Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. \~30 грудня 2024 року до Томашпільського районного суду Вінницької області за підсудністю надійшла позовна заява представника ТОВ «Коллект Центр», що розташоване в м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306 до [PERSON] , який проживає по [ADDRESS] про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором та судових витрат. Представник ТОВ «Коллект Центр» позов обґрунтував наступним. 6 вересня 2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір № 77527631. Згідно п. 1. Договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до п. 2 Договору про надання позики : сума позики становить 12652.00 грн.; процентна ставка (базова, фіксована) становить 1.99 %, яка нараховується за кожен день користування позикою. Відповідно до Договору позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику, що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Відповідно до положень Договору цей Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 21 серпня 2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір № 3876325. Згідно п. 1.1. Договору кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі кредит), а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 20000.00 грн. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 7500 грн., які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 6.1. Договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та доступний зокрема через сайт кредитодавця та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. 22 лютого 2022 року було укладено договір № 22/02/2022 відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77527631. 10 січня 2023 року було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77527631. 15 грудня 2021 року було укладено договір № 15/12-2021-22 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3876325. 10 березня 2023 року було укладено договір № 10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3876325. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором № 77527631 від 6 вересня 2021 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 39760,33 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 12380,73 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 27377,57 грн.; нараховані 3% річних - 2,03 грн. Загальний розмір\~заборгованості по\~поверненню кредитних\~коштів та\~сплаті процентів\~за користування\~кредитом за\~Договором №\~3876325\~від 21\~серпня 2021\~року,\~що підлягає\~стягненню з\~позичальника станом\~на день\~формування позовної\~заяви відповідно\~до розрахунку\~заборгованості,\~становить 116340,53\~грн,\~з яких:\~заборгованість за\~основним зобов`язанням\~(за\~тілом кредиту)\~-\~17509,00\~грн.;\~заборгованість за\~нарахованими процентами\~на дату\~відступлення права\~вимоги \~96831,\~53\~грн;заборгованість за комісіями - 2000,00 грн. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаними Договорами, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 156100,86 грн, з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 29889,73 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 124209,10 грн; заборгованість за комісіями - 2000,00 грн.; нараховані 3% річних - 2,03 грн.Відповідач не повернув отримані кредитні кошти. Окрім того позивач вказує, що поніс судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн., та витрат на правову допомогу в розмірі 25000 грн. 28\~лютого 2025\~року від\~представника відповідача\~ надійшов\~відзив на\~позовну заяву,\~в якому\~останній просив\~відмовити в\~задоволенні позову\~в повному\~обсязі,\~оскількиусі твердження позивача є надуманими, бездоказовими та такими, що ґрунтуються виключно на припущеннях, суб`єктивних міркуваннях позивача, та не доведені документально. У відзиві вказано, що позивачем не надано будь-яких доказів вчинення відповідачем комплексу дій (створення особистого кабінету в ІТС кредитодавця, отримання ним одноразового ідентифікатора, його введення для укладення Кредитних договорів тощо) спрямованих на укладення кредитних договорів. Також за\~загальним правилом,\~належними та\~допустимими доказами\~на підтвердження\~обставини видачі\~кредитних коштів\~позичальнику є\~первинні бухгалтерські\~документи про\~видачу готівки\~або перерахування\~коштів.Водночас у постановах від 14 березня 2018 року у справі № 654/4006/14-ц (провадження № 61-2247св18), від 30 червня 2020 року в справі № 554/12083/15 (провадження № 61-2049св19) та від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц (провадження №61-3689св21) суд касаційної інстанції також виходив із того, що виписки із банківських рахунків можуть бути належними і допустимими доказами надання кредитних коштів позичальнику. У вказаній справі, за змістом кредитних договорів кредит надається «безготівковим шляхом (кредитні кошти надаються шляхом переказу на банківську картку споживача) на строк визначений договором». Тому позивач як кредитор та особа, яка вимагає повернення кредитних коштів, повинен був надати належні докази перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача. Натомість до позовної заяви кредитор додав наступні документи: копія Кредитного договору 1 та Кредитного договору 2 з додатками; довідки ТОВ «ФК «Фінекспрес» та АТ КБ «Приватбанк»; розрахунки заборгованості за Кредитним договором 1 та Кредитним договором 2; документи щодо відступлення права вимоги на користь позивача. Вказані документи підтверджують лише умови кредитування за вказаними Кредитними договорами, проте не містять достовірної інформації про виконання саме кредитодавцем свого договірного обов`язку щодо передачі кредитних коштів позичальнику. Таким чином матеріали справи не містять належних та допустимих доказів щодо виконання кредитором обов`язку з надання кредитних коштів шляхом їх перерахування на рахунок позичальника за вказаними договорами. Позивачем не надано суду первинних бухгалтерських та платіжних документів, а також доказів щодо наявності у відповідача на момент пред`явлення позову непогашеної (несписаної) заборгованості перед кредитором. 4 березня 2025 року від представника позивача надійщла відповідь на відзив. В відповіді на відзив зокрема зазначено, що кредитні договори укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України Про електронну комерцію Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис, як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Щодо нарахування відсотків представник позивача вказав, що із врахуванням умов Договорів та ч. 2 ст. 625 ЦК України, нараховані відсотки після спливу строку кредитування повинні бути стягнуті на рахунок позивача, внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань. З приводу факту видачі кредитів, зазначено, що ні первісний кредитор ні позивач не має в розпорядженні повний номер картки відповідача. В даному випадку, оскільки первісні кредитори не є банком в розумінні ЗУ «Про банки і банківську діяльність» та кошти зараховувались за допомогою платіжної організації безпосередньо безготівковим перерахунком на картку відповідача, а тому, первинним бухгалтерським документом є виписка по рахунку відповідача за карткою № [NUMBER] (тобто карткою АТ КБ «Приватбанк»). Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Томашпільського районного суду від 27 січня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження, перше судове засідання призначено на 14 лютого 2025 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 14 лютого 2025 року розгляд справи відкладено на 4 березня 2025 року. 28\~лютого 2025\~рокувід представника відповідача адвоката Кірюшина А.А. надійшов відзив на позовну заяву. 4 березня 2025 року від представника позивача надійщла відповідь на відзив. Ухвалою Томашпільського районного суду від 4 березня 2025 року, за клопотанням представника позивача витребувано докази, розгляд справи відкладено на 27 березня 2025 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 27 березня 2025 року розгляд справи відкладено на 15 квітня 2025 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 15 квітня 2025 року розгляд справи відкладено на 6 травня 2025 року. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. В судовому засідання представник ТОВ «Коллект Центр» позовні вимоги підтримала за обставин зазначених в позові, просила позов задовільнити повністю. Представник відповідача проти позову заперечив, покликаючись на те, що суддя суб`єктивно та упереджено поставився до відповідача, витребувавши ухвалою суду від 4 березня 2025 року письмові докази в ТА «ПриватБанк», цим же надавши прихильність стороні позивача та порушивши вимоги ст. 43 ЦПК України. Крім цього, надаючи пояснення, представник відповідача неодноразово перебивав суд, під час поставлення йому судом питання, представник відповідача відмовлявся надати конкретні відповіді та продовжував ображати як суд так і представницю позивача. Незважаючи на зауваження головуючого, які внесені до протоколу судового засідання секретарем щодо дотримання правил поведінки та попередження тиску на суд, нехтування нормами процесуального законодавства, залишились без реагування зі сторони представника відповідача, які постійно цитували висловлювання, що не стосуються суті справи, при цьому враховуючи , що така поведінка останнього містить в собі ознаки явної неповаги до суду та підрив авторитету судочинства, а тому судом неодноразово роз`яснювалося представнику відповідача, що відповідно до\~ЦПК України\~він зобов`язаний виявляти повагу до суду, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати розпорядження головуючого судді. Головуючим суддею повідомлено, що своєю поведінкою представник відповідача порушує покладені на нього обов`язки, порушує порядок у судовому засіданні, а його поведінка в судовому засіданні перешкоджає проведенню судового розгляду справи по суті, унеможливлює розгляд справи в розумний строк. Однак, усі зауваження головуючого, сприймались представником відповідача зухвало, цинічно, останній демонстрував явну неповагу до судової системи в цілому, не надавав можливість керувати судовим засіданням, викрикуючи про порушення, які мають місце на його думку, закликав суд застосувати до нього заходи впливу у вигляді штрафу та в кінцевому результаті самостійно покинув зал судового засідання шляхом відключення від системи ВКЗ. У відповідності до\~ статті 43 ЦПК України \~учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; з`являтись в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою, виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. У випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. Відповідно до\~ статті 44 ЦПК України \~передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до\~ст. 216 ЦПК України\~учасники судового процесу, а також інші особи, присутні в залі судового засідання, зобов`язані беззаперечно виконувати розпорядження головуючого, додержуватися в судовому засіданні встановленого порядку та утримуватися від будь-яких дій, що свідчать про явну зневагу до суду або встановлених у суді правил. За цих обставин судом було вирішено продовжити розгляд справи без участі відповідача та його представника. Крім цього, заперечуючи проти позову, представник відповідача звинуватив суд у незаконності ухвали про витребування з власної ініціативи у АТ «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1д, код ЄДРПОУ: 14360570): інформацію, чи видавалась АТ КБ «Приватбанк» [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , дата народження: [INFO] ) кредитна картка № [NUMBER] ; докази зарахування на картку № [NUMBER] кредитних коштів, а саме витребувати виписки по рахунку [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , дата народження: [INFO] ) за номером картки № [NUMBER] за період із 21.08.2021 по 11.09.2021; ідентифікаційні дані власника картки № [NUMBER] , в тому числі, але не виключно прізвище, ім`я, по-батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти, тощо), та інші відомості про власника вказаної картки; виписки по всіх рахунках [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , дата народження: [INFO] ) відкритих в АТ КБ «ПриватБанк» за період із 21.08.2021 по 11.09.2021. Однак, вказана обставина не відповідає матеріалам справи, оскілки такі докази були витребувані судом за клопотанням представника позивача, шляхом постановлення ухвали про поновлення строку подання клопотання про витребування доказів та і їх безпосереднє витребування. При цьому, слід наголосити, що відповідно до п. 2. ч. 1 ст. 43 ЦПК учасники справи мають право подавати докази, яке у взаємозв`язку з положеннями ст. 44 повинно використовуватись добросовісно, а не всупереч завданню судочинства. Відповідно до п. 2 та 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Завдання законодавця при регламентації конструкції доказування полягає у забезпеченні гармонічного поєднання активності сторін та суду в цивільному судочинстві. Активність сторін відбиває приватноправові засади змагального процесу, а активність суду публічно-правовий інтерес у ефективності відправлення правосуддя. Можливість збирання доказів судом за власною ініціативою за чинним ЦПК мають обґрунтовуватися не виключно через призму змагальності, однак і з урахуванням принципу пропорційності в контексті завдань та мети цивільного судочинства. Положення процесуального законодавства щодо можливості витребування доказів за ініціативою суду у випадку недобросовісної поведінки сторони щодо доказів покликане зберегти баланс між змагальністю сторін, що забезпечує реалізацію приватноправового інтересу у цивільному судочинстві, та активністю суду в контексті принципу суддівського керівництва процесом, що відбиває публічно-правовий інтерес в ефективності цивільного судочинства. Необхідність збереження відповідного балансу прямо випливає із норми, що регулює завдання цивільного судочинства, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК). Таким чином, враховуючи, що представник відповідача приховував від суду докази про фактичне отримання за договорами позики відповідачем кредитних коштів, що є предметом розгляду, а тому ухвала суду від 04.03.2025 про поновлення строку на подання клопотання про витребування доказів та безпосереднє витребування судом вказаною ухвалою таких доказів відповідають завданню цивільного судочинства та принципу верховенства права. З в`язку з цим суд не бере до уваги вказані вище доводи представника відповідача щодо незаконності отримання у якості доказу виписки по рахунку [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , дата народження: [INFO] ) за номером картки № [NUMBER] АТ КБ «ПриватБанк» за період із 21.08.2021 по 11.09.2021. Суд, заслухавши учасників судово процесу, дослідивши матеріали справи, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного. Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за Кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, згідно ч. 2 цієї норми, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Отже, до правовідносин сторін за кредитним договором підлягають застосуванню норми, які регулюють відносини позики, якщо це не суперечить суті кредитного договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Судом встановлено, що 6 вересня 2011 року між [PERSON] та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» був укладений договір позики № 77527631 відповідно до умов якого, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату від суми позики. Відповідно до п. 2 договору про надання позики: сума позики становить 12652 грн, процентна ставка становить 1,99 %, яка нараховується за кожен день користування позикою, строк позики 30 днів. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту розміщенні на сайті, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою йому зрозумілі. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за договором виконало, а саме надав відповідачу кредит, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Фінекспрес», згідно якої останнє на виконання договору про переказ коштів № 23-01-18/5 від 23 січня 2018 року укладеного між ТОВ «ФК «Фінекспрес» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», здійснило платіжну операцію по платіжній інструкції з переказу коштів, а саме 6 вересня 2021 року на суму 12652 грн, отримувач на карту № [NUMBER] . 22 лютого 2022 року було укладено договір № 22-02/2022 відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77527631. Вказане встановлено також з копії реєстру боржників до договору факторингу № 1 від 22 лютого 2022 року. 10 січня 2023 року було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77527631. Вказане встановлено також з копії реєстру боржників до договору факторингу № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року. Як видно з розрахунку заборгованості, сформованого первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» загальна заборгованість відповідача за договором № 77527631 від 6 вересня 2021 року складає 39758,30 грн. Як видно з розрахунку заборгованості, сформованого позивачем загальна заборгованість відповідача станом на 6 грудня 2024 року за договором № 77527631 від 6 вересня 2021 року складає 39760,33 грн. Крім цього судом встановлено, що 21 серпня 2021 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений договір про споживчий кредит № 3876325 відповідно до умов якого, крелитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.13. договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. Договору, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати всі інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит. Сума (загальний розмір) кредиту становить 20000.00 гри, у валюті: Українські гривні, кредит надається строком на 30 днів з 21.08.2021 (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 20.09.2021. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором виконало, а саме надав відповідачу кредит, що підтверджується довідкою АТ КБ «Приват Банк», згідно якої останнє на виконання договору про переказ коштів № 4071 від 11 березня 2020 року, з рахунку ТОВ «Мілоан» через систему платежів LigPayST здійснило фінансову операцію по переказу коштів, де одержувач [PERSON] , ІD платежа 1740561728, дата проведення операції 21 серпня 2021 року, номер картки одержувача коштів [NUMBER] , сума операції 20000,00 грн, номер договору 3876325. 15 грудня 2021 року було укладено договір № 15-12/2021-22 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3876325. Вказане встановлено також з копії реєстру боржників до договору факторингу № 15-12/2021-22. 10 березня 2023 року було укладено договір № 10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3876325. Вказане встановлено також з копії реєстру боржників до договору факторингу № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року. Як видно з розрахунку заборгованості, сформованого позивачем загальна заборгованість відповідача станом на 6 грудня 2024 року за договором № 3876325 від 21 серпня 2021 року складає 116\~340,53 грн. Відповідно до\~відповіді АТ\~КБ «Приват\~Банк» №\~20.1.0.0.0/7\~ 250320/77989-БТ\~від 26.03.2025,\~на ім`я\~ [PERSON] в\~банку емітовано\~платіжну карту\~№ [NUMBER] .\~Надано випису\~з карткового\~рахунку про\~рух грошових\~коштів відкритого\~до платіжної\~карти №\~ [NUMBER] \~за період\~з 21.08.2021\~по 11.09.2021,\~відповідно до\~якої судом\~встановлено,\~що 21.08.2021\~на картку\~№ [NUMBER] \~зараховано переказ\~коштів у\~сумі 20000\~грн,\~коментар до\~переказу коштів\~«виплата займа\~МілоанІD платежа 1740561728», 06.09.2021 на картку № [NUMBER] зараховано переказ коштів у сумі 12652 грн З огляду на зазначене, суд вважає доведеним факт отримання відповідачем коштів у розмірі 20000 грн. та 12652 грн. Відповідач [PERSON] не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, тобто відповідачка зобов`язання за договором не виконав. Згідно вимог ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч. 1 ст. 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договорів щодо виконання яких виник спір між сторонами, їх укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Згідно зі ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Як вбачається з матеріалів прави договір № 3876325 від 21 серпня 2021 року та договір № 77527631 від 6 вересня 2021 року укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. Зі змісту договору встановлено, що [PERSON] при їх оформленні зазначив свої персональні дані, зокрема ідентифікаційний номер платника податків, паспортні дані, електрону адресу, адресу місця реєстрації (проживання), номер телефону, номер банківської картки, на яку необхідно перерахувати кошти. Відповідач через особистий кабінет на веб-сайті позикодавця подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого позикодавець надіслав останньому за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор, який заявник використав для підтвердження підписання договору позики. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі [PERSON] для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Отже підписанням договорів № 3876325 від 21 серпня 2021 року та № 77527631 від 6 вересня 2021 року [PERSON] підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Без вчинення вказаних вище дій, зокрема надання особистих даних для оформлення кредитного договору, у тому числі номеру телефону та / або та електронної пошти для отримання одноразового ідентифікатора, такий правочин не був би укладений. При цьому суд зауважує, що [PERSON] не оспорює у судовому порядку факту укладення кредитних договорів. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. З урахуванням наявних у справі письмових доказів та заперечень відповідача викладених у відзиві у суду немає підстав для висновку про недоведеність факту перерахування первісними кредиторами кредитних коштів та отримання їх відповідачем. Натомість, якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою статті 81ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами. Проте [PERSON] не надав суду жодних доказів на спростування факту укладення кредитних договорів, або факту перерахування та отримання ним кредитних коштів. Будь яких доказів, які б спростували створення [PERSON] особистого кабінету на сайті первісних кредиторів, належність засобів зв`язку, зокрема номеру мобільного телефону, який використовувався при укладенні договору, іншій особі ніж [PERSON] , а також як укладення самих договорів, так і отримання [PERSON] коштів на картковий рахунок матеріали справи не містять. Надані позивачем розрахунки, в яких відображено інформацію стосовно загальної кількості днів користування кредитом до відступлення права вимоги, відповідає умовам договору і цілком підтверджує нарахування процентів за користування кредитом. Жодних доказів, які б спростовували розмір заборгованості або свідчили про її погашення відповідачка суду не надала. Твердження сторони відповідача про те, що позивачем не доведено розмір заборгованості, оскільки не надано первинних бухгалтерських документів, не заслуговують на увагу, з огляду на таке. Згідно із абз.11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Схоже визначення первинних документів міститься й у Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Мінфіну від 24.05.1995 №88. У пункті 2.1 Положення вказано, що первинні документи це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, і включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Згідно із пункту 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. З огляду на вказане, матеріали справи містять достатньо доказів, а саме договори про надання кредиту, пропозицію (оферту) укласти договір, прийняття (акцепт) пропозицію (оферти) укласти договір, анкету клієнта, інформаційну довідку, розрахунок заборгованості за кредитом у гривні, паспорт споживчого кредиту, надавши оцінку яким, як кожному окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо підтвердження заявленого позивачем розміру заборгованості та не спростування його відповідачем. Крім того суд враховує, що відповідач має доступ до свого карткового рахунку, зазначеного в договорі, відтак мав можливість надати суду виписку зі свого рахунку на підтвердження як надходження/ненадходження кредитних коштів, провести власні контррозрахунки. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитними договорами [PERSON] має заборгованість в загальній сумі 156100,86 грн, з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 29889,73 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 124209,10 грн; заборгованість за комісіями - 2000,00 грн.; нараховані 3% річних - 2,03 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погасила, що є порушенням законних прав ТОВ «Коллект Центр». Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи наведене, зокрема, підтвердження представником позивача позовних вимог, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр» підлягає стягненню заборгованість по договорам кредиту на загальну суму 156100,86 грн. Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивач ТОВ «Коллект Центр» понесло судові витрати, що складаються з 2422,40 гривень, сплаченого судового збору. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, стягненню із [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр» підлягає судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Водночас відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Як вбачається з п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1,2 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На виконання вимог ст. 134 ЦПК України представником позивача в позові було надано орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, а саме на суму 9000 грн. На виконання вимог ч.3 ст. 137 ЦПК України до позову додано Договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 1 липня 2024 року укладений між адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект Центр», заявку про надання юридичної допомоги № 481 від 1 листопада 2024 року до договору № 01-07/2024 від 1 липня 2024 року, згідно якого загальна ціна послуг становить 25000 грн., витяг з акту № 4 про надання юридичної допомоги від 29 листопада 2024 року, згідно якого вартість наданих послуг складає 25000 грн. У відповідності до висновку Великою Палатою Верховного Суду, викладеного у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, визначено цілі оцінки витрат на професійну правничу допомогу: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включно з підготовчою до її розгляду, збиранням доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються за договором і на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості; розмір компенсації витрат адвоката встановлюється договором про надання правничої допомоги на підставі доказів; сума компенсації визначається за детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і витрат, необхідних для надання правничої допомоги; заявлені витрати на адвоката мають бути співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг і виконаних робіт; ціною позову та (або) зазначеним справи для сторони, в тому силі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи, що позов було задоволено повністю, а також, що розмір наданої позивачу правової допомоги є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову і значенням справи для сторін, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 25000 грн. витрат на професійну правову допомогу. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved