Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що з 24.03.2008 року перебуває у трудових відносинах із відокремленим підрозділом «Шахта «Котляревська» Державного підприємства «Селидіввугілля». В період з 01.09.2022 року по 12.12.2024 року перебував на лікарняних. Посилаючись на те, що в порушення Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» відповідач, як страхувальник, до Пенсійного фонду України не подав заяви-розрахунки по лікарняним для отримання фінансування по здійсненню страхових виплат в зв`язку з тимчасової непрацездатністю позивача, останній просив зобов`язати Державне підприємство «Селидіввугілля» оформити заяви-розрахунки та подати їх до Пенсійного фонду України по листкам непрацездатності №4981883-2009577981-1, №8126499-2015330160-1, №11061505-2020709721-1, №12672830-2023697030-1, №13446679-2025123764-1, №13446679-2025224188-1, №13446679-2025323301-1, №13446679-2025461183-1, №13446679-2025749360-1, №13446679-2025875691-1, №13446679-2026177716-1,№13446679-2026399990-1, №13446679-2026539022-1, №13446679-2026788277-1, №14485071-2026994807-1, №14485071-2027214011-1, №14758619-2027498285-1 та здійснити у передбаченому законом порядку виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності позивачу. Рішенням Вищої ради правосуддя від 29.08.2024 року змінено територіальну підсудність судових справ Селидівського міського суду Донецької області шляхом їх передачі до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська з 02.09.2024 року. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська (на теперішній час - Центральний районний суд міста Дніпра) від 01.01.2025 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В наданій заяві представник позивача просив проводити розгляд справи без участі позивача та його представника, зазначивши про підтримання позову. Відповідач явку свого представника не забезпечив, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. В зв`язку з цим, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.280,281 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи за відсутності сторін в заочному порядку, на підставі наявних матеріалів справи та без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши доводи позовної заяви та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.3 Закону України №1105-XIV від 23.09.1999 року «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №1105-XIV) соціальне страхування здійснюється за принципами, зокрема, законодавчого визначення умов і порядку здійснення соціального страхування; обов`язковості страхування осіб відповідно до видів соціального страхування та можливості добровільності страхування у випадках, передбачених законом; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав; обов`язковості фінансування витрат, пов`язаних із наданням страхових виплат та соціальних послуг, в обсягах, передбачених цим Законом; відповідальності роботодавців та страховика за реалізацію права застрахованої особи на страхові виплати та соціальні послуги згідно з цим Законом. Статтею 4 Закону №1105-XIV встановлено, що уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку (далі - уповноважений орган управління) є Пенсійний фонд України. Частиною 2 ст.8 Закону №1105-XIV встановлено обов`язки роботодавця як страхувальника, зокрема, щодо здійснення застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид страхових виплат та надання соціальних послуг згідно з цим Законом; ведення обліку страхових коштів і своєчасного надання страховику встановленої звітності щодо цих коштів; подавати звітність до уповноваженого органу управління у строки, в порядку та за формою, що встановлені Кабінетом Міністрів України. Пунктом 2 ч.1 ст.9 Закону №1105-XIV визначено, що застрахована особа має право на отримання у разі настання страхового випадку страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом. Відповідно до ч.1 ст.11 Закону №1105-XIV втрахуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) (крім домашніх працівників, які не беруть добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування), гіг-контракту, іншого цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, зокрема які є резидентами Дія Сіті, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності на інших підставах. Згідно ч.1 ст.12 Закону №1105-XIV право на страхові виплати за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їхніх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), зайняття підприємницькою та іншою діяльністю, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до п.1 ч.1 ст.13 Закону №1105-XIV за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності надається такий вид страхових виплат, як допомога по тимчасовій непрацездатності. Статтею 15 Закону №1105-XIV визначено умови надання допомоги по тимчасовій непрацездатності та тривалість її виплати. Зокрема п.1 ч.1 ст.15 Закону №1105-XIV передбачено, що допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі страхових виплат, які повністю або частково компенсують втрату заробітної плати (доходу), у разі тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, а також тимчасової непрацездатності на період реабілітації внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві. Відповідно до ч.2 ст.15 Закону №1105-XIV допомога по тимчасовій непрацездатності у випадках, зазначених у пунктах 1 і 7 частини першої цієї статті, виплачується уповноваженим органом управління застрахованим особам з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) відповідно до законодавства, незалежно від звільнення, припинення підприємницької або іншої діяльності застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством. Оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності у випадках, зазначених у пунктах 1 і 7 частини першої цієї статті, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно ч.ч.1,3 ст.22 Закону №1105-XIV страхова виплата у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), гіг-контракту, іншого цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених законом, призначається та здійснюється за основним місцем роботи (діяльності). Рішення про призначення страхової виплати приймається страхувальником або уповноваженими ним особами. Страхувальник або уповноважені ним особи здійснюють контроль за правильністю нарахування і своєчасністю здійснення страхових виплат, приймають рішення про відмову в призначенні або припинення страхових виплат (повністю або частково), розглядають підставу і правильність видачі документів, які є підставою для надання страхових виплат. Частинами 1,2 ст.24 Закону №1105-XIV передбачено, що підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є сформований на основі медичного висновку про тимчасову непрацездатність або документа, що засвідчує факт усиновлення дитини, встановлення опіки над дитиною, листок непрацездатності. Визначення розміру допомоги по тимчасовій непрацездатності, в тому числі на пільгових умовах, здійснюється шляхом автоматизованого обміну наявними даними між інформаційно-комунікаційними системами органів державної влади, підприємств, установ та організацій або на підставі копії відповідних посвідчень чи інших документів, які підтверджують право на пільгу. Статтею 24 Закону №1105-XIV визначено строки розгляду документів, призначення та надання страхових виплат за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності. Відповідно до ст.26 Закону №1105-XIV фінансування страхувальників для надання страхових виплат за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою непрацездатності застрахованим особам здійснюється територіальними органами уповноваженого органу управління в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України. Підставою для фінансування страхувальників територіальними органами уповноваженого органу управління є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми страхових виплат за їх видами. Територіальні органи уповноваженого органу управління здійснюють фінансування страхувальників протягом трьох робочих днів після надходження заяви-розрахунку, поданої в електронній або паперовій формі. Страхувальник відкриває окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів у банках у порядку, встановленому Національним банком України. Страхувальник, який є бюджетною установою, відкриває окремий рахунок для зарахування страхових коштів в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує та реалізує державну фінансову політику. Кошти, що надходять на зазначений рахунок, обліковуються на окремому субрахунку. Страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку або на окремий рахунок в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (далі - окремий рахунок), можуть бути використані страхувальником виключно на здійснення застрахованим особам страхових виплат за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності. Страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону. Згідно ч.1 ст.27 Закону №1105-XIV перевірка листків непрацездатності проводиться особами, уповноваженими правлінням Пенсійного фонду України на проведення перевірок обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, зокрема, трудової книжки серії [NUMBER] , що позивач [PERSON] з 24.03.2008 року перебуває у трудових відносинах із відокремленим підрозділом «Шахта «Котляревська» Державного підприємства «Селидіввугілля». В період з 01.09.2022 року по 12.12.2024 року перебував на лікарняних, що підтверджується витягом з електронного реєстру листків непрацездатності. В пред`явленому позові позивач, посилався на те, що в порушення наведених вище положень Закону №1105-XIV України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» відповідач, як страхувальник, до Пенсійного фонду України не подав заяви-розрахунки по лікарняним для отримання фінансування по здійсненню страхових виплат в зв`язку з тимчасової непрацездатністю позивача. В зв`язку з цим, просив зобов`язати Державне підприємство «Селидіввугілля» оформити заяви-розрахунки та подати їх до Пенсійного фонду України по листкам непрацездатності №4981883-2009577981-1, №8126499-2015330160-1, №11061505-2020709721-1, №12672830-2023697030-1, №13446679-2025123764-1, №13446679-2025224188-1, №13446679-2025323301-1, №13446679-2025461183-1, №13446679-2025749360-1, №13446679-2025875691-1, №13446679-2026177716-1,№13446679-2026399990-1, №13446679-2026539022-1, №13446679-2026788277-1, №14485071-2026994807-1, №14485071-2027214011-1, №14758619-2027498285-1 Поряд з цим, суд враховує, що згідно витягу з електронного реєстру листків непрацездатності, з наведеного позивачем переліку зареєстровано лише листки непрацездатності №4981883-2009577981-1, щодо перебування на лікарняному з 01.09.2022 року по 05.09.2022 року, а також №8126499-2015330160-1, щодо перебування на лікарняному з 12.06.2023 року по 19.06.2023 року. Будь-яких доказів щодо видачі та реєстрації листків непрацездатності під іншими номерами, зазначеними в позові, позивачем у відповідності до ст.12,81 ЦПК України суду не представлено. Також з витягу вбачається, що відносно листків непрацездатності №4981883-2009577981-1 та №8126499-2015330160-1 стоїть відмітка зі статусом «готовий до сплати». Згідно роз`яснень, які містяться на офіційному сайті Пенсійного фонду України, що є у відкритому доступі (https://www.pfu.gov.ua/2156361-statusy-lystkiv-nepratsezdatnosti-yaki-buvayut-ta-shho-oznachayut/) статуси листків непрацездатності означають наступне: -«Готово до сплати». Статус, який вказує на те, що страхувальник може працювати з листком непрацездатності та нараховувати кошти. По електронних лікарняних з таким статусом, роботодавець має сформувати на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України заяву-розрахунок на фінансування відповідного виду допомоги та надіслати її до Фонду. -«Помилково сформований». Статус може отримати листок непрацездатності, якщо медичний висновок, на підставі якого його було сформовано, створено з помилками. У такому разі лікар протягом 7 днів створить коректний медичний висновок, на підставі якого буде створено новий е-лікарняний. А попередній, із неточними чи некоректними даними, отримає статус «Помилково сформований». Виплати по таким електронним лікарняним не проводяться. -«Недійсний». Такий статус має е-лікарняний, створений на підставі медичного висновку за іншою категорією, період непрацездатності за яким не виходить за межі періоду непрацездатності за раніше створеним лікарняним. -«Оплачений». Статус, якого листок непрацездатності набуває після того, як страхувальнику на спеціальний рахунок для зарахування страхових виплат надсилаються кошти для здійснення відповідних виплат застрахованій особі. З урахуванням наведених вище обставин та положень законодавства, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, якими об`єктивно підтверджується факт невиконання відповідачем як страхувальником вимог Закону №1105-XIV в частині оформлення та подачі до Пенсійного фонду України заяв-розрахунків по листкам непрацездатності №4981883-2009577981-1, №8126499-2015330160-1 суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в цій частині. В частині заявленої вимог про зобов`язання відповідача оформити та подати заяви по іншим листкам непрацездатності в задоволенні позовних вимог слід відмовити за їх недоведеністю. Щодо вимог про зобов`язання відповідача здійснити виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності, суд враховує, що підставою звернення позивача до суду стала бездіяльність відповідача щодо не оформлення заяв-розрахунків, які є підставою для фінансування страхувальника та подальшої виплати страхових сум останнім. З листа відповідача від 05.11.2024 року вбачається, що останній не заперечував права позивача на оплату лікарняних. При цьому, перевірка листків непрацездатності та підстав для здійснення страхових виплат згідно Закону України №1105-XIV відноситься до компетенції Пенсійного фонду України. Таким чином, в задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання відповідача здійснити виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності слід відмовити, як безпідставних та заявлених передчасно. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім витрати по сплаті судового збору в сумі 968 грн. 96 коп.

Outcome: partial