Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

20 грудня 2024 року до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про визнання укладеною Додаткової угоди №3 до Договору оренди земельної ділянки, посвідченого 24 березня 2004 року приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Ларисою Леонідівною та зареєстрованого в реєстрі за №1076 (в редакції Додаткової угоди №1 від 20 березня 2014 року, Додаткової угоди №2 від 20 березня 2014 року). Справу згідно автоматизованої системи «Д-3» було розподілено до провадження судді Бойка О.М. Ухвалою суду від 30 грудня 2024 року справу було відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. В позовній заяві просить суд визнати укладеною Додаткову угоду №3 до Договору оренди земельної ділянки, посвідченого 24 березня 2004 року приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу ЮРЧЕНКО Л.Л. та зареєстрованого в реєстрі за № 1076 (в редакції Додаткової угоди № 1 від 20 березня 2014 року, Додаткової угоди № 2 від 20 березня 2014 року). Обґрунтовує позовні вимоги тим, що [PERSON] , є орендарем земельних ділянок сільськогосподарського призначення площею 154,2900 га (кадастровий номер земельної ділянки 1221486200:01:250:0001), площею 35,6800 га (кадастровий номер земельної ділянки 1221486200:01:251:0001), цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Новоолександрівської сільської територіальної громади Дніпровського району Дніпропетровської області. 24 березня 2004 року між позивачем та Дніпропетровською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області укладено Договір оренди земельної ділянки, посвідчений 24 березня 2004 року приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу ЮРЧЕНКО Л.Л. (реєстровий № \~ \~ \~ \~1076), який зареєстрований Дніпропетровським районним відділом Дніпропетровської регіональної філії; центру ДЗК у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 26 березня 2004 року за №040412000120. Відповідно до пункту 2.2. Договору оренди земельної ділянки договір укладається на термін 10 років, починаючи з засвідчення факту державної реєстрації та дати його реєстрації у Книзі записів державної реєстрації Договорів оренди землі. По закінченні терміну дії договору орендар має переважне право на поновлення Договору на новий термін. У цьому разі зацікавлена сторона повинна повідомити письмово другу сторону про бажання щодо продовження дії Договору на новий термін не пізніше, ніж за два місяці до його закінчення. Згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», який набув чинності 01 січня 2013 року, внесено зміни до законодавчих актів, у тому числі до Земельного кодексу України, зокрема, у частині органів, які наділені повноваженнями розпорядження землями державної форми власності. 07 березня 2014 року, за результатами розгляду клопотання [PERSON] , Головним управлінням Держземагентства у Дніпропетровській області видано Наказ «Про поновлення договору оренди земельної ділянки» № ДН/1221486200:01:250/00001010, яким поновлено Договір оренди земельної ділянки від 24 березня 2004 року в частині земельної ділянки площею 154,2900 га (кадастровий номер земельної ділянки 1221486200:01:250:0001), а також Наказ «Про поновлення договору оренди земельної ділянки» № ДН/1221486200:01:251/00001009, яким поновлено Договір оренди земельної ділянки від 24 березня 2004 року в частині земельної ділянки площею 35,6800 га (кадастровий номер земельної ділянки 1221486200:01:251:0001). 20 березня 2014 року між позивачем та Головним управлінням Держземагентства у Дніпропетровській області було укладено Додаткову угоду №1 (щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1221486200:01:251:0001) про поновлення договору оренди земельної ділянки укладеного між Дніпропетровською районною державною адміністрацією та [PERSON] від 24.03.2004 та зареєстрований Дніпропетровським районним відділом Дніпропетровської регіональної філії центру державного земельного кадастру від 26.03.2004 № 040412000120 (далі - Додаткова угода № 1) та Додаткова угода №2 (щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1221486200:01:250:0001) про поновлення договору оренди земельної ділянки укладеного між Дніпропетровською районною державною адміністрацією та [PERSON] від 24.03.2004 та зареєстрований Дніпропетровським районним відділом Дніпропетровської регіональної філії центру державного земельного кадастру від 26.03.2004 № 040412000120 (далі - Додаткова угода № 2). Згідно з пунктами 2.4. Додаткової угоди № 1, а також Додаткової угоди №2 від 20 березня 2014 року пункт 3.2. Договору оренди земельної ділянки викладено в новій редакції та визначено, що Договір укладено на строк 14 (чотирнадцять) років. Також Договір оренди земельної ділянки доповнено пунктом 3.2.2. відповідно до якого після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. В подальшому, за заявою позивача, державним реєстратором Реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області Калініченко Т.В. зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: право оренди земельної ділянки площею 35,6800 га (кадастровий номер земельної ділянки 1221486200:01:251:0001), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер витягу 19632721 від 27 березня 2014 року, номер запису про інше речове право 4679594; право оренди земельної ділянки площею 154,2900 га (кадастровий номер земельної \~ \~ \~ \~ділянки \~ \~ \~ \~1221486200:01:250:0001), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер витягу 19629121 від 27 березня 2014 року, номер запису про інше речове право 4680557. У витягах з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень зазначено характеристику іншого речового права, строк дії: договір укладено на 14 років (в редакції додаткових угод від 20.03.2014 № 1, 2 про поновлення договору оренди земельної ділянки, укладеного між Дніпропетровською районною державною адміністрацією та [PERSON] від 24.03.2004) з правом пролонгації. Надалі земельні ділянки площею 154,2900 га (кадастровий номер земельної ділянки 1221486200:01:250:0001), площею 35,6800 га (кадастровий номер земельної ділянки 1221486200:01:251:0001), цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Новоолександрівської сільської територіальної громади Дніпровського району Дніпропетровської області перейшли у комунальну власність Новоолександрівської сільської територіальної громади в особі Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області (код ЄДРПОУ 04339764) на підставі Наказу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» від 21 грудня 2018 року та Акта приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення з державної власності у комунальну власність від 21 грудня 2018 року, затвердженого рішенням Новоолександрівської сільської ради від 14 лютого 2019 року № 3950-39/УІІ. При передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення площею 154,2900 га (кадастровий номер земельної ділянки 1221486200:01:250:0001), площею 35,6800 га (кадастровий номер земельної ділянки 1221486200:01:251:0001) державної власності у комунальну власність Новоолександрівської сільської територіальної громади, в Акті приймання-передачі земельних ділянок від 21 грудня 2018 року зазначено про наявність зареєстрованого права оренди на вказані земельні ділянки за [PERSON] , що спростовує доводи відповідача, викладені у відповіді від 25 листопада 2024 року №2570/2-14 на адвокатський запит, про закінчення строку дії Договору оренди земельної ділянки 24 березня 2018 року. Земельні ділянки площею 154,2900 га з кадастровим номером 1221486200:01:250:0001 та площею 35,6800 га з кадастровим номером 1221486200:01:251:0001 зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за територіальною громадою в особі Новоолександрівської сільської ради 19 березня 2019 року державним реєстратором Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області зі збереженням за [PERSON] права оренди зазначених земельних ділянок. Після переходу права власності на спірні земельні ділянки до територіальної громади в особі Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, позивач продовжив належним чином виконувати умови Договору оренди земельної ділянки (в редакції Додаткової угоди № 1, а також Додаткової угоди № 2 від 20 березня 2014 року), обраховуючи 14-річний строк оренди земельних ділянок від дати укладення Додаткових угод №1,2 від 20 березня 2014 року до Договору оренди земельної ділянки від 24 березня 2004 року та вважає датою закінчення строку дії Договору оренди земельної ділянки, - 21 березня 2028 року. Разом з тим, як зазначає позивач, депутатами та посадовими особами Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області неодноразово висловлювались аргументи щодо завершення строку дії Договору оренди земельної ділянки не 21 березня 2028 року, а 24 березня 2018 року. З метою усунення будь яких сумнівів щодо обчислення строку оренди земельних ділянок, враховуючи тривале належне виконання сторонами умов зазначеного Договору, 16 квітня 2024 року [PERSON] було подано до Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області клопотання про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки в частині уточнення строку дії Договору, до якого було додано проект Додаткової угоди №3 до Договору оренди земельної ділянки, посвідченого 24 березня 2004 року приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л. та зареєстрованого в реєстрі за №1076 (в редакції Додаткової угоди № 1 від 20 березня 2014 року, Додаткової угоди № 2 від 20 березня 2014 року). Вказане клопотання було зареєстроване в апараті Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради за №1562/2-15 від 16.04.2024 року, попередньо розглядалось на засіданнях постійної комісії сільської ради з питань містобудування, будівництва, земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища 25 червня та 18 липня 2024 року, а також на пленарних засіданнях 44 сесії Новоолександрівської сільської ради восьмого скликання (відбулась 27 червня 2024 року) та 46 сесії Новоолександрівської сільської ради восьмого скликання (відбулась 25 липня 2024 року) на яких, всупереч вимогам земельного законодавства, його клопотання не було розглянуте по суті, а питання взагалі було знято з розгляду сільської ради. 19 листопада 2024 року адвокатом Бондарем І.А. подано до Новоолександрівської сільської ради адвокатський запит про надання інформації та копій документів щодо розгляду по суті органом місцевого самоврядування мого клопотання від 16 квітня 2024 року, а також щодо чинності на момент подання адвокатського запиту Договору оренди земельної ділянки від 24 березня 2004 року. На адвокатський запит Новоолександрівською сільською радою надано відповідь від 25 листопада 2024 року № 2570/2-14, в якій серед іншого, сільською радою зазначено, що термін дії договору 14 років від дати його реєстрації 24 березня 2004 року, а саме: до 24 березня 2018 року. Враховуючи вищезазначене, [PERSON] , вважаючи себе добросовісним орендарем земельних ділянок комунальної власності, який продовжує в повному обсязі належним чином виконувати умови Договору оренди земельної ділянки, звернувся за захистом своїх прав орендаря в судовому порядку та вважає належним і ефективним способом захисту порушеного права визнання укладеною додаткової угоди до Договору оренди земельної ділянки з викладенням її змісту у резолютивній частині рішення суду. До теперішнього часу Новоолександрівською сільською радою клопотання позивача та долучений до нього проєкт додаткової угоди не розглянуті по суті з прийняттям відповідного рішення органу місцевого самоврядування, що підтверджується витягами із протоколів пленарних засідань 44 та 46 сесій Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області восьмого скликання. Відповідач ознайомившись із позовною заявою надали до суду відзив у якому просять розглянути цивільну справу у відповідності до вимог законодавства. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Бондар І.А. підтримали вимоги позовної заяви та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача Архипенко А.О. у судовому засіданні не заперечував проти позовних вимог. Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови в задоволенні позову. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши наданні докази, суд встановив, що [PERSON] , є орендарем земельних ділянок сільськогосподарського призначення площею 154,2900 га (кадастровий номер земельної ділянки 1221486200:01:250:0001), площею 35,6800 га (кадастровий номер земельної ділянки 1221486200:01:251:0001), цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Новоолександрівської сільської територіальної громади Дніпровського району Дніпропетровської області. 24 березня 2004 року між позивачем та Дніпропетровською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області укладено Договір оренди земельної ділянки, посвідчений 24 березня 2004 року приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу ЮРЧЕНКО Л.Л. (реєстровий № \~ \~ \~ \~1076), який зареєстрований Дніпропетровським районним відділом Дніпропетровської регіональної філії; центру ДЗК у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 26 березня 2004 року за №040412000120. Відповідно до пункту 2.2. Договору оренди земельної ділянки договір укладається на термін 10 років, починаючи з засвідчення факту державної реєстрації та дати його реєстрації у Книзі записів державної реєстрації Договорів оренди землі. По закінченні терміну дії договору орендар має переважне право на поновлення Договору на новий термін. У цьому разі зацікавлена сторона повинна повідомити письмово другу сторону про бажання щодо продовження дії Договору на новий термін не пізніше, ніж за два місяці до його закінчення. Згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», який набув чинності 01 січня 2013 року, внесено зміни до законодавчих актів, у тому числі до Земельного кодексу України, зокрема, у частині органів, які наділені повноваженнями розпорядження землями державної форми власності. У статті 122 Земельного кодексу України, що передачу земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною 8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб здійснює центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи. Водночас законодавчі зміни у розподілі повноважень органів державної влади щодо розпорядження землями державної форми власності не впливають на чинність договорів оренди, укладених на підставі, зокрема, рішення органу виконавчої влади у межах повноважень, які існували до внесення відповідних змін, однак продовження строку таких договорів здійснюється вже на нових (загальних) засадах, передбачених чинним Земельним кодексом України. Земельні ділянки площею 154,2900 га з кадастровим номером 1221486200:01:250:0001 та площею 35,6800 га з кадастровим номером 1221486200:01:251:0001 зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за територіальною громадою в особі Новоолександрівської сільської ради 19 березня 2019 року державним реєстратором Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області зі збереженням за [PERSON] права оренди зазначених земельних ділянок. Разом з тим, депутатами та посадовими особами Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області неодноразово висловлювались аргументи щодо завершення строку дії Договору оренди земельної ділянки не 21 березня 2028 року, а 24 березня 2018 року. [PERSON] було подано до Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області клопотання про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки в частині уточнення строку дії Договору, до якого було додано проект Додаткової угоди №3 до Договору оренди земельної ділянки, посвідченого 24 березня 2004 року приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л. та зареєстрованого в реєстрі за №1076 (в редакції Додаткової угоди № 1 від 20 березня 2014 року, Додаткової угоди № 2 від 20 березня 2014 року). Вказане клопотання було зареєстроване в апараті Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради за №1562/2-15 від 16.04.2024 року, попередньо розглядалось на засіданнях постійної комісії сільської ради з питань містобудування, будівництва, земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища 25 червня та 18 липня 2024 року, а також на пленарних засіданнях 44 сесії Новоолександрівської сільської ради восьмого скликання (відбулась 27 червня 2024 року) та 46 сесії Новоолександрівської сільської ради восьмого скликання (відбулась 25 липня 2024 року) на яких, всупереч вимогам земельного законодавства, моє клопотання не було розглянуте по суті, а питання взагалі було знято з розгляду сільської ради. 19 листопада 2024 року адвокатом Бондарем І.А. подано до Новоолександрівської сільської ради адвокатський запит про надання інформації та копій документів щодо розгляду по суті органом місцевого самоврядування мого клопотання від 16 квітня 2024 року, а також щодо чинності на момент подання адвокатського запиту Договору оренди земельної ділянки від 24 березня 2004 року. На адвокатський запит Новоолександрівською сільською радою надано відповідь від 25 листопада 2024 року № 2570/2-14, в якій серед іншого, сільською радою зазначено, що термін дії договору 14 років від дати його реєстрації 24 березня 2004 року, а саме: до 24 березня 2018 року. До теперішнього часу Новоолександрівською сільською радою клопотання позивача та долучений до нього проєкт додаткової угоди не розглянуті по суті з прийняттям відповідного рішення органу місцевого самоврядування, що підтверджується витягами із протоколів пленарних засідань 44 та 46 сесій Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області восьмого скликання. Відповідно до статті 30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. У своєму рішенні від 13 березня 2012 року № 5-рп/2012 Конституційний Суд України вказав, що згідно з його правовою позицією конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному (абзац п`ятий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 03 жовтня 1997 року № 4-зп). Оскільки Цивільний кодекс України (далі - ЦК України) є основним актом цивільного законодавства, то будь-які зміни у регулюванні однопредметних правовідносин можуть відбуватися лише з одночасним внесенням змін до нього відповідно до порядку, встановленого абзацом третім частини другої статті 4 ЦК України. Виходячи з наведеного Конституційний Суд України вважає, що невідповідність окремих положень спеціального закону положенням ЦК України не може бути усунена шляхом застосування правила, за яким з прийняттям нового нормативно-правового акта автоматично призупиняє дію акта (його окремих положень), який був чинним у часі раніше. Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Способами захисту цивільних прав та інтересів, серед іншого, можуть бути визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України), зміна правовідношення (пункт 6 частини другої статті 16 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 205 ЦК України у випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням (частина третя статті 205 ЦК України). Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін (частина друга статті 526 ЦК України). Якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором (частина перша статті 764 ЦК України). Стаття 764 ЦК України регулює правові наслідки продовження користування майном після закінчення строку договору найму та передбачає правову конструкцію поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, а також, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Згідно п. 3, 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві. При цьому неправильно обраний спосіб захисту права власності чи іншого речового права не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви чи залишення її без руху, а в певних випадках за таких обставин може бути відмовлено в позові. З позовної заяви вбачається, що фактично перешкодою для позивача [PERSON] в укладенні додаткової угоди є те, що Виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради не розглядається питання щодо вирішення питання про укладення додаткової угоди, яку пропонує позивач. Тобто, фактично Виконавчий комітет Новоолександрівської сільської ради не відмовив [PERSON] в укладенні вказаної угоди, а лише не виносить питання на розгляд депутатської сесії. Вимога до суду щодо укладення додаткової угоди можлива лише у разі відмови іншої сторони в укладанні такої угоди з підстав порушення законодавства України, у разі ухвалення певного рішення. Отже, враховуючи вищевикладене належним способом захисту права позивача у даному випадку повинен бути позов про зобов`язання вчинити певні дії, зокрема про зобов`язання Виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області розглянути питання позставлені позивачем у клопотання про можливість укладення додаткової угоди із [PERSON] щодо вказаних земельних ділянок. Прийняття рішення з відмови в укладенні такої угоди судом не встановлено. Також, особливу увагу суд звертає на той факт, що представником відповідача у судовому засіданні не заперечувалось проти задоволення позову. Тобто, представником Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області не заперечується позовна вимога та можливість укладення такої додаткової вимоги. Вказаний спір не передбачає обов`язкового судового вирішення питання, а лише при наявності суперечок між сторонами, яких враховуючи згоду представника відповідача із позовними вимогами не вбачається. Тому, суд вважає, що даний спір, з урахуванням остаточних позовних вимог, можливо вирішити у позасудовому порядку. Фактично, з огляду на матеріали цивільної справи, вбачається, що позивач обрав неналежний спосіб захисту цивільного права. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа та характеру його порушення, невизнання або оспорення. Велика Палата Верховного Суду у постанові №\~990/150/23\~від 22.02.2024 року зазначила, що звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, суд не наділений повноваженнями визначати спосіб захисту порушеного права на стадії відкриття провадження, оскільки саме позивач наділений правом на звернення та обов`язком визначення способу захисту. Згідно ст.\~263\~ЦПК України\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Судове\~рішення має\~відповідати завданню\~цивільного судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом. При\~виборі і\~застосуванні норми\~права до\~спірних правовідносин\~суд враховує\~висновки щодо\~застосування відповідних\~норм права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи, надані до неї докази та посилання на докази, вислухавши доводи сторін по справі, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі. Отже, на підставі вищезазначеного, та

Outcome: dismissed