Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

07.01.2025 представник позивача, за довіреністю у справі - Ясницька Наталія Олегівна, звернулася до суду з вказаним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який зареєстрований судом 14.01.2025, обґрунтовуючи тим, що 02.02.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №02588-01/2024, який підписаний електронним цифровим підписом позичальника. 20.06.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №20062024, відповідно до якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №20062024 від 20.06.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 16923,60 грн, з яких: 5014,40 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11909,20 грн - сума заборгованості за відсотками. 08.02.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №12923-02/2024, який підписаний електронним цифровим підписом позичальника. 24.05.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №24052024, відповідно до якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №24052024 від 24.05.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 12495,00 грн, з яких: 3400,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9095,00 грн - сума заборгованості за відсотками.24.01.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено кредитний договір №7509655, який підписаний електронним цифровим підписом позичальника. 27.09.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «ЄАПБ» укладено договір факторингу №27092024, у відповідності до умов якого, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників. Відповідно реєстру боржників від 27.09.2024 за договором факторингу №27092024 ТОВ «Фінансова компанія «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в розмірі 89183,08 грн, з яких: 24725,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 64458,08 грн - сума заборгованості за відсотками, 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею, штрафами.19.02.2024між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] було укладено договір позики №6963104, який підписаний електронним цифровим підписом позичальника. 11.01.2024 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №11-01/2024, у відповідності до умов якого, ТОВ «МАНІФОЮ» передало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «МАНІФОЮ» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №6 до Договору факторингу №11-01/2024 від 11.01.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в розмірі 13182,75 грн, яка складається з: 3100,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 5704,00 грн - сума заборгованості за відсотками за користування позикою, 4378,75 грн. - сума заборгованості за відсотками на прострочену позику.26.02.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] було укладено кредитний договір №28114-02/2024, який підписаний електронним цифровим підписом позичальника. 24.06.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №24062024, відповідно до якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» права вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №24062024 від 24062024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 3500,00 грн, з яких: 1000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2500,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 0,00 грн - заборгованість за пенею.02.02.2024 між ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №79592361, який підписаний електронним цифровим підписом позичальника. 14.06.2021 між ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/2021, у відповідності до умов якого, ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №25 від 20.06.2024 до Договору факторингу №14/06/2021 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в розмірі 42600,00 грн, яка складається з: 12000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 30600,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 0,00 грн - сума заборгованості за пенею.19.02.2024 між ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №2717976, який підписаний електронним цифровим підписом позичальника. 14.06.2021 між ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/2021, у відповідності до умов якого, ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №28 від 25.07.2024 до Договору факторингу №14/06/2021 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в розмірі 40800,00 грн, яка складається з: 12000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 28800,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 0,00 грн - сума заборгованості за пенею. Згідно умов кредитних договорів позичальник зобов`язувався повернути кредити, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених договорами. Однак, всупереч умовам кредитних договорів, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, тому, позивач просить у судовому порядку стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №02588-01/2024 в розмірі 16923,60 грн, за кредитним договором №12923-02/2024 в розмірі 12495,00 грн, за кредитним договором №7509655 в розмірі 89183,08 грн, за договором позики №6963104 в розмірі 13182,75 грн, за кредитним договором №28114-02/2024 в розмірі 3500,00 грн, за договором позики №79592361 в розмірі 42600,00 грн, за договором позики №2717976 в розмірі 40800,00 грн, всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі 218684,43 грн, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати. 16.01.2025 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 20.02.2025 - 11:00 год. 03.02.2025 представник відповідача, адвокат Підодвірний Тарас Іванович, подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. На підтвердження позовних вимог позивач подав до суду копію договору від 21.01.2024 року № 7509655, від 19.02.2024 року № 6963104, від 26.02.2024 року № 28114-02/204, від 02.02.2024 року № 79592361, від 19.02.2024 року № 2717976, від 02.02.2024 року № 02588-02/2024, від 08.02.2024 року № 12923-02/2024, але приєднані до матеріалів справи договори не містять підписів сторін договору. Згідно позовної заяви такі договори нібито укладено в режимі онлайн шляхом заповнення відповідачем в електронній формі анкети-згоди клієнта на сайті позивача. Електронний документ, на підставі якого між сторонами виникають права та обов`язки, має відповідати положенням Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Разом з тим, доказів укладення такого договору, який за формою відповідає вимогам цивільного законодавства, позивачем не надано. Отже, позивачем не надано доказів того, що наявна в матеріалах справи копія договору створювалася у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що вона підписувалася електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Таким чином, позивачем не доведено факту укладення сторонами договору від 21.01.2024 № 7509655, від 19.02.2024 № 6963104, від 26.02.2024 № 28114-02/204, від 02.02.2024 № 79592361, від 19.02.2024 № 2717976, від 02.02.2024 № 02588-02/2024, від 08.02.2024 № 12923-02/2024, що в свою чергу, свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань, а отже вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Також, зазначає, що надані до позовної заяви розрахунки заборгованості за спірними кредитними договорами не містять даних про суми коштів, що сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості, а також процентну ставку обрахунку заборгованості, а тому позивач не довів наявність у відповідача заборгованості за вказаними договорами кредиту у розмірі, зазначеному у розрахунках. Таким чином, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надано до суду належних і допустимих доказів укладення кредитного договору з відповідачем на тих умовах на які посилається позивач та отримання відповідачем кредитних коштів. Щодо відступлення права вимоги, зазначає, що подані позивачем копії договорів факторингу не містять будь-якої інформації, що могла б свідчити про відступлення права вимоги саме до відповідача, як то ПІБ, номер кредитного договору та інші данні. Надані позивачем витяг з реєстрів прав вимог не містить підписів сторін, що уклали договір факторингу, а містить лише підпис представника ТОВ «ФК «ЄАПБ», що свідчить про те, що витяг виготовлено позивачем самостійно і, що позивач може зазначити у вказаному витязі будь-яку інформацію, на власний розсуд. Крім того звертає увагу на те, що проведені позивачем розрахунки заборгованості не відповідають вимогам закону, оскільки за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Таку правову позицію наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №912/1120/16, від 31.20.2018 у справі № 202/4494/16-ц, від 23.05.2018 у справі №910/1238/17, від 19.06.2019 року у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц. Тому, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. 10.02.2025 представник позивача, за довіреністю у справі - Ясницька Наталія Олегівна, подала до суду відповідь на відзив, в якій зазначила, що ознайомившись з відзивом вважає його безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Щодо укладення договорів, то воно було здійснено в електронній формі в інформаційно телекомунікаційній системі (ІТС) Товариств. Клієнт здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення Заявки на отримання кредиту на Сайті Товариства, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці як обов`язкові для заповнення. Сторони домовилися, що всі документи щодо надання Кредиту підписуються Клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На підставі даних, зазначених у заявці, інформаційна система Товариства здійснює реєстрацію заявника на сайті товариства і формує Особистий кабінет Клієнта. У момент введення коду на Сайті Товариства Клієнт направляє Товариству електронне повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) підписане одноразовим ідентифікатором. Після вводу даного коду договір вважається підписаним. Тобто, для укладання кожного з договорів необхідно було здійснити певну послідовність дій направлених на реальне укладення договору та отримання коштів, нездійснення чи не завершення дії унеможливлює укладення договору. Сторони узгодили розміри кредитів (позики), строки та умови користування коштами, у кожному з договорів передбачено умови та строки нарахування відсотків та відповідальність сторін за невиконання та неналежне виконання умов договорів, що свідчить про ознайомлення позичальника зі всіма істотними умовами договорів та про наявність волі відповідача для укладення кредитних договорів та договору позики в електронній формі, на погоджених умовах, шляхом підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Отже, підписавши договір, Позичальник посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору. У відповідності до умов кожного з вищезазначених договорів, їх підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладанні договорів. У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача (ПІП, РНОКПП, реквізити банківської картки на яку первісним кредитором здійснювалось перерахування позичених грошових коштів, номер телефону, адреса електронної пошти), були використані неправомірно для укладення договору від його імені, ним до суду не надано. Також слід звернути увагу на те, що відповідач до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій не звертався, як і не оскаржував правомірність укладеного договору. Отже, позивачем доведено факт укладання відповідачем договорів в електронній формі та підписання їх з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Щодо перерахування кредитних коштів, то у відповідності до умов договорів укладених в електронній формі, кошти надано позичальнику в безготівковій формі на банківську картку [NUMBER] та [NUMBER] вказану власноруч позичальником при заповнення форм заявки при укладанні договору. Перерахування коштів на платіжні карти відповідача за укладеними договорами було безпосередньо здійснено оператором онлайн-послуг платіжної інфраструктури, які не здійснюють операцій з готівковими грошима, а перекази коштів здійснюються виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Також умовами угод з банками-екваєрами, від яких фактично надходять на картки клієнтів кошти до переказу, передбачено надходження від Компанії загальних сум поповнення карток за визначений період, а не сум окремих транзакцій, в зв`язку з цим виділення транзакції як окремого платежу із зазначенням призначення у банківській виписці не є можливим. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти доказами належності картки карток позичальнику та первинними документами бухгалтерського обліку, що підтверджують факт перерахування коштів зі сторони первісних кредиторів позичальнику, за укладеними договорами відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність». Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування/ отримання кредитних коштів. Якщо Відповідач не згоден з розрахунками заборгованості, наданими позивачем чи ставить під сумнів правильність доданого до матеріалів справи розрахунку заборгованості, він мав право замовити спеціальну експертизу для отримання відповідного висновку з метою подальшої подачі його на розгляд суду, але скористалися даним правом. Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», а саме того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок позичальника, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, Відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. У розрахунках заборгованості наданих первісними кредиторами відображено порядок нарахування відсотків, який було здійснено у відповідності до умов Договорів та додатків до них. Щодо нарахування суми заборгованості, то згідно з умовами укладених договорів, позичальник зобов`язався повернути грошові кошти, сплатити проценти за користування коштами та прострочення і виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Нарахування заборгованості здійснювалось у відповідності до умов договору та додатків до нього, саме через неналежне виконання позичальником взятих на себе зобов`язань і було нараховано суму заборгованості, яку позивач просить стягнути. Щодо відступлення права вимоги, то копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах. Повідомлення боржників про відступлення права вимоги здійснювалось первісними кредиторами. У законодавстві України не передбачено обов`язку правонаступника кредитора мати підтвердження направлення боржнику повідомлення про відступлення права вимоги. При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті існуючої заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в Кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Тому, просить долучити до матеріалів справи відповідь на відзив та всі додатки до нього, судові засідання проводити за відсутності представника позивача. 17.02.2025 представник відповідача, адвокат Підодвірний Тарас Іванович, подав до суду заперечення на відповідь на відзив, у яких зазначив, що позивачем направлено до районного суду роздруківку невідомого походження, яку останній намагається видати за нібито укладений кредитний договір від 21.01.2024 № 7509655, від 19.02.2024 № 6963104, від 26.02.2024 № 28114-02/204, від 02.02.2024 № 79592361, від 19.02.2024 № 2717976, від 02.02.2024 № 02588-02/2024, від 08.02.2024 № 12923-02/2024. В той же час, у матеріалах справи відсутні: оферта на укладення кредитного договору, акцепт оферти на укладення кредитного договору, відсутня інформація щодо того, чи проходила особа яка нібито укладала кредитний договір ідентифікацію, як це передбачено чинним законодавством, відсутні докази проведення такої ідентифікації, відсутня відповідь особи яка нібито проходила ідентифікацію про прийняття пропозиції (акцепт), відсутнє підтвердження вчинення електронного правочину, яке повинен був отримати позичальник, при укладанні договору. Отже, матеріали судової справи взагалі не містять жодного доказу, що нібито укладення договору від 21.01.2024 № 7509655, від 19.02.2024 № 6963104, від 26.02.2024 № 28114-02/204, від 02.02.2024 № 79592361, від 19.02.2024 № 2717976, від 02.02.2024 № 02588-02/2024, від 08.02.2024 № 12923- 02/2024 відбувалось в порядку визначеному чинним законодавством. А тому, якщо позивач вважає, що Відповідач отримував одноразовий ідентифікатор, використовував його для укладення кредитного договору, всі ці обставини повинні бути доведені належними та допустимими доказами, наприклад інформацією від мобільного оператора про належність номера телефону саме відповідачеві, підтвердження направлення смс-повідомлення на цей номер, докази, що саме відповідач реєструвалась в ЕС «кредиторів» позивачем також надані не були, як і не повідомлено, як саме проводилась ідентифікація особи, та не надано доказів такої ідентифікації. В той же час, позивач не надає жодного доказу, який би дозволив достовірно з`ясувати обставини нібито укладення кредитного договору. Враховуючи вищевикладене, позивачем не доведено належними та допустимими доказами укладення кредитного договору від 21.01.2024 № 7509655, від 19.02.2024 № 6963104, від 26.02.2024 № 28114-02/204, від 02.02.2024 № 79592361, від 19.02.2024 № 2717976, від 02.02.2024 № 02588-02/2024, від 08.02.2024 № 12923-02/2024. Також, позивачем не доведено отримання відповідачем кредитних коштів. Позивачем, ні до позовної заяви, і на до відповіді на відзив не надано жодного належного та допустимого доказу перерахування коштів та отримання таких коштів відповідачем. Тому, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. 20.02.2025 судом постановлено ухвалу, якою витребувано в Акціонерного товариства «Універсал банк» інформацію щодо наявності у [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) карткових рахунків відкритих у банку станом на 02.02.2024, інформацію щодо належності у [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) банківської картки № [NUMBER], виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної карти № [NUMBER] у [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) з 02.02.2024 по 01.03.2024 та інформацію щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] за період з 02.02.2024 по 01.03.2024 та витребувано в Акціонерного товариства «Укрсиббанк» (ЄДРПОУ: 09807750, Адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12, електронна пошта: info@ukrsibbank.com) інформацію щодо наявності у [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) карткових рахунків відкритих у банку станом на 24.01.2024, інформацію щодо належності у [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) банківської картки № [NUMBER] , виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної карти № [NUMBER] у [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) з 24.01.2024 по 31.01.2024 та інформацію щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] за період з 24.01.2024 по 31.01.2024. 20.02.2025 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про оголошення перерви у підготовчому засіданні до 20.03.2025 - 09:00 год, згідно п. 4 ч.5 ст. 198 ЦПК України. 20.03.2025 справу було знято з розгляду, у зв`язку із тимчасовою не працездатністю головуючого судді у справі, а підготовче засідання перенесено на 16.04.2025- 09:30 год. 16.04.2025 ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 13.05.2025 - 09:30 год. Представник позивача, за довіреністю у справі - Ясницька Наталія Олегівна, у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, у позовній заяві та у відповіді на відзив просила розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, а позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача, адвокат Підодвірний Тарас Іванович, у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.1 ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків ( ст. 11 ЦК України). Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). 02.02.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір №02588-01/2024 про надання фінансового кредиту, який підписаний електронним цифровим підписом позичальника (п. 8 Кредитного договору) (Т. 1 а.с. 13-16) відповідно до умов якого товариство зобов?язується надати клієнту фінансовий кредит в розмірі 5400,00 грн на власні потреби, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Кредит надається в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на реквізити платіжної банківської картки [NUMBER] , строком на 120 днів, до 31.05.2024, зі сплатою товариству процентів 2,50 % в день. Також, встановлено, що невід`ємною частиною цього договору є Правила надання коштів у позику для споживачів фінансових послуг ТОВ «Аванс Кредит», які розміщені на сайті і приймаючи умови договору [PERSON] підтвердив, що він ознайомлений повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись Правил надання коштів для споживачів фінансових послуг ТОВ «Аванс Кредит» (п. 7.6 Договору). Також, відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 17-18). 08.02.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №12923-02/2024 про надання фінансового кредиту, який підписаний електронним цифровим підписом позичальника (п. 8 Кредитного договору) (Т. 1 а.с. 25-28), відповідно до умов якого товариство зобов?язується надати клієнту фінансовий кредит в розмірі 3400,00 грн на власні потреби, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Кредит надається в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на реквізити платіжної банківської картки [NUMBER] , строком на 120 днів, до 06.06.2024, зі сплатою товариству процентів 2,50 % в день. Також, встановлено, що невід`ємною частиною цього договору є Правила надання коштів у позику для споживачів фінансових послуг ТОВ «Аванс Кредит», які розміщені на сайті і приймаючи умови договору [PERSON] підтвердив, що він ознайомлений повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись Правил надання коштів для споживачів фінансових послуг ТОВ «Аванс Кредит» (п. 7.6 Договору). Також, відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 29-30). 24.01.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір №7509655 про надання споживчого кредиту (а.с. 42-52), відповідно до умов якого товариство надає споживачу кредит у гривні в загальній сумі 25000,00 грн на споживчі потреби, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Позика надається строком на 360 днів. Сторони погодили фіксовану процентну ставку за користування позикою, зокрема, 2,2% в день та застосовується у межах строку надання позики та знижену процентну ставку, що становить 1,615% в день. Позика надається шляхом перерахування Товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок клієнта [NUMBER] . Також, встановлено, що підписуючи договір [PERSON] підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», які розміщені на сайті, повністю їх розуміє, погоджується з ними та зобов`язується неухильно їх дотримуватись (п. 9.8 Договору). 24.01.2024 відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 39-41). 19.02.2024 між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] було укладено договір позики №6963104, який підписаний електронним цифровим підписом позичальника (Т. 1 а.с. 70-76), відповідно до умов якого товариство надає позичальнику у власність грошові кошти в розмірі 3100,00 грн, на умовах повернення, платності та строковості, на придбання товарів для задоволення потреб не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю, шляхом їх перерахування на рахунок банківської картки позичальника [NUMBER] , строком на 80 днів, тобто до 09.05.2024, зі сплатою базової фіксованої процентної ставки 2,5% на день, яка застосовується протягом першого розрахункового періоду та сплатою основної процентної ставки 2,5% на день, яка застосовується протягом усього періоду позики, а позичальник зобов`язується повернути таку ж суму грошових коштів та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі. Також, встановлено, що невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «МАНІФОЮ», які розміщені на сайті mycredit.ua, і приймаючи умови договору [PERSON] підтвердив, що він вивчив та повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «МАНІФОЮ» (п. 10.1.5 Договору). 19.02.2024 відповідачем було підписано паспорт позики (а.с. 77-79). 26.02.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №28114-02/2024, який підписаний електронним цифровим підписом позичальника (п. 8 Кредитного договору) (Т. 1 а.с. 92-95), відповідно до умов якого товариство зобов?язується надати клієнту фінансовий кредит в розмірі 1000,00 грн на власні потреби, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Кредит надається в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на реквізити платіжної банківської картки № [NUMBER] , строком на 100 днів, до 04.06.2024, зі сплатою товариству процентів 2,5 % річних від суми кредиту. Також, встановлено, що невід`ємною частиною цього договору є Правила надання коштів у позику для споживачів фінансових послуг ТОВ СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», які розміщені на сайті і приймаючи умови договору [PERSON] підтвердив, що він ознайомлений повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання коштів у позику ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» (7.6 Договору). 26.02.2024 відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 96-97). 02.02.2024 між ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №79592361, який підписаний електронним цифровим підписом позичальника (Т. 1 а.с. 107-110), відповідно до умов якого товариство надає позичальнику у власність грошові кошти в розмірі 12000,00 грн, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника№ [NUMBER] , строком на 30 днів, тобто до 02.03.2024, зі сплатою 2,5% на день, а позичальник зобов`язується повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту або достроково, та сплатити позикодавцю плату від суми позики. Пунктом п.2.4 Договору позики передбачено, що відсоткові ставки, визначені Договором є незмінними протягом всього строку позики та можуть бути змінені виключно на підставі укладеної між первісним кредитором та Відповідачем додаткової угоди до договору. У відповідності до п. 4 Договору, проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Також, встановлено, що невід`ємною частиною цього договору є Правила надання коштів у позику для споживачів фінансових послуг ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», які розміщені на сайті mycredit.ua, і приймаючи умови договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правила надання коштів для споживачів фінансових послуг ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» (п. 5.2, 5.3, 28 Договору). 19.02.2024 між ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №2717976, який підписаний електронним цифровим підписом позичальника (Т. 1 а.с. 118-121), відповідно до умов якого товариство надає позичальнику у власність грошові кошти в розмірі 12000,00 грн, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника № [NUMBER] , строком на 30 днів, тобто до 20.03.2024, зі сплатою 2,5% на день, а позичальник зобов`язується повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту або достроково, та сплатити позикодавцю плату від суми позики. Пунктом п.2.4 Договору позики передбачено, що відсоткові ставки, визначені Договором є незмінними протягом всього строку позики та можуть бути змінені виключно на підставі укладеної між первісним кредитором та Відповідачем додаткової угоди до договору. У відповідності до п. 4 Договору, проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Також, встановлено, що невід`ємною частиною цього договору є Правила надання коштів у позику для споживачів фінансових послуг ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», які розміщені на сайті mycredit.ua, і приймаючи умови договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правила надання коштів для споживачів фінансових послуг ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» (п. 5.2, 5.3, 28 Договору). При вирішення спору суд виходить з наступного. Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Передбачено ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). Ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За ч 2. ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Представник відповідача, заперечуючи проти позову, зазначає, що приєднані до матеріалів справи договори не містять підписів сторін договору. Електронний документ, на підставі якого між сторонами виникають права та обов`язки, має відповідати положенням Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Разом з тим, доказів укладення такого договору, який за формою відповідає вимогам цивільного законодавства, позивачем не надано. Тому, позивачем не надано доказів того, що наявні в матеріалах справи копії договорів створювалися у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що вони підписувалися електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Таким чином, позивачем не доведено факту укладення сторонами договору від 21.01.2024 № 7509655, від 19.02.2024 № 6963104, від 26.02.2024 № 28114-02/204, від 02.02.2024 № 79592361, від 19.02.2024 № 2717976, від 02.02.2024 № 02588-02/2024, від 08.02.2024 № 12923-02/2024, що в свою чергу, свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань, а отже вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Однак, суд критично оцінює зазначені твердження виходячи з наступного. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону). Згідно положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. П. 6 ч. 1 ст. 3 цього Закону визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 цього Закону). На відносини, що виникають у процесі створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання та знищення електронних документів поширюється дія Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». У ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» вказано, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. За змістом ст. 6, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Отже, електронний документ, на підставі якого між сторонами виникають права та обов`язки, має відповідати положенням Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» (правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 16.03.2020 у справі № 910/1162/19 та від 19.01.2022 у справі № 202/2965/21). Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісними кредитором не було б укладено. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14.06.2022 у справі №757/40395/20-ц, від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18. Як вбачається із матеріалів справи, кожен із кредитних договорів було укладено в електронній формі в інформаційно телекомунікаційній системі (ІТС) Товариств, для укладання яких необхідно було здійснити певну послідовність дій направлених на реальне укладення договору та отримання коштів, нездійснення чи не завершення дії унеможливлює укладення договору. У кожному з кредитних договорів №02588-01/2024 від 02.02.2024, №12923-02/2024 від 08.02.2024, №7509655 від 24.01.2024, №6963104 від 19.02.2024, №28114-02/2024 від 26.02.2024, №79592361 від 02.02.2024 та №2717976 від 19.02.2024 сторони узгодили розміри кредитів (позики), строки та умови користування коштами, у кожному з договорів передбачено умови та строки нарахування відсотків та відповідальність сторін за невиконання та неналежне виконання умов договорів, що свідчить про ознайомлення позичальника зі всіма істотними умовами договорів та про наявність волі відповідача для укладення кредитних договорів в електронній формі, на погоджених умовах, шляхом підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Встановлено, що кредитні договори №02588-01/2024 від 02.02.2024, №12923-02/2024 від 08.02.2024, №7509655 від 24.01.2024, №6963104 від 19.02.2024, №28114-02/2024 від 26.02.2024, №79592361 від 02.02.2024 та №2717976 від 19.02.2024 підписані відповідачем електронним підписом, за допомогою одноразових ідентифікаторів, а тому, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Також, підписання кредитних договорів №02588-01/2024 від 02.02.2024, №12923-02/2024 від 08.02.2024, №7509655 від 24.01.2024, №6963104 від 19.02.2024, №28114-02/2024 від 26.02.2024, №79592361 від 02.02.2024 та №2717976 від 19.02.2024 (електронним підписом) свідчить про те, що [PERSON] усі умови цілком зрозумів та своїм підписом підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Тому, аналізуючи в сукупності докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що факт підписання кредитних договорів №02588-01/2024 від 02.02.2024, №12923-02/2024 від 08.02.2024, №7509655 від 24.01.2024, №6963104 від 19.02.2024, №28114-02/2024 від 26.02.2024, №79592361 від 02.02.2024 та №2717976 від 19.02.2024 в електронному вигляді за допомогою одноразових ідентифікаторів [PERSON] є доведеним, натомість відповідачем будь-яких доказів на спростування даних обставин справи до суду подано не було. Таким чином, кредитні договори кредитні договори №02588-01/2024 від 02.02.2024, №12923-02/2024 від 08.02.2024, №7509655 від 24.01.2024, №6963104 від 19.02.2024, №28114-02/2024 від 26.02.2024, №79592361 від 02.02.2024 та №2717976 від 19.02.2024, підписані сторонами, є чинними, у встановленому законом порядку недійсними не визнавалися, сторони визначили всі істотні умови договору, а тому, саме з 24.01.2024, 02.02.202, 08.02.2024, 19.02.2024 та 26.02.2024 між сторонами виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ч. 1 ст. 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Представник відповідача, заперечуючи проти позову, зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем коштів, а саме позивачем належними та допустимими доказами не доведено (не надано виписки за картковими рахунками) факту перерахування грошових коштів на рахунок відповідача. Однак, суд критично оцінює зазначені твердження виходячи з наступного. Так, у відповідності до умов кредитних договорів №02588-01/2024 від 02.02.2024, №12923-02/2024 від 08.02.2024, №7509655 від 24.01.2024, №6963104 від 19.02.2024, №28114-02/2024 від 26.02.2024, №79592361 від 02.02.2024 та №2717976 від 19.02.2024, які укладені в електронній формі, кредитні кошти було надано відповідачу [PERSON] в безготівковій формі на банківську картку [NUMBER] та [NUMBER] , яка вказана відповідачем власноруч при укладенні договорів, безпосередньо операторами, які надають послуги з переказу коштів. Перерахування на картковий рахунок відповідача ( [NUMBER] ), грошових коштів в розмірі 5400,00 грн за договором про надання фінансових кредиту №02588-01/2024 від 02.02.2024 підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (Т. 2 а.с. 52). Перерахування на картковий рахунок відповідача ( [NUMBER] ), грошових коштів в розмірі 3400,00 грн за договором про надання фінансових кредиту №12923-02/2024 від 08.02.2024 підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (Т. 2 а.с. 48). Перерахування на картковий рахунок відповідача ( [NUMBER] ), грошових коштів в розмірі 3100,00 грн за договором позики №6963104 від 19.02.2024 підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (Т. 1 а.с. 80). Перерахування на картковий рахунок відповідача ( [NUMBER] ), грошових коштів в розмірі 1000,00 грн за договором позики №28114-02/2024 від 26.02.2024 підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (Т. 2 а.с. 26). Перерахування на картковий рахунок відповідача ( [NUMBER] ), грошових коштів в розмірі 1000,00 грн за договором позики №2717976 від 19.02.2024 підтверджується довідкою ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» (Т. 2 а.с. 39-40). Вказані обставини, а також перерахування грошових кошів за договором №7509655 від 24.01.2024 та №79592361 від 02.02.2024, підтверджується також випискою по картковому рахунку за період з 24.01.2024 по 31.01.2024 та інформацією, яка надана АТ «УКРСИББАНК», випискою по картковому рахунку за період з 02.02.2024 по 03.0.2024 та інформацією, яка надана АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на виконання вимог ухвали про витребування доказів від 20.02.2025 (Т. 2 а.с. 195-199, 202-203) та не спростовані відповідачем належними та допустимими доказами, враховуючи, що він не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до такої інформації, відповідно до законодавства. Представник відповідача, заперечуючи проти позову, зазначає, що подані позивачем копії договорів факторингу не містять будь-якої інформації, що могла б свідчити про відступлення права вимоги саме до відповідача, як то ПІБ, номер кредитного договору та інші данні. Надані позивачем витяг з реєстрів прав вимог не містить підписів сторін, що уклали договір факторингу, а містить лише підпис представника ТОВ «ФК «ЄАПБ», що свідчить про те, що витяг виготовлено позивачем самостійно і, що позивач може зазначити у вказаному витязі будь-яку інформацію, на власний розсуд. Однак, суд критично оцінює зазначені твердження виходячи з наступного. 20.06.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20062024 (Т. 1 а.с. 20-22, Т. 2 а.с. 57-65), відповідно до якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. Згідно п. 1.2 договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно акту прийому передачі реєстру боржників за договором факторингу №20062024 від 20.06.2024 (Т. 1 а.с. 23, Т. 2 а.с. 66), клієнт ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передав фактору ТОВ «ФК «ЄАПБ», в свою чергу фактор прийняв реєстр боржників, після чого від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників. Реєстр боржників передано в повному об`ємі відповідно до умов договору. Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 24.05.2024 до договору факторингу №20062024 від 20.06.2024 (Т. 1 а.с. 24, Т. 2 а.с. 67-69) ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 16923,60 грн, з яких: 5014,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11909,20,00 грн - сума заборгованості за відсотками. З копії платіжної інструкції №21517 від 26.06.2024 (Т. 2 а.с. 70), вбачається, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатило ціну згідно договору факторингу №20062024 від 20.06.2024. 24.05.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №24052024 (Т. 1 а.с. 32-34, Т. 2 а.с. 71-79), відповідно до якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. Згідно п. 1.2 договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно акту прийому передачі реєстру боржників за договором факторингу №24052024 від 24.05.2024 (Т. 1 а.с. 35, Т. а.с. 80), клієнт ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передав фактору ТОВ «ФК «ЄАПБ», в свою чергу фактор прийняв реєстр боржників, після чого від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників. Реєстр боржників передано в повному об`ємі відповідно до умов договору. Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 24.05.2024 до договору факторингу №24052024 від 24.05.2024 (Т. 1 а.с. 31, Т. 2 а.с. 81-83) ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 12495,00 грн, з яких: 3400,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9095,00 грн - сума заборгованості за відсотками. З копії платіжної інструкції №21383 від 30.05.2024 (Т. 2 а.с. 84), вбачається, що ТОВ «ФК «ЄАПБ`сплатило ціну згідно договору факторингу №24052024 від 24.05.2024. 27.09.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №27092024 (Т. 1 а.с. 60-62, Т. 2 а.с. 83-94), відповідно до якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. Згідно п. 1.2 договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно акту прийому передачі реєстру боржників за договором факторингу №27092024від 27.09.2024 (Т. 1 а.с. 63, Т. а.с. 95), клієнт ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передав фактору ТОВ «ФК «ЄАПБ», в свою чергу фактор прийняв реєстр боржників, після чого від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників. Реєстр боржників передано в повному об`ємі відповідно до умов договору. Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 24.05.2024 до договору факторингу №27092024 від 27.09.2024 (Т. 1 а.с. 64, Т. 2 а.с. 96-99) ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 89183,08 грн, з яких: 24725,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 64458,00 грн - сума заборгованості за відсотками. З копії платіжної інструкції №462 від 30.09.2024 (Т. 2 а.с. 100), вбачається, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатило ціну згідно договору факторингу №27092024 від 27.09.2024. 11.01.2024 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №11-01/2024 (Т. 1 а.с. 82-84, Т. 2 а.с. 101-108), відповідно до якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. Згідно п. 1.2 Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. 21.08.2024 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено додаткову угоду №7 до договору факторингу №11-01/2024 від 11.01.2024 (Т. 1 а.с. 85, Т. 2 а.с. 109). Згідно акту прийому передачі реєстру боржників за договором факторингу №11-01/2024 від 11.01.2024 (Т. 1 а.с. 86, Т. 2 а.с. 110), клієнт ТОВ «МАНІФОЮ» передав фактору ТОВ «ФК «ЄАПБ», в свою чергу фактор прийняв реєстр боржників кількістю 1211, після чого від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором до боржників. Реєстр боржників передано в повному об`ємі відповідно до умов договору. Відповідно до витягу з Реєстру боржників №1 від 11.01.2024 до договору факторингу №11-01/2024 від 11.01.2024 (Т. 1 а.с. 87, Т. 2 а.с. 111-113) ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 13182,75 грн, з яких: 3100,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 5704,00 грн - сума заборгованості за процентами за користування позикою; 4378,75 грн - сума заборгованості за процентами на прострочену позику. З копії платіжної інструкції №410 від 21.08.2024 (Т. 2 а.с. 114), вбачається, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатило ціну згідно договору факторингу №11-01/2024 від 11.01.2024. 24.06.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №24062024 (Т. 1 а.с. 100-101, Т. 2 а.с. 115-123), відповідно до якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. Згідно п. 1.2 договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно акту приймання-передачі реєстру боржників до договору факторингу №24062024 від 24.06.2024 (Т. 1 а.с. 102, Т. 2 а.с. 124), ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передав, а фактор ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв реєстр боржників, після чого від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників. Реєстр боржників передано в повному об`ємі відповідно до умов договору факторингу. Згідно витягу з Реєстру боржників від 24.06.2024 до договору факторингу №24062024 від 24.06.2024 (Т. 1 а.с. 103, Т. 2 а.с. 125-127) ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 3500,00 грн, з яких: 1000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2500,00 грн - сума заборгованості за відсотками. З копії платіжної інструкції №341 від 27.06.2024 (Т. 2 а.с. 128), вбачається, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатило ціну згідно договору факторингу №24062024 від 24.06.2024. 14.06.2021 між ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/2021 (Т. 1 а.с. 112, 114, 123-124, Т. 2 а.с. 129-136), відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. Згідно п. 1.2 Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. 28.07.2021 між ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено додаткову угоду №2 до договору факторингу №14/06/2021 (Т. 1 а.с. 113, 125). 30.06.2022 між ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено додаткову угоду №7 до договору факторингу №14/06/2021 (Т.21 а.с. 149). 20.06.2024 між ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено додаткову угоду №29 до договору факторингу №14/06/2021 (Т. 1 а.с. 115, Т. 2 а.с. 137). Згідно акту прийому передачі реєстру боржників №25 від 20.06.2024 до договору факторингу №14/06/2021 від 14.06.2021 (Т. 1 а.с. 116, Т. 2 а.с. 138), клієнт ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передав фактору ТОВ «ФК «ЄАПБ», в свою чергу фактор прийняв реєстр боржників, після чого від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором до боржників. Реєстр боржників передано в повному об`ємі відповідно до умов договору. Відповідно до витягу з Реєстру боржників №25 від 20.06.2024 до договору факторингу №14/06/2021 від 14.06.2021 (Т. 1 а.с. 117, Т. 2 а.с. 139-141)ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 42600,00 грн, з яких:12000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу;30600,00 грн - сума заборгованості за відсотками та 0,00 грн - сума заборгованості за пенею. З копії платіжної інструкції №21518 від 26.06.2024 (Т. 2 а.с. 142), вбачається, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатило ціну згідно додаткову угоду №29 від 20.06.2024 до договору факторингу №14/06/2021 від 14.06.2021. 25.07.2024 між ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено додаткову угоду №32 до договору факторингу №14/06/2021 (Т. 1 а.с. 126, Т. 2 а.с. 143). Згідно акту прийому передачі реєстру боржників №28 від 25.07.2024 до договору факторингу №14/06/2021 від 14.06.2021 (Т. 1 а.с. 127, Т. 2 а.с. 144), клієнт ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передав фактору ТОВ «ФК «ЄАПБ», в свою чергу фактор прийняв реєстр боржників, після чого від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором до боржників. Реєстр боржників передано в повному об`ємі відповідно до умов договору. Відповідно до витягу з Реєстру боржників №28 від 25.07.2024 до договору факторингу №14/06/2021 від 14.06.2021 (Т. 1 а.с. 128, Т. 2 а.с. 145-147) ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 40800,00 грн, з яких: 12000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 28800,00 грн - сума заборгованості за відсотками та 0,00 грн - сума заборгованості за пенею. З копії платіжної інструкції №380 від 30.07.2024 (Т. 2 а.с. 148) вбачається, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатило ціну згідно додаткової угоди №32 від 25.07.2024 до договору факторингу №14/06/2021 від 14.06.2021. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ст. 516 ЦПК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Положеннями ст. 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно сталої практики Верховного Суду доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 02 листопада 2021 року № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012, від 15 квітня 2024 року в справі №2221/2373/12). Отже, для підтвердження факту відступлення права вимоги, заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора. Таким чином, враховуючи підписання між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» договорів факторингу, актів прийому-передачі реєстрів Боржників та сплату ціни продажу прав вимоги, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» стало новим кредитором відносно [PERSON] за кредитними договорами №02588-01/2024 від 02.02.2024, №12923-02/2024 від 08.02.2024, №7509655 від 24.01.2024, №6963104 від 19.02.2024, №28114-02/2024 від 26.02.2024, №79592361 від 02.02.2024 та №2717976 від 19.02.2024. Крім того, суд вважає, що копії договорів факторингу, акти прийому-передачі реєстрів боржників та реєстри боржників, докази оплати права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги. Отже, відступлення права грошової вимоги до відповідача та набуття такого права ТОВ ФК «ЄАПБ» відбулося відповідно до норм чинного законодавства та договірних умов. Ст. 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Отже, за змістом наведених вище положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора. При цьому аналіз змісту ст. 1082 ЦК України дозволяє дійти висновку, що викладені в ній положення щодо обов`язку боржника здійснити платіж факторові за умови, що боржник одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові, стосуються позасудового порядку вирішення спору. При цьому невиконання фактором цього обов`язку не звільняє боржника від виконання обов`язків за кредитним договором, а лише дає йому право на виконання свого обов`язку перед первісним кредитором. Таким чином, у разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісних кредиторів, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та зараховані для погашення кредитної заборгованості. Отже, суд дійшов до висновку, що відповідно до договорів факторингу, які підписані між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитними договорами №02588-01/2024 від 02.02.2024, №12923-02/2024 від 08.02.2024, №7509655 від 24.01.2024, №6963104 від 19.02.2024, №28114-02/2024 від 26.02.2024, №79592361 від 02.02.2024 та №2717976 від 19.02.2024. Ст. 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Представник відповідача, заперечуючи проти позовних вимог також зазначає, що проведені позивачем розрахунки заборгованості не є доказами виникнення та існування між відповідачем та первісним кредитором заборгованості, оскільки не містять даних про суми коштів, що сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості, а також процентну ставку обрахунку заборгованості. Однак, суд критично оцінює зазначене твердження, виходячи з наступного. Так, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, містять записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Також, виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. Таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі №278/2177/15ц, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц та від 15.01.2025 у справі № 753/16762/15-ц. Так, на підставу вимог щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами з відповідача позивачем було надано розрахунки заборгованості, проведені первісними кредиторами за кредитними договорами №02588-01/2024 від 02.02.2024, №12923-02/2024 від 08.02.2024, №7509655 від 24.01.2024, №6963104 від 19.02.2024, №28114-02/2024 від 26.02.2024, №79592361 від 02.02.2024 та №2717976 від 19.02.2024 та розрахунки проведені позивачем (Т. 1 а.с. 19, 31, 53-59, 81, 98, 111, 122, Т. 2 а.с. 27-31, 32-38, 41-47, 49-51, 53-56). Суд вважає, що надані позивачем розрахунки заборгованості є належними та допустимими доказами, враховуючи, що позивачем надані докази отримання кредитних коштів, а відповідач заперечуючи заявлений позивачем розмір заборгованості свого контррозрахунку, який би спростовував доводи позивача щодо суми боргу, до суду не надав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Згідно із ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, позивачем доведено факт укладення кредитних договорів, факт отримання відповідачем грошових коштів щодо кожного договору та порушення ним зобов`язання щодо їх повернення, а тому, суд дійшов висновку, що з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту згідно договору про надання фінансового кредиту №02588-01/2024 від 02.02.2024 в розмірі 5014,40 грн, договору про надання фінансового кредиту №12923-02/2024 від 08.02.2024 в розмірі 3400,00 грн, договору про надання споживчого кредиту №7509655 від 24.01.2024 в розмірі 24725,00 грн, договору позики №6963104 від 19.02.2024 в розмірі 3100,00 грн, договору про надання фінансового кредиту №28114-02/2024 від 26.02.2024 в розмірі 1000,00 грн, договору позики №79592361 від 02.02.2024 в розмірі 12000,00 грн та договору позики №2717976 від 19.02.2024 в розмірі 1200,00 грн. Представник відповідача, заперечуючи проти стягнення заборгованості за відсотками, зазначає, що розрахунки заборгованостей по кожному з договорів є некоректними і незрозумілими, не відповідають вимогам закону. Крім того, зазначає, що нарахування відсотків можливе лише у межах строку дії кредитного договору. Суд, враховує зазначені твердження, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачується щомісяця до дня повернення позики. Ч. 1-3 ст.1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованої або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно з ч.1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 (№202/4494/16-ц). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання. Отже, у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. У статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, ця стаття також не допускає свободу договору в частині порушення, зокрема, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Тому сторони не можуть з посиланням на принцип свободи договору домовитись про те, що їхні відносини будуть регулюватися певною нормою закону за їхнім вибором, а не тією нормою, яка регулює їхні відносини виходячи з правової природи останніх. Зазначене не означає, що сторони не можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі. Водночас така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі статті 625 ЦК України, і цей розмір може зменшити суд. Тобто, твердження про те, що проценти за «користування кредитом» нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння скаржниками правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. Verba chartarum fortius accipiunt ur contrapro ferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). У разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 року № 723/304/16-ц стягнення процентів за користування грошима за період після визначеного сторонами договору строку повернення позики - дня закінчення строку договору, не ґрунтуються на нормах матеріального права. Отже, за договорами кредиту та позики проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом строку, на який були надані кредитні кошти і, враховуючи визначену процентну ставку за кредитами, нарахування процентів має проводитися на рівні процентної ставки. Щодо нарахування відсотків, то у відповідності до умов кожного з укладених відповідачем договорів, передбачено строки та умови нарахування відсотків. Встановлено, що у договорі позики №02588-01/2024 від 02.02.2024, який укладено з ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» визначено, що кредит надається загальним строком на 120 днів з 02.02.2024 та наданий кредит Клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування (дата погашення кредиту 31.05.2024). З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №02588-01/2024 від 02.02.2024 (Т. 2 а.с. 53-56), вбачається, що заборгованість [PERSON] станом на 20.06.2024 (момент перехову права вимоги) становить 16923,60 грн, з яких: 5014,40 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11909,20 грн - сума заборгованості за відсотками, яка нарахована в межах строку кредиту, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Встановлено, що у договорі позики №12923-02/2024 від 08.02.2024, який укладено з ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» визначено, що кредит надається загальним строком на 120 днів з 08.02.2024 та наданий кредит Клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування (дата погашення кредиту 06.06.2024). З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №12923-02/2024 від 08.02.2024 (Т. 2 а.с. 49-51), вбачається, що заборгованість [PERSON] станом на 24.05.2024 (момент перехову права вимоги) становить 12495,00 грн, з яких: 3400,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9095,00 грн - сума заборгованості за відсотками, яка нарахована в межах строку кредиту, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Встановлено, що у договорі №7509655 про надання споживчого кредиту від 24.01.2024 який укладено з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА»,визначено, що кредит надається загальним строком на 360120 днів та детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені у таблиці обчислення загальної вартості кредиту. Згідно додаток №1 до договору № 7509655 про надання споживчого кредиту від 24.01.2024 (Таблиця обчислення загальної вартості кредиту) (Т. 1 а.с. 51 на звороті), вбачається, що чиста сума кредиту за договором у період з 24.01.2024 по 18.01.2025 становить 214750,00 грн, яка включає в себе суму кредиту у розмірі 25000,00 грн, відсотки нараховані в межах строку кредиту з 24.01.2024 по 18.01.2025 в розмірі 189750,00 грн. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № 7509655 про надання споживчого кредиту від 24.01.2024 (Т.1 а.с. 53-59) вбачається, що заборгованість [PERSON] станом на 26.09.2024 (момент перехову права вимоги) становить 89183,08 грн, з яких: 24725,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 64458,08 грн - сума заборгованості за відсотками, яка нарахована в межах строку кредиту, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Встановлено, що у договорі позики №6963104 від 19.02.2024, який укладено з ТОВ «МАНІФОЮ» визначено, що кредит надається строком на 80 днів, дата надання позики 19.02.2024 та дата повернення позики 09.05.2024). З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №6963104 від 19.02.2024 (Т. 1 а.с. 81), вбачається, що заборгованість [PERSON] станом на 09.05.2024 становить 13182,75 грн, яка складається з: 3100,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 5704,00 грн - сума заборгованості за відсотками за користування позикою, яка нарахована в межах строку кредиту, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо стягнення суми заборгованості за відсотками на прострочену позику в розмірі 4378,75 грн, слід зазначити наступне. Так, сторони договору передбачили сплату процентів за понадстрокове користування позикою у розмірі 12% від суми позики на 4-й день неправомірного користування позикою та в розмірі 3% від суми позики починаючи з 5-го дня за кожен день неправомірного користування позикою (п. 6.2 Договору позики №6963104 від 19.02.2024). Однак, як вбачається з розрахунку заборгованості, проведеного первісним кредитором (Т. 1 а.с. 81), вказані відсотки в розмірі 4378,75 грн нараховані в межах строку кредиту, починаючи з 24.03.2024 та по 09.05.2024 день, а тому суд не вбачає підстав для їх стягнення та не приймає до уваги твердження позивача, що нарахування вказаних процентів є мірою відповідальності споживача за несвоєчасно виконане зобов`язання за кожен день прострочки. Встановлено, що у договорі про надання фінансового кредиту № 28114-02/2024 від 26.02.2024, який укладено з ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», визначено, що кредит надається загальним строком на 100 днів з 26.02.2024 та наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування (дата погашення кредиту 04.06.2024). З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №12923-02/2024 від 08.02.2024 (Т. 1 а.с. 98, Т. 2 а.с. 27-31), вбачається, що заборгованість [PERSON] станом на 24.06.2024 (момент перехову права вимоги) становить 3500,00 грн, з яких: 1000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2500,00 грн - сума заборгованості за відсотками, яка нарахована в межах строку кредиту, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Встановлено, що у договорі позики № 79592361 від 02.02.2024, який укладений з ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», визначено, що позичальник отримує суму позики у розмірі 12000 грн строком на 30 днів до 02.03.2024, з фіксованою процентною ставкою 2,5%. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором позики №79592361 від 02.02.2024 (Т 2 а.с. 33-38), вбачається, що заборгованість [PERSON] станом на 20.06.2024 (момент перехову права вимоги) становить 42600,00 грн, яка складається з: 12000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 30600,00 грн - сума заборгованості за відсотками та вказана сума заборгованості за відсотками нарахована за період з 02.02.2024 по 20.06.2024, тобто поза межами строку кредиту. При цьому, позивач надає додаток №1 до договору позики №79592361 від 02.02.2024 (Таблиця обчислення загальної вартості кредиту) (Т. 1 а.с. 109 на звороті), з якого вбачається, що чиста сума кредиту за договором у період з 02.02.2024 по 02.03.2024 становить 15600,00 грн, яка включає в себе суму кредиту у розмірі 12000,00 грн та відсотки в розмірі 3600,00 грн. Отже, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за відсотками у розмірі 3600,00 грн, яка нарахована в межах строку кредиту. Встановлено, що у договорі позики №2717976 від 19.02.2024, який укладений з ТОВ «1Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», визначено, що позичальник отримує суму позики у розмірі 12000 грн строком на 30 днів до 02.03.2024, з фіксованою процентною ставкою 2,5%. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором позики №2717976 від 19.02.2024 (Т 2 а.с. 41-47) вбачається, що заборгованість [PERSON] станом на 25.07.2024 (момент перехову права вимоги) становить 40800,00 грн, яка складається з: 12000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 28800,00 грн - сума заборгованості за відсотками та вказана сума заборгованості за відсотками нарахована за період з 19.02.2024 по 18.06.2024, тобто поза межами строку кредиту. При цьому, позивач надає додаток №1 до договору позики №2717976 від 19.02.2024 (Таблиця обчислення загальної вартості кредиту) (Т. 1 а.с. 121), з якого вбачається, що чиста сума кредиту за договором у період з 19.02.2024 по 20.03.2024 становить 13800,00 грн, яка включає в себе суму кредиту у розмірі 12000,00 грн та відсотки в розмірі 1800,00 грн. Отже, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за відсотками у розмірі 1800,00 грн, яка нарахована в межах строку кредиту. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №02588-02/2024 від 02.02.2024 у розмірі 16923,60 грн, за кредитним договором №12923-02/2024 від 08.02.2024 у розмірі 12495,00 грн, за кредитним договором №7509655 від 24.01.2024 у розмірі 89183,08 грн, за договором позики №6963104 від 19.02.2024 у розмірі 8804,00 грн, за кредитним договором №28114-02/2024 від 26.02.2024 у розмірі 3500,00 грн, за договором позики №79592361 від 02.02.2024 у розмірі 15600,00 грн, за договором позики № 2717976 від 19.02.2024 у розмірі 13800,00 грн, всього 160305,68 грн. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. 1, ч. 2 якої, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача стягується судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2404,60 грн.

Outcome: partial