Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

Адвокат Штефан Дмитро Юрійович, який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною заявою. В обґрунтування заяви зазначив, що [INFO] померла мати заявника, [PERSON] . Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] від 18.09.2024 року виданим повторно, згідно змісту якого її батьками є [PERSON] та [PERSON] . За життя [PERSON] була співвласником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 20 квітня 2000 року, виданим органом приватизації - Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів. Іншими співвласниками вказаної квартири був батько заявника, [PERSON] , який помер [INFO] , та є заявник - [PERSON] . [PERSON] , є спадкоємцем за законом майна після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . З питання оформлення спадщини, 20 вересня 2024 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Лосінець С.М. Було заведено спадкову справу, номер у нотаріуса 60/2024. однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із тим, що вона не підтвердила факт прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки не була зареєстрована разом із померлою за однією адресою і не подала до нотаріальної контори в шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини, видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.09.2024 року. Заявник вважає, що фактично прийняла спадщину, оскільки проживала разом із матір`ю на момент її смерті. Одразу після смерті матері, яка померла [INFO] , 01 листопада 2021 року [PERSON] зареєструвала своє місце проживання за адресою за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з вищезазначеними обставинами, неможливістю оформлення належним чином своїх спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , вона змушена звернутись до суду за захистом своїх цивільних прав та інтересів із цією заявою. Враховуючи викладене просить суд встановити юридичний факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю на день її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.Витребувано у приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лосінець Сергія Миколайовича завірену належним чином копію спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] , що народилася [INFO] (а.с.23). На виконання ухвали суду від 04 грудня 2024 року від приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лосінець Сергія Миколайовича надійшла завірена належним чином копія спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] , що народилася [INFO] (а.с.30-38). Заявник [PERSON] в судовому засіданні присутня не була, скориставшись правом представництва. Представник заявника [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав, просив задовольнити. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні присутній не був, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши доводи представника заявника, дослідивши матеріали справи та письмові докази по справі, суд прийшов до наступного. Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до п. 1 постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.09.2024 року (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про право власності № [NUMBER] , виданого 20.04.2000 року Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради згідно з розпорядженням № Дз-371 від 24.03.2000 на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної сумісної власності зазначена квартира належить: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.11-14) [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане Металургійним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 18 вересня 2024 року (а.с.9). З дослідженої копії спадкової справи завідної після смерті [PERSON] судом встановлено, що за життя остання не складала заповіт (а.с. 30-38). Відповідно до Довідки № 5468 від 27.09.2024 року, згідно з відомостями, що містяться в реєстрі Криворізької міської територіальної громади, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 01.11.2021 року (а.с.7). Факт проживання доньки [PERSON] разом з її матір`ю, [PERSON] , з 1991 року до дня її смерті [INFO] , підтверджується Актом складеним 18.10.2024 року майстром дільниці ТОВ «Сітісервіс-КР» за підписами сусідів будинку [ADDRESS] у якому зазначили, що за адресою [ADDRESS] проживає [PERSON] , з нею проживала мати [PERSON] , [INFO] по день смерті [INFO] (а.с.10). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00047088833 від 20.09.2024 року місце проживання [PERSON] - [ADDRESS] (а.с.36 зворот). Відповідно до Довідки № 30489 від 20.09.2024 року, згідно з відомостями, що містяться в реєстрі Криворізької міської територіальної громади, [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 25.04.1978 року по момент смерті (а.с.37 зворот). [PERSON] 20 вересня 2024 року звернулася до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Лосінець С.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] (а.с.31). Згідно Постанови приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лосінець С.М. від 20.09.2024 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та майно померлої [INFO] [PERSON] у зв`язку з необхідністю підтвердження в судовому порядку факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.17). Відповідно до інформації сайту ТОВ «Нова-Ком» про суми, нараховані до сплати комунальними та іншими службами міста, за адресою: [ADDRESS] комунальні платежі за березень 2021 року, липень 2021 року, серпень 2021 року, вересень 2021 року, листопад 2021 року, жовтень 2022 року сплачувалися після смерті [PERSON] (а.с.41-46). Свідок [PERSON] є сусідкою [PERSON] . В судовому засіданні пояснила, мешкає за адресою [ADDRESS] протягом 10 років, знала особисто матір заявника, [PERSON] завжди проживала разом з матір`ю за цією адресою, до моменту смерті та після смерті її матері. Також зазначила, що [PERSON] організовувала похорони після сметрі матері. Свідок [PERSON] сусідка померлої [PERSON] , були знайомі з дитинства, протягом 47 років та разом заселялись до будинку [ADDRESS] . В судовому засідання пояснила, що [PERSON] завжди проживала разом з матір`ю, дітей та чоловіка не має. Також підтвердила, що підписувала Акт сумісного проживання, наданий до суду. Нормами ст.ст. 1216-1218 ЦК України, встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. Відповідно до ст. ст. 1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За змістом ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Статтею 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи те, що до складу спадщини входить нерухоме майно, виконуючи свій обов`язок визначений ст. 1297 ЦК України, відповідно до якої, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Як роз`яснив Конституційний Суд України в п. 6 рішення від 03.06.1999 року № 5-рп/99 в справі № 1-8/99 про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї", окрім членів сімей взагалі (чоловік або дружина, прямі родичі по низхідній і висхідній лініях - діти і батьки), до членів сімей також відносяться особи, які перебувають на утриманні або проживають із суб`єктами права (інші особи, що постійно мешкають з ними та ведуть спільне господарство, зокрема, не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки тощо). Обов`язковою умовою визнання їх членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення із суб`єктом спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. Згідно з положеннями ст.ст. 1268-1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Відповідно до вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, п. 4.4 факт проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення від 31 березня 1995 року № 5 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом абз.1 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7від 30.05.2008 року якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно матеріалів справи [PERSON] іншого зареєстрованого місця проживання, окрім місця проживання [PERSON] , померлої [INFO] за адресою: [ADDRESS] не мала. Так, Верховний Суд в постанові від 10.01.2019 року у справі № 484/747/17 зазначив, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч. 3 ст. 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. За змістом ст. 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Тому ВС погодився, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем. У судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення (п.1 Постанови ВСУ № 5 від 31.03.95). [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лосінець С.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] . Встановлено, що згідно Акту від 18.10.2024 року, засвідченого майстром дільниці ТОВ «Сітісервіс-КР», за підписами сусідів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] весь час мешкала зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] без реєстрації до дня її смерті [INFO] та з 01.11.2021 року зареєструвала своє місце проживання за вказаною адресою. Крім того, ці обставини підтверджені показами свідків [PERSON] та [PERSON] , які допитані у судовому засіданні та кожен окремо пояснили, що з родиною [PERSON] та її доньки [PERSON] знайомі тривалий час та підтвердили, що вони завжди проживали разом. Судом встановлено, що заявник не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право заявника на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а заява - задоволенню, оскільки судом встановлено факт спільного проживання [PERSON] , разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , на день її смерті [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved