Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Навроцька Т.В., звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Красюк Н.І,. про стягнення заборгованості за договором позики, який обґрунтував наступними обставинами. 28.07.2017 року він передав [PERSON] , [INFO] , у борг грошові кошти у розмірі 3 500,00 доларів США за розпискою, у строк до 28.10.2017 року. [PERSON] не виконала свої зобов`язання та не повернула йому позику, [INFO] померла. Дізнавшись про смерть [PERSON] , 02.02.2022 року позивач, як кредитор боржника, звернувся до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рильської Л.С. з вимогою до спадкоємців про сплату боргу спадкодавиці у розмірі 3 500,00 доларів США. 22.02.2022 року Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рильська Л.С. повідомила його про те, що вимога була спрямована відповідачу [PERSON] , як спадкоємцю, який прийняв спадщину. Вказану вимогу відповідач отримав 12.02.2022 року, проте у добровільному порядку не виконав. 28.04.2022 року він повторно звернувся особисто до відповідача [PERSON] з вимогою про сплату боргу одноразовим платежем, проте і цього разу відповідач у добровільному порядку її не виконав. Разом з тим, [PERSON] отримав свідоцтва про право на спадщину та оформив право власності на спадкове майно, а саме: 1) 30.03.2021 року на квартиру [ADDRESS] ; 2) 30.03.2021 року на квартиру [ADDRESS] ; 3) 30.03.2021 на квартиру [ADDRESS] ; 4) 01.09.2022 року на квартиру [ADDRESS] , вартість якої становить 5 166 360,00 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 3 500,00 доларів США. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 25.10.2022 року, справу передано за підсудністю до Дарницького районного суду міста Києва (а.с. 31 т. 1). Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 09.01.2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання (а.с. 38 т. 2). 31.03.2023 року представником відповідача адвокатом Красюк Н.І. подано відзив на позов, в якому відповідач позов не визнає, посилаючись на наступні обставини: 1) боргова розписка, крім прізвища, ім`я, по батькові позикодавця, не містить інформації щодо ідентифікації позивача як кредитора; 2) позивач не довів та не підтвердив належними та допустимими доказами факт передачі грошових коштів у розмірі 3 500,00 доларів США [PERSON] ; 3) позивач не надав доказів отримання згоди дружини на передачу грошей у борг; 4) 14.01.2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування гаражного боксу, № [NUMBER] в підземному паркінгу, за адресою: [ADDRESS] . Вартість дарунку сторони оцінили у 140 000,00 грн., що станом на 14.01.2019 року за курсом НБУ становило 5 000,00 доларів США, та що може свідчити про виконання, таким чином, зобов`язань за договором позики; 5) позивачем укладались кредитні договори №10-29/2651 від 03.11.2006 року на суму 358 405,22 грн. та №10-12/354 від 08.12.2004 року на суму 86 300,84 грн., що ставить під сумнів платоспроможність позивача у 2017 році. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 14.11.2023 року у справі призначено судову посмертну почеркознавчу експертизу та закрито підготовче провадження у справі (а.с 145-146 т. 2). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Навроцька Т.В. підтримала позов та просила його задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Красюк Н.І. просила відмовити у задоволенні позову з підстав, вказаних у відзиві на позовну заяву. Крім того, зауважила, що з 28.10.2017 року позивач не вчиняв жодний дій для повернення коштів за борговою розпискою, а дізнавшись про смерть [PERSON] у 2020 році, позивач звернувся до нотаріуса лише у 2022 році, чим пропустив строк для звернення з вимогою. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти. [INFO] померла [PERSON] , яка є матір`ю відповідача, що підтверджується актовим записом про народження №53 від 01.09.1956 року, здійсненим Білогор`євською сільською радою Підгорненського району Воронежської області та видано свідоцтво про народження № [NUMBER] , а також актовим записом про смерть №15351 від 19.09.2020 року, здійсненим Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та видано свідоцтво про смерть серії № [NUMBER] (а.с. 83, 84 т. 1). 23.09.2020 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рильською Ларисою Семенівною заведено спадкову справу № 32/2020 після смерті [PERSON] . Відповідач є єдиним спадкоємцем який успадкував спадкове майно після смерті матері, що складається з: 1) квартири [ADDRESS] ; 2) квартири [ADDRESS] ; 3) частки квартири [ADDRESS] ; 4) квартиру [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 30.03.2021 року та від 01.09.2021 року (а.с. 128, 130, 132 , 232 т. 1). За життя, а саме: 28.07.2017 року мати відповідача [PERSON] власноруч написала розписку, у якій підтвердила, що вона отримала від [PERSON] грошові кошти у борг, в сумі 3 500,00 доларів США, які зобов`язується повернути в строк до 28.10.2017 року (а.с. 15 т. 1). 02.02.2022 року позивач, як кредитор спадкодавиці, звернувся до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рильської Лариси Семенівни з вимогою спадкоємців про повернення 3 500,00 доларів США за борговою розпискою спадкодавиці. Вимога була направлена нотаріусом на поштову адресу спадкоємця [PERSON] , про що був також повідомлений позивач (а.с. 157, 161-164 т. 1). 28.04.2022 року позивач самостійно звернувся до відповідача з вимогою про повернення йому 3 500,00 доларів США за борговою розпискою (а.с. 18-19 т. 1). Відповідач не визнає борг своєї матері перед позивачем, посилаючись на взаємовиключні обставини: по-перше, відповідач поставив під сумнів той факт, що розписка була написана спадкодавицею, а також те, що грошові кошти були їй передані позивачем та що на передачу коштів була надана згода дружини позивача; а по-друге, відповідач стверджував, що спадкодавиця розрахувалась за цей борг з позивачем, передавши йому за договором дарування гаражний бокс. Зазначені доводи відповідача суд відхиляє та зауважує наступне. Довід відповідача про те, що його мати не писала та не підписувала боргової розписки, спростований належним доказом - висновком посмертної судової почеркознавчої експертизи №СЕ-19-24/43192-ПЧ від 29.01.2025 року, у якій зазначено , що рукописні записи та підпис у борговій розписці від 28.07.2017 року виконані [PERSON] (а.с. 123-158 т. 3). Довід відповідача про те, що позивачем не доведено факт передачі грошей його матері, спростовується належним доказом - борговою розпискою, у якій підтверджено факт отримання грошових коштів. Що стосується доводу відповідача про те, що позивачем не доведено факту отримання згоди своєї дружини на передачу грошей у борг, то ця обставина не має значення для вирішення справи. Також не заслуговує на увагу довід відповідача про те, що його мати розрахувалась за цей борг з позивачем, передавши за договором дарування гаражний бокс. Дійсно, 14.01.2019 року [PERSON] подарувала [PERSON] гаражний бокс № [NUMBER] в підземному паркінгу, за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іванченком В.Ю. за реєстровим № 106 (а.с. 11-12, 218 т. 2). Проте в договорі не зазначено, що він укладений сторонами для погашення боргу [PERSON] перед [PERSON] за борговою розпискою від 28.07.2017 року, а після укладення договору дарування боргова розписка не була знищена або передана позивачем [PERSON] . Правовідносини сторін врегульовані нормами спадкового права, оскільки у зв`язку із смертю спадкодавиці виникли правовідносини спадкування. Порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців закріплений у ст.1281 ЦК України, у якій зазначено наступне. Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги». Обов`язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора закріплений у ст. 1282 ЦК України, у якій зазначено наступне. Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу (зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд виснував, що при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України (постанова Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 755/7730/16-ц). Також Верховним Судом сформульовані наступні правові висновки щодо принципів і строків в спадковому праві. Строк як часова категорія характеризується не тільки початковим, а й кінцевим моментом. Для правильного обчислення різних видів строків важливе значення має визначення початок їх перебігу. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тобто день, в якому безпосередньо мав місце момент початку перебігу строку, при обчисленні останнього не враховується (постанова КЦС ВС від 16.06.2021 у справі № 554/4741/19). Положення статті 253 ЦК України поширюються й на інші випадки встановлення початку перебігу строків. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, враховує, що в окремих положеннях ЦК міститься правило про визначення перебігу строку «від дня» чи «з часу», а не «від наступного дня». Такий прийом законодавчої техніки законодавець застосував,

Outcome: approved