передачі Реєстру Прав Вимоги по Договору факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024; витяг з Реєстру Прав Вимог Додатку № 1 до Договору факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024; платіжну інструкцію від 15.05.2024 №21213. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства. Суд враховує, що в прохальній частині позовної заяви та відповіді на відзив представник позивача просить розгляд справи провести у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, на адресу суду 28.03.2025 надійшла заява, в якій він просив суд розглянути справу в його відсутність, відмовити у задоволенні позову з урахуванням заперечень, викладених у відзиві. Заява аналогічного змісту надійшла до суду 07.05.2025. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши заяви по суті справи, надані сторонами, та письмові докази у справі у їх сукупності, суд встановив, що спір стосується цивільних правовідносини, а саме правовідносини, що виникають на підставі укладеного кредитного договору та договору факторингу, які регулюються відповідними нормами ЦК України, Закону України «Про споживче кредитування». Судом установлено, що 20.08.2020 між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1384892056, відповідно до якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит в сумі 28\~800 грн, а позичальник зобов`язуватися повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах передбачених в паспорті кредиту №4892056, який є невід`ємною частиною цього договору. Строк надання кредиту становить 24 місяці (а. с. 4). Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 кредитного договору, всі інші умови кредитного договору викладенні в паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФК» редакція від 04.05.2020, які розміщенні на сайті ТОВ «ФК «ЦФК» www.kreditmarket.ua та з якими позичальник ознайомився до укладення цього договору та до яких позичальник приєднується підписавши цей договір. Цей договір, паспорт кредиту №4892056 та Заява анкета на отримання кредиту та інших послуг в ТОВ «ФК «ЦФК» (редакція від 20.08.2020) складають єдиний кредитний договір. Паспортом кредиту до вказаного договору визначено суму кредиту за вказаним договором, яка становить 28 800 грн, строк 24 місяці, процентна ставка: щомісячні проценти в розмірі 6 % від суми кредиту згідно графіка платежів, загальні річні проценти\~0,01%, орієнтовна загальна вартість кредиту становить 70\~275, 21 грн, реальна річна процентна ставка 164, 74 %, загальні витрати за кредитом становлять 43\~475, 21 грн. Пункт 6 паспорту кредиту передбачає порядок повернення кредиту, а саме кількість, розмір платежів та періодичність внесення (а. с. 4 зворот, 5). В заяві-анкеті на отримання кредиту та інших послуг в ТОВ «ФК «ЦФР» зазначена особиста інформація відповідача, згода на обробку персональних даних відповідача, на аудіо-записи, фото та відео зйомку, здійснення телефонних дзвінків, ознайомлення з окремими нормами законодавства про споживче кредитування, ознайомлення з умовами Внутрішніх правил надання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» та інша загальна інформація. Умови кредитного договору в заяві-анкеті не визначені (а. с. 5 зворот). 07.10.2016 між ТОВ «ФК «ЦФР» та ПАТ «ТАСкомбанк» укладено договір відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, у відповідності до п. 2.1. якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальника, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором (а. с. 10-11). 15.05.2024 між АТ «ТАСкомбанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № НІ/11/19-Ф, відповідно до п. 2.1. якого в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення права вимоги. П. 2.3. цього договору передбачено, що відступлення права вимоги і всіх інших прав, належних клієнту за кредитними договорами та їх перехід від клієнта до фактора відбувається в момент підписання сторонами акту приймання передачі реєстру прав вимоги згідно додатку №2, але не раніше здійснення оплати фактором згідно п.3.1 цього договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно боргу та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому\~передачі реєстру прав вимог-підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги та є невід`ємною частиною цього договору (а. с. 12-13). З платіжної інструкції від 15.05.2024 №21312 вбачається здійснення ТОВ «ФК «ЄАПБ» оплати за відступлення права вимоги згідно договору факторингу №Н/11/19-Ф від 15.05.2024. З Акту прийому-передачі Реєстру прав вимоги за договором факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 вбачається, що клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр прав вимоги, після чого з урахуванням п. 2.1. договору факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024, від клієнта до фактора переходять права вимоги боргу від позичальників і фактор стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно їх боргів (а. с. 14). Витяг з\~реєстру прав\~вимоги від 15.05.2024 до договору факторингу № НІ/11/19-Ф від 15.05. 2024 містить інформацію про кредитний договір №1384892056 від 20.08.2020, укладений з [PERSON] та загальну суму боргу\~40\~626, 28 грн, з яких: 16\~540, 47 грн загальна заборгованість по тілу кредиту; 1, 81 грн загальна заборгованість по відсоткам, 24\~048, 00 грн загальна\~заборгованість по комісії (а. с. 15). Аналогічна інформація зазначена в Реєстрі прав вимог (а. с. 87-88). З розрахунку заборгованості за кредитним договором №1384892056 від 20.08.2020 за період з 15.05.2024 по 31.10.2024, вбачається, що позивач не надає розрахунок як такий за цей період, а вказує суму заборгованості, право вимоги на яку йому було передано АТ «ТАСкомбанк». Станом на 31.10.2024 заборгованість за кредитним договором №1384892056 від 20.08.2020 не погашена, залишок заборгованості складає 40\~626, 28 грн (а. с. 9). Позивачем надані суду документи, які підтверджують статус ТОВ «ФК «ЄАПБ» як фінансової установи, яка може надавати послуги з факторингу та АТ «ТАСкомбанк» як банку (а. с. 16-18, 19 -21). Відповідачем надане суду посвідчення, яке підтверджує його статус ветерана війни-учасника бойових дій (а. с. 72). В матеріалах справи відсутні письмові докази, які б підтверджували виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором. Згідно ст. 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.\~11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно положень ст. 205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст.1055\~ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. З вище наведеного вбачається, що судом встановлено, що 20.08.2020 між первісним кредитором ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] укладено кредитний договір №1384892056. Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Згідно зі ст.1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У відповідності до ч. 1 ст.1078ЦК\~України предметом договору факторингу має бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). У постанові Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі №910/12525/20 (провадження № 12-61гс21) зроблено висновок, що «відповідно до\~статті 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення частини першої\~статті 203 ЦК України\~прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті\~512, статті\~514 ЦК України\~у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається». Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» посилалось на те, що право вимоги від первісного кредитора ТОВ «ФК «ЦФР» перейшло до нових кредиторів, кінцевим з яких є позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ». Судом встановлено, що кредитний договір № 1384892056 між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] укладено 20.08.2020. Натомість договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 між ПАТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЦФР» укладено 07.10.2016. Тобто, на момент укладення цього договору про відступлення права вимоги, за якими, як стверджує позивач, було передано права грошової вимоги до [PERSON] , ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] . Відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ПАТ «ТАСКОМБАНК» на підставі договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016. АТ «ТАСкомбанк» у свою чергу не могло передати не набуте право грошової вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024. Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №914/868/17). Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями частин 1 та 2 статті 83 ЦПК України\~врегульовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати суду докази разом з поданням позовної заяви. Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 916/2040/20). Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позивачем не доведено порушення його прав відповідачем та наявність права звернення до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №1384892056 від 20.08.2020, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Отже, відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові і не потребує перевірки обраного позивачем способу захисту і правової оцінки по суті спору. Отже, суд не надає правову оцінку доводам сторін, викладеним в заявах по суті справи. Враховуючи наведене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed