Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

25 грудня 2024 року до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява адвоката Андрощука Бориса Миколайовича, який діє в інтересах [PERSON] , у якій просить зменшити розмір аліментів, що стягуються на підставі судового наказу Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 червня 2023 року по справі № 638/6526/23 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/8 частини усіх видів доходів (заробітку) позивача. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що судовим наказом Дзержинського районного суду м. Харкова по справі № 638/6526/23 від 26 червня 2023 року стягнуто з [PERSON] користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 23.06.2023 та до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] не відмовляється від обов`язку сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] та, по мірі фінансової можливості, сплачує їх. На теперішній час фінансовий стан [PERSON] погіршився на стільки, що він не має можливості сплачувати аліменти у розмірі визначеному у судовому наказі. Так, на його частковому утриманні з січня 2024 року перебуває невиліковно хворий батько [PERSON] , [INFO] , який відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії № 31 від 05.01.2024 року є невиліковно хворим, має порушення функцій організму, не може самостійно пересуватися та обслуговувати себе, потребує постійного стороннього догляду. Позивач єдиний, хто залишився в нього з родичів, дружина [PERSON] (матір позивача) [PERSON] померла [INFO] . У зв`язку із зазначеними життєвими обставинами позивач вимушений був забрати батька жити до себе, щоденно опікуватись ним та доглядати. Батько проживає з позивачем, на його утримання позивач щомісяця витрачає усі свої доходи: на ліки, медичне обслуговування, у тому числі, підгузки, пелюшки, продукти харчування, комунальні послуги. Доходи позивача не покривають вказані витрати повністю і він змушений позичати кошти. Також батько позивача потребує дороговартісної операції на серці та лікування каменів у нирках. Ця сума для позивача є надмірною і він позбавлений можливості відкласти її із заробітної плати. Окрім цього, позивача [PERSON] 11.09.2024 було переведено за основним місцем роботи на іншу посаду, в результаті чого значно зменшився його посадовий оклад. Також, на час перебування позивача на роботі йому доводиться домовлятися із сусідкою [PERSON] , щоб остання доглядала за [PERSON] у відсутність позивача. Позивач регулярно оплачує вказані послуги. Вказав, що у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України відповідачка із дитиною, зі згоди позивача, у лютому 2023 року виїхала за межі України до Королівства Швеції, де і перебуває зараз. У Швеції вона оформила тимчасовий захист собі та неповнолітньому сину. Їм безкоштовно надано окрему двокімнатну квартиру без сплати оренди та комунальних послуг, а також виплачується щомісячне грошове утримання на неї та дитину, безкоштовні школа, лікарня та гуртки. Вказані вище життєві обставини поставили позивача у дуже скрутне матеріальне становище та завдають сильних душевних хвилювань, тому просить змінити розмір аліментів із до 1/8 частини усіх видів його заробітку (доходів). Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 13.01.2025 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 10.03.2025 закрито підготовче провадження у вказаній справі та призначено справу до судового розгляду. 02.04.2025 до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача адвоката Тарусіної Я.М. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 02.04.2025 відмовлено у прийнятті відзиву у зв`язку із пропуском його подання. Представник позивача - адвокат Андрощук Б.М. у судовому засіданні підтримав позовну заяву, просив задовольнити її в повному обсязі з підстав зазначених у позові. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, наполягав на його задоволенні, оскільки має на утриманні батька похилого віку, який за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду, на його лікування витрачаються великі кошти. Крім того, він сплачує комунальні послуги за місцем реєстрації батька, оскільки він кожні вихідні возить батька до сел Савинці. Також має боргові зобов`язання Представник відповідача - адвокат Тарусіна Я.М. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовної заяви в повному обсязі, зазначила, що відсутні підстави для зменшення розміру аліментів та позивачем не надано доказів для їх зменшення. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, надані в ході розгляду справи, свідка, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] (а.с. 23). 26.06.2023 Дзержинським районним судом м. Харкова видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1\\4 частини усіх видів його доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 23.06.2023 та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 17). Позивач [PERSON] працює в АТ «Харківобленерго» з 29.12.2020 (з 11.09.2024 на посаді заступника начальника центральної транспортної служби). На посаді уповноваженого з антикорупційної діяльності його посадовий оклад становив 52602 грн, після переведення 11.09.2024 на посаду заступника начальника центральної транспортної служби його посадовий оклад становить 42701 грн (а.с. 14). Згідно копії розрахункового листа від 24.12.2024 позивач [PERSON] у листопаді 2024 року отримав доходи у розмірі 44836,12 грн., у грудні 2024 року - 47721,35 грн (а.с. 11). З вказаного розрахунку убачається, що з позивача двічі утримуються аліменти за виконавчим листом у розмірі по 9186,36 грн. Як зазначив позивач в судовому засіданні, з нього стягуються двічі аліменти за виконавчим листом, оскільки існувала заборгованість по сплаті аліментів, однак станом на березень 2025 рік заборгованість повністю погашена. [PERSON] та [PERSON] є батьками позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] (а.с. 24), мати [PERSON] померла [INFO] (а.с. 25). Як убачається з довідки КНП «Міська поліклініка № 26» ХМР від 05.01.2024, [PERSON] , [INFO] , має порушення функцій організму, через невиліковно хворі, не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися, потребує стороннього догляду (а.с. 15). Вказане зазначене і у медичному висновку ЛКК № 31 від 05.01.2024, № 580 від 14.04.2025 КНП «Міська поліклініка № 26» ХМР (а.с. 16). Згідно довідки УСЗН адміністрації Шевченківського району ХМР від 15.04.2025 № 296, [PERSON] , 1980 р.н., не перебуває на обліку в управлінні, тому акт про встановлення факту здійснення догляду, складеного 24.01.2024 посадовими особами УСЗН Шевченківського району ХМР про те, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] здійснює догляд за свої батьком [PERSON] , який потребує постійного стороннього догляду (а.с. 12), суд не бере до уваги. 01.05.2024 [PERSON] отримав у борг від [PERSON] грошові кошти у розмірі 250000 грн, що підтверджується копією розписки від 01.05.2024 (а.с. 13). Крім того в обґрунтування своїх вимог представником позивача надано квитанції про придбання в ТОВ «Фармація Харкова» Аптека № 8 м. Харкова ліків (а.с. 26-31), медичну документацію про стан здоров`я батька позивача [PERSON] , рахунки за комунальні послуги Згідно довідки УСЗН адміністрації Шевченківського району ХМР від 23.04.2025 № 329, [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в управлінні, як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] з червня 2024 року по теперішній час щомісячна допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам згідно вимог постанови КМУ від 20.03.2022 № 332 не призначалася. Згідно з ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Під час судового засідання судом було встановлено, що батько позивача [PERSON] отримує пенсію біля 14000 грн., також адресну соціальну допомогу від держави (житлову субсидію) за оплату житлово-комунальних послуг за місцем реєстрації. Позивач в судовому засіданні пояснив, що батько самостійно розпоряджається отриманими коштами. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки зі зміною посади за основним місцем роботи значно зменшився його посадовий оклад, має на утриманні батька похилого віку, який за станом здоров`я не може себе обслуговувати, тому йому доводиться домовлятися із сусідкою [PERSON] , щоб остання здійснювала догляд за ним, тому регулярно сплачує їй вказані послуги. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що у відсутність позивача [PERSON] вона здійснює догляд за його батьком [PERSON] , за що отримує кошти у розмірі 10000 грн. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи зібрані докази, судом встановлено, що розмір аліментів, які стягуються з позивача на дитину складають 9186 грн.; його середня заробітна плата складає 46278,00 грн. Отже, після відрахування аліментів у позивача залишається 75% заробітної плати близько 30\~000,00 грн.. Батько отримує пенсію по 13700,00 грн. та адресну допомогу (субсидію) щомісячно. Зі слів свідка, за допомогу у догляданні батька позивача вона отримує 10000,00 грн. щомісячно Доводи позивача про наявність підстав для зменшення розміру аліментів нелогічні, оскільки арифметичні підрахування свідчать про його фінансову спроможність. За підрахунками позивача він має можливість щомісячно сплачувати послуги помічниці (по 10000 грн.), витрачати кошти на придбання продуктів (10000 грн.) та побут (5500 грн.), сплачувати комунальні послуги (5000 грн.) та оплачувати борг по розписці (12500 грн.). З його слів надмірний фінансовий тягар несе в результаті сплати аліментів, що не відповідає дійсності. З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для зменшення розміру аліментів, так як розмір аліментів, визначений судовим наказом, виданого 26.06.2023 Дзержинським районним судом м. Харкова аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а їх зменшення, без доведення погіршення майнового становища платника аліментів, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини [PERSON] , [INFO] , та суперечитиме його інтересам. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав до задоволення позовної заяви [PERSON] , оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного та фінансового стану не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03.06.2020 у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16.09.2020 у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), від 28.05.2021 №715/2073/20 (провадження №61-1031св21). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed