Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

обґрунтування позовних вимог позиція позивача Позивачка звернулась до суду з позовною заявою в якій просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до закінчення навчання 30.06.2025. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, що [PERSON] ,\~ [INFO] є їх спільний з відповідачем донькою, яка перебуває на її утриманні. 10.02.2025 [PERSON] ,\~досягла 18-ти\~років.\~З 01.09.2022 [PERSON] та навчається на денній формі в Гайворонському політехнічному фаховому коледжі є студенткою 3-го курсу. Термін навчання до 30.06.2025. [PERSON] на даний час навчається на денній формі навчання, тому вона немає можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на своє утримання. У зв`язку з цим вона потребує матеріальної допомоги. Відповідач, поки вона була неповнолітньою сплачував аліменти на її утримання, на даний час жодної допомоги їй не надає. Позивачка вважає що відповідач може надавати матеріальну допомогу на час її навчання та у зв`язку з цим просить стягувати аліменти в судовому порядку. В судове засідання позивачка не з`явилась, 14.03.2025 подала заяву про розгляд справи за її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. позиція відповідача Відповідач правом подання відзиву не скористався. 01.05.2025 подав письмову заяву в якій позов визнав, просив його задовольнити, розгляд справи проводити за його відсутності. позиція третьої особи Третя особа [PERSON] судове засідання не з`явилась, пояснень чи заяв не подавала. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі Ухвалою від 13.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 07.04.2025. Відповідно до заяви від 14.03.2025 позивачка [PERSON] просить розгляд справи проводити за її відсутності, позов підтримує та просить його задоволити. Ухвалою від 07.04.2025 відкладено розгляд справи на 01.05.2025. Відповідач 01.05.2025 через канцелярію суду подав письмову заяву в якій позов визнав, просив його задовольнити, проводити розгляд справи за його відсутності. Зважаючи на вказане, положення ч. 3 ст 211 та 223 ЦПК України, перешкоди для розгляду справи відсутні. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини В судовому засіданні встановлено, що батьками [PERSON] ,\~ [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження видане Гайворонським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградської області 06.03.2007, серія [NUMBER] (а.с. 6). Згідно свідоцтва про одруження від 26.11.2011, серія [NUMBER] [PERSON] 26.11.2011 уклала шлюб з [PERSON] після чого їй було присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 7). З довідки про навчання № 506/25 від 28.02.2025 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , навчається на денній формі в Гайворонському політехнічному фаховому коледжі, є студенткою 3-го курсу. Термін навчання до 30.06.2025 (а.с. 8). З довідки № 257 від 06.03.2025, виданої Гайворонською міською радою Кіровоградської області вбачається, що [PERSON] про те, що вона мешкає за адресою: [ADDRESS] , та на її утриманні зокрема знаходиться [PERSON] ,\~ [INFO] (а.с. 9). Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем (батьком) обов`язку утримувати свою дитину до досягнення двадцяти трьох років за умови, що дитина продовжує навчання. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом статті 263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини першої статті 264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Статтею 180\~СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України). Відповідно до частин першої, другої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно зі ст.\~200\~СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина є продовження ними навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У ст.\~201\~Сімейного кодексу\~України зазначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В законі не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів у кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання. Наведена правова позиція відображена в Постанові Верховного Суду від 04.08.2020 у справі № 489/100/18. Відповідно до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , яка навчається в Гайворонському політехнічному фаховому коледжі з 01.09.2022. Термін закінчення навчального закладу 30.06.2025. Суд зазначає, що утримання дитини є обов`язком батьків в рівній мірі. Таким чином, відповідач, як батько дитини зобов`язаний її утримувати до припинення навчання або до 23 років, залежно від того, що настане раніше. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальний стан позивача та відповідача, потреби дитини даного віку. Зокрема суду не надано доказів того що відповідач є непрацездатним чи має на утриманні інших осіб. При цьому суд враховує, що відповідач позовні вимоги визнає. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставин того, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи, інтереси інших осіб, судом не встановлено, а тому підстави для постановлення ухвали про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову - відсутні. Водночас, суд зазначає, що положеннями статті 201 СК України не передбачено застосування вимог статті 182 для визначення мінімального граничного розміру аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Зазначене у статті 200 СК України відсилання до норми статті 182 цього Кодексу стосується лише врахування судом тих обставин, які мають істотне значення та впливають на розмір аліментів (частина перша статті 182 СК України). Відтак позов не може бути задоволеним в частині необхідності стягнення аліментів з урахуванням нижньої межі - 50 % прожиткового мінімуму для працездатної особи. Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 382/1093/16-ц. У зв`язку з цим позов слід задоволити частково, присудивши до стягнення аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в розмірі всіх видів заробітку (доходу) відповідача з часу звернення з позовною заявою до суду, тобто з 11.03.2025 до завершення навчання 30.06.2025. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. щодо розподілу судових витрат Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Статтею 142\~ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачка при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів не сплачувала судовий збір в сумі 1211,20 грн, так як звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». За цих підстав, суд вважає, що з відповідача слід стягнути в дохід держави судові витрати у виді судового збору в сумі 605,60 грн, тобто 50 % від суми судового збору, яка підлягала до сплати позивачем при поданні позову до суду, а іншу частину судового збору в розмірі 605,60 грн компенсувати за рахунок держави.

Outcome: partial