Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , відповідно до вимог якого просить стягнути з відповідача на свою користь: - аліменти на утримання малолітньої доньки: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред?явлення позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття; -\~аліменти на\~своюкористь у розмірі 1/5 частини від усіх видів доходу відповідача, починаючи з дня пред?явлення позовної заяви до суду і до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , трьох років. В обґрунтування позову зазначила, що 04.07.2024 року між позивачем і відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, що зареєстрований Нововолинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 109. Рішенням Турійського районного суду Волинської області від 18.09.2024 року, справа № 169/842/24, вказаний шлюб розірвано. 19.10.2024 дане рішення набрало законної сили. [INFO] у сторін народилася дитина - [PERSON] , яка на даний час, постійно проживає разом із позивачкою і перебуває на її повному утриманні. Матеріальне становище позивачки є важким, оскільки наразі вона самостійно здійснює догляд та утримує малолітню доньку, відповідач матеріальної допомоги на її утримання і утримання доньки не надає. Також позивачка є внутрішньо переміщеною особою, власного житла не має та вимушена його орендувати. На праві власності будь-якого рухомого або нерухомого майна не маю. Відповідно до довідки Яготинського відділу соціального захисту населення Управління соціальної та ветеранської політики Бориспільської районної державної адміністрації Київської області від 17.03.2025 № 12/128, позивачка знаходжуся на обліку в УСВП Бориспільської РДА. Стан дитини - здорова. Відповідач є здоровою та працездатною особою, наразі проходить службу у лавах ЗСУ та має можливість надавати матеріальну допомогу. Відповідач на своєму утриманні інших осіб не має, зокрема малолітніх або неповнолітніх дітей. Позивачці відомо, що відповідач має на праві власності легковий транспортний засіб марки «Ford». Відомості, щодо наявності на праві власності у відповідача нерухомого майна відсутні. Оскільки відповідач є працездатною особою, має стабільний дохід, на своєму утриманні інших осіб не має, здатний надавати матеріальну допомогу на утримання доньки та особисте утримання позивачки до досягнення дитиною трьохрічного віку просить задовольнити позов у заявленому розмірі. Позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача подала до суду заяву, відповідно до якої просить слухати справу у відсутність відповідача та представника. Також в заяві зазначено, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у вигляді 1/4 частини відповідач визнає. В частині заявлених вимог на особисте утримання відповідач не заперечує проти стягнення з нього 1/8 частини від усіх видів його доходів. В судове засідання учасники не з`явилися. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи подання обома сторонами заяв про розгляд справи у їх відстуність, за таких умов суд розглянув справу на підставі наявних письмових матеріалів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи із наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 04.07.2024 року сторони зареєстрували шлюб, який зареєстрований Нововолинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис за № 109. Рішенням Турійського районного суду Волинської області від 18.09.2024 року у справі № 169/842/24 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 04.07.2024 року Нововолинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис за № 109, розірвано. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.12.2024 року сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони спільно не проживають. Позивачка знаходиться на обліку в Яготинському відділі соціального захисту населення Управління соціальної та ветеранської політики Бориспільської районної державної адміністрації Київської області (довідка про отримання допомоги № 12/128 від 17.03.2025) та отримує щомісячну одноразову допомогу при народження дитини. Позивачка відповідно до довідки від 11.12.2024 року взята на облік як внутрішньо переміщена особа. Як стверджує позивачка та не заперечує сторона відповідача, дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Доказів, які б свідчили, що стан здоров`я та матеріальне становище відповідача не дозволяє утримувати свою дитину, суду не надано. Щодо розміру аліментів необхідно зазначити наступне. Згідно зі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України), під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.02.2021 у справі № 520/21069/18, провадження № 61-1347св20). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (такий правовий висновок зазначений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 19.08.2020 у справі № 2-13112/10, провадження № 61-6385св20). За змістом законодавства, аліменти є власністю дитини, а обов`язок суду полягає в першу чергу забезпечити дитині право на належне утримання. Положеннями ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Вбачається, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано або вони взагалі не перебували в ньому. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою та другою ст. 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. У частині третій статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина перша статті 183 СК України). Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у справі №490/4522/16-ц від 04.07.2018, суд не вправі самостійно визначати спосіб стягнення аліментів. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналіз вказаних норм свідчить, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто, визначення способу (в твердій грошовій сумі чи частці) залежить тільки від вибору одержувача аліментів. Вирішуючи питання щодо розміру заявлених до стягнення аліментів з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття, враховуючи, що відповідач є фізично здоровою особою працездатного віку (доказів протилежного суду не надано), а також беручи до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, факт визнання відповідачем позову в цій частині, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на дитину з моменту подання позову до моменту досягнення нею повноліття у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Положення ст. 84 СК України встановлюють, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу (ч. 6 ст. 84 СК України). Відповідно до ст. ст. 79, 80 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідач заперечує в цій частині лише в розмірі частини доходів на особисте утримання. Суд враховує, що сімейним законодавством передбачено право жінки (матері дитини) на утримання чоловіком (батьком дитини), в разі проживання з жінкою їхньої дитини, до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу, що відповідачем фактично не заперечується. Подання суду доказів того, що жінка, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить їй незалежно від цієї обставини. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи наданий сторонами обсяг доказів на підтвердження своїх вимог і заперечень в цій частині, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів на особисте утримання частково, стягнувши з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позову і до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до\~ст.\~ст.\~141,\~142\~ЦПК України\~з відповідача\~на користь\~держави підлягає\~стягненню 1816,80 грн судового збору у зв`язку із визнанням позову в частині стягнення аліментів на дитину.

Outcome: partial