Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

У провадженні Лубенського міськрайонного суду Полтавської області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача. Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29.04.2025 року позов [PERSON] до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача задоволено, визнано нечинними транзакції щодо зняття грошових коштів 09 лютого 2025 року в розмірі 49919 (сорок дев`ять тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять) гривень 84 (вісімдесят чотири) копійки з карткового рахунку №5457082293028515, який належить [PERSON] , відкритому в Акціонерному товаристві комерційний банк «Приватбанк»; зобов`язано Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» скасувати кредитну заборгованість та відсотки, які будуть нараховані на неї належним [PERSON] картковим рахунком № [NUMBER] , яка станом на 04 березня 2025року становить 49919 (сорок дев`ять тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять) гривень 84 (вісімдесят чотири) копійки, яка утворилася внаслідок несанкціонованих транзакцій від 09 лютого 2025 року; стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк в дохід держави судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривень 40 (сорок) копійок. 01.05.2025 року на адресу суду від представника позивача- адвоката Лук`янової Ю.В., надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, оскільки під час ухвалення рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області судом не вирішено питання про розподіл судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу в розмірі 10000грн. 07.05.2025 року представником відповідача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» надіслано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги до мінімально розумної суми з проханням зазначити, що сума коштів підлягає стягненню з відповідача, зазначена без відрахування податків і зборів, які підлягають подальшому утриманню в установленому законом порядку. Зваживши доводи сторін, вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст.\~270\~ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суму, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив судове рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. З урахуванням вимог ст.\~270\~ЦПК України суд проводить розгляд даної справи без виклику сторін та інших учасників справи у судове засідання. Судом встановлено, що рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29.04.2025 року позов [PERSON] до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача, задоволено, визнано нечинними транзакції щодо зняття грошових коштів 09 лютого 2025 року в розмірі 49919 (сорок дев`ять тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять) гривень 84 (вісімдесят чотири) копійки з карткового рахунку №5457082293028515, який належить [PERSON] , відкритому в Акціонерному товаристві комерційний банк «Приватбанк»; зобов`язано Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» скасувати кредитну заборгованість та відсотки, які будуть нараховані на неї належним [PERSON] картковим рахунком № [NUMBER] , яка станом на 04 березня 2025року становить 49919 (сорок дев`ять тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять) гривень 84 (вісімдесят чотири) копійки, яка утворилася внаслідок несанкціонованих транзакцій від 09 лютого 2025 року; стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк в дохід держави судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривень 40 (сорок) копійок. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи . До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати , в тому числі: 1) на професійну правничу допомогу. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Частиною 2 статті 137 ЦПК встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представник позивача зробила повідомлення про те, що нею будуть надані суду докази на підтвердження понесених судових витрат. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг правничої допомоги та на підтвердження понесених витрат у справі до суду надано: договір про надання адвокатських послуг від 28.02.2025 року, акт прийняття-передачі наданих адвокатських послуг від 29.04.2025 року, відповідно до якого надано наступну правову допомогу у цій справі: підготовка та подання позовної заяви тривалістю 2 години та вартістю 4000грн., опрацювання законодавчої бази, аналіз судової практики з спірного питання, формування правової позиції, роботи в підсистемі «Електронний суд» тривалістю 2 години та вартістю 4000 грн., участь в судових засіданнях тривалістю 2 години та вартістю 2000 грн.; квитанцію №01 від 29.04.2025 року про оплату адвокатських послуг відповідно до Договору №01 від 28.02.2025 року. Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених представником позивача витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи в суді, суд враховує те, що дана цивільна справа є малозначною, всі обставини по цій справі були встановленні в судовому порядку. Пунктом 4 частини першої\~статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~(далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до частин першої та другої\~статті 30\~Закону\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Виходячи зі змісту положень частини третьої\~статті 27 Закону\~до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Статтею 627 ЦК України\~закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. Разом з тим, згідно ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Верховний Суд вже неодноразово висловлював правову позицію щодо порядку та критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу та їх розподілу, зокрема в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved