Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-01 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» /далі ТОВ «Санфорд Капітал»/ через свого представника, адвоката Маслюженка М.П., 18 лютого 2025 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 21912,20 грн., що складається з: 12164,54 грн\~ залишку простроченого кредиту; 9756,66 грн\~ залишку прострочених комісій. Позовна заява мотивована тим, що 03 лютого 2020 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та\~\~ [PERSON] \~було укладено кредитний договір № 22035000288827, який складається\~з публічної\~частини договору,\~що є\~Універсальний договір\~банківського обслуговування\~клієнтів фізичних\~осіб у\~АТ «БАНК\~КРЕДИТ ДНІПРО»\~зі змінами\~та доповненнями,\~затверджений Банком\~і розміщений\~на офіційному\~сайті Банку\~www.creditdnepr.com.ua\~(далі\~-\~УДБО)\~та індивідуальної\~частини,\~якою є\~вказаний кредитний\~договір (далі\~ Кредитний\~договір).\~Клієнт підписанням\~Кредитного договору\~підтвердив,\~що він\~акцептував УДБО\~шляхом підписання\~Заяви-згоди\~про приєднання\~і згоден\~з усіма\~його умовами\~в повному\~обсязі (з\~урахуванням всіх\~змін та\~доповнень),\~такі умови\~йому зрозумілі\~та не\~потребують додаткового\~тлумачення.\~Кредитний договір\~разом з\~УДБО та\~Заявою-згодою\~складають єдиний\~договір.\~Кредитний договір\~та документи\~до нього\~укладено в\~паперовій формі\~у відділенні\~банку шляхом\~підписання з\~боку клієнта\~власноручним підписом,\~а з\~боку банку,\~відповідно до\~п.2.6.\~Універсального договору\~банківського обслуговування\~клієнтів фізичних\~осіб,\~шляхом нанесення\~на нього\~типографськими засобами\~відбитка печатки\~Банку та\~підпису уповноваженої\~особи банку\~(факсиміле),\~зокрема,\~з цим\~погодився відповідач,\~про що\~вказано в\~розділі 5\~Кредитного договору.\~За умовами\~Кредитного договору,\~він набуває\~чинності з\~моменту його\~підписання сторонами\~та діє\~до повного\~виконання сторонами\~зобов`язань\~за цим\~договором.\~Відповідно до\~п.1.1.,\~1.2.\~Кредитного договору\~банк зобов`язується\~надати Клієнту\~грошові кошти\~(Кредит)\~у тимчасове\~платне користування\~на поточні\~потреби в\~сумі 14880,00\~гривень,\~а Клієнт\~зобов`язується повернути\~наданий Кредит,\~сплатити плату\~за Кредитом\~(проценти\~та комісії),\~а також\~належним чином\~виконати інші\~зобов`язання.\~Відповідно до\~умов Кредитного\~договору /\~п.1.4/\~Кредит надається\~шляхом зарахування\~суми кредиту\~на поточний\~рахунок Клієнта,\~що відкритий\~у АТ\~«БАНК КРЕДИТ\~ДНІПРО».\~У п.1.2.\~Кредитного договору\~сторони погодили,\~що строк\~кредитування становить\~60\~місяці з\~дня укладення\~договору,\~а кінцевою\~датою повернення\~кредиту є\~03/02/2025\~року.\~Процентна ставка\~за користування\~Кредитом є\~фіксованою та\~нараховується у\~наступному розмірі:\~на строкову\~заборгованість 0,001%\~річних,\~на прострочену\~заборгованість за\~кредитом 56,0%\~річних.\~Щомісячна комісія\~за обслуговування\~кредитної заборгованості\~погоджена Сторонами\~у відсотках\~від суми\~Кредиту і\~її розмір\~встановлений в\~певних змінюваних\~ставках за\~різні періоди\~строку кредитування.\~Одночасно з\~укладенням Кредитного\~договору Клієнт\~уклав з\~"УНІКА\~Життя"\~договір добровільного\~страхування життя\~від 03/02/2020\~року.\~Розмір страхового\~платежу за\~цим договором\~страхування становить\~2880\~гривень.\~Вигодонабувачем за\~цим договором\~страхування є\~Банк.\~За умовами\~Кредитного договору,\~а саме\~п.1.5,\~Клієнт доручив\~Банку в\~дату надання\~Кредиту здійснити\~договірне списання\~коштів з\~рахунку Клієнта\~в сумі\~страхового платежу\~на користь\~страховика,\~згідно з\~укладеним договором\~страхування.\~Після укладення\~Кредитного договору\~Банк свої\~зобов`язання виконав\~і зарахував\~на банківський\~поточний рахунок\~Клієнта грошові\~кошти в\~сумі 14880,00\~гривень,\~з яких\~сплатив на\~рахунок "УНІКА\~Життя"\~страховий платіж\~від імені\~Клієнта в\~сумі 2880,00\~гривень,\~що підтверджується\~випискою з\~банківського рахунку\~Клієнта.\~У подальшому\~Клієнт виконав\~свої зобов`язання\~з повернення\~суми кредиту\~та оплати\~нарахованих комісій\~лише частково.\~Згідно виписок\~по рахунку\~Клієнта,\~за весь\~строк з\~моменту укладення\~Кредитного договору\~і до\~моменту звернення\~з цим\~позовом,\~Клієнт сплатив\~Банку лише\~19\~296,65\~гривень.\~Останній платіж\~проведено 07\~квітня 2022\~року.\~Строк повернення\~всієї суми\~отриманого кредиту\~та сплати\~всіх нарахованих\~Банком платежів\~за кредитом\~мав остаточно\~спливати в\~погоджену сторонами\~кінцеву дату\~повернення кредиту,\~а саме\~03\~лютого 2025\~року.\~У зв`язку\~із невиконання\~відповідачем умов\~договору у\~нього виникла\~заборгованість в\~сумі 21\~921,20\~гривень. 11 квітня 2024 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» був укладений договір факторингу № 11/04/24, відповідно до якого АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» відступило ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» право вимоги до боржників, в тому числі до [PERSON] за кредитним договором № 03 лютого 2020 року №22035000288827, ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» не здійснювало жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювало. Представник позивача в судове засідання не прибув, в позовній заяві просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи /а.с. 120/. Відповідач в судове засідання повторно не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неприбуття до суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав /а.с. 114-115, 118-119/. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін в порядку заочного розгляду справи на підставі зібраних у справі доказів, відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням\~ст. 282 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК\~України не здійснювалось. Згідно із ч. 1\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 03 лютого 2020 року між [PERSON] та АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» укладений кредитний договір № 22035000288827, відповідно до умов якого банк зобов`язується надати клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити плату за кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому договором, та підписано паспорт споживчого кредиту «Кредит готівкою Стандарт зі страховкою (3-25)» /а.с. 33-35/. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору кредит надається на таких умовах: сума кредиту - 14880,00 грн; строк кредитування - 60 місяців; кінцева дата повернення кредиту - 03 лютого 2025 року; цільове призначення: на споживчі потреби; процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість за кредитом у розмірі: 0,001% річних; щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості: з 03 лютого 2020 року до 02 червня 2021 року - 5% від суми кредиту, з 03 червня 2021 року до 02 вересня 2022 року - 4% від суми кредиту, з 03 вересня 2022 року до 02 грудня 2023 року - 3% від суми кредиту, з 02 грудня 2023 року до 03 лютого 2025 року\~- 1,95% від суми кредиту. У разі не повернення суми кредиту в терміни, встановлені договором ( в дати, передбачені Графіком платежів, в кінцеву дату повернення кредиту, або іншу дату, визначену банком у письмовій вимозі у випадку порушення клієнтом умов договору), клієнт зобов`язаний сплатити банку проценти за порушення грошового зобов`язання (згідно з ч. 2\~ст. 625 ЦК України) в розмірі 56,00% процентів річних від простроченої заборгованості за кредитом за кожен день прострочення, включаючи день погашення простроченої заборгованості. Відповідно до п. 1.3 кредитного договору кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта, відкритий у АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО». У п. 2.1 кредитного договору визначено, що клієнт доручає банку в дату надання кредиту здійснити договірне списання коштів з рахунку клієнта в сумі страхового платежу, а саме 2880,00 грн на користь страховика ПрАТ Страхова компанія «Уніка життя»» згідно з договором страхування. У розділі 4 кредитного договору встановлено Графік платежів. Банк виконав свої обов`язки за кредитним договором № 22035000288827 від 03 лютого 2020 року належним чином, зарахувавши 03 лютого 2020 року на рахунок [PERSON] кредитні кошти в сумі 14880,00 грн, що підтверджується випискою по особову рахунку /а.с. 37/. Як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором № 22035000288827 від 03 лютого 2020 року, відповідач [PERSON] станом на 10 квітня 2024 року мав заборгованість за вказаним договором у загальній сумі 21921,43 грн, яка складається з: 12164,54 грн - заборгованість за кредитом, 9756,66 грн - заборгованість за комісією /а.с. 30-31/. 11 квітня 2024 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» укладений договір факторингу №11/04/24, за яким АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» відступило ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» права грошової вимоги, зокрема, за договором № 22035000288827 від 03 лютого 2020 року, укладеним з [PERSON] у розмірі 21921,43 грн, що підтверджується витягом з реєстру боржників /а.с. 16 зворот, 20-21). Відповідно до норм ст.ст.\~11,\~525,\~629 ЦК України\~підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмовій формі (ст.ст.\~1054,\~1055 ЦК України, ст.13 Закону України «Про споживчий кредит»). Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною 2\~ст.1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 509ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1\~ст. 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.512ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до ст.516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Таким чином, ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» є новим кредитором, так як набуло право вимоги до відповідачки за кредитним договором 22035000288827 від 03 лютого 2020 року, а тому вправі вимагати погашення відповідачем заборгованості згідно цього договору. Згідно з\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Частиною 1\~ст. 530 ЦК України\~передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст.\~610,\~611 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, своєчасно кредитні кошти та відсотки товариству не повернув, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Правильність розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачем не спростована. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Перевіривши поданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд вважає, що останній здійснений обґрунтовано та арифметично правильно. Стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Договір, укладений між відповідачем [PERSON] та первісним кредитором, договора факторингу у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень\~статті 204 ЦК України\~діє презумпція правомірності указаних правочинів. Фактично, порушене право кредитора залишилось незахищеним, а тому підлягає захисту в судовому порядку. Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» заборгованості за кредитним договором 22035000288827 від 03 лютого 2020 року в сумі 21921,43 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7200,00 грн, суд враховує таке. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду, зокрема у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду копію договору про надання правової допомоги № 1/04 від 01 квітня 2024 року, укладеного між ТОВ «Санфорд Капітал» та адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС», вартість послуг на 1-го боржника, копію акту приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 4 від 16 грудня 2024 року /а.с. 22-27 зворот/. Із документів слідує, що загальна вартість наданих адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС» послуг зі складання та направлення позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості із [PERSON] становить 7200,00 грн. Відповідно до ч. 4 ст.\~137\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами /ч. 5 ст. 137 ЦПК України/. Згідно із п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2\~ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. Пунктом 3.2\~рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009\~передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Таким чином, суд вважає, що до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, надані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи, що дана цивільна справа не є справою значної складності, відповідно до ст. 19 ЦПК України відноситься до малозначних справ, які розглядаються у спрощеному позовному провадженні, об`єм виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) є незначним, суд дійшов висновку, що заявлений стороною позивача розмір вартості послуг за правничу допомогу у загальній сумі 7200,00 грн є завищеним і неспівмірним із предметом даного позову, в зв`язку з чим наявні підстави для застосування положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 3200,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до положень ч.1 ст.\~141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесений ним документально підтверджений судовий збір в сумі 2422,40 грн /а.с. 8/. На підставі викладеного,

Outcome: approved