Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача. 28.02.2025 до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла вказана позовна заява. Так,\~представник позивача\~просить зняти\~арешт з\~усього майна,\~що належить\~ [PERSON] ,\~накладений на\~підставі постанови державного виконавця Інгулецького відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Боз С.Л.\~від 29.01.2008 серії АА №096746.\~Реєстраційний номер обтяження №6579595, зареєстрований 13.02.2008 П`ятою криворізькою державною нотаріальною конторою та\~реєстраційний номер обтяження №8402519,\~зареєстрований 27.01.2009 Дніпропетровською філією державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України. Позов обґрунтовано обставинами: На виконанні\~в Інгулецькому відділі ДВС Криворізького МУЮ перебувало виконавче провадження з примусового виконання судового наказу №2н-145 від 04.09.2007 року,\~винесеного Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» у розмірі 205 075,67 грн. На виконання вказаного судового наказу,\~29.01.2008 державними виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.\~На підставі вказаної постанови до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна\~двічі було внесено запис про арешт нерухомого майна,\~а саме:\~13.02.2008 реєстратором П`ятої криворізької державної нотаріальної контори, реєстраційний номер обтяження: 6579595, та 27.01.2009\~реєстратором Дніпропетровської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства\~юстиції України, реєстраційний номер обтяження: 8402519.\~Тобто, державними виконавцем було двічі накладено арешт з однієї і тієї ж підстави, шляхом надсилання постанови про арешт майна боржника різним реєстраторам. Постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 01.02.2010, виконавче провадження з примусового виконання судового наказу №2н-145 від 04.09.2007 року - закінчено. 20.12.2023 року позивач звернувся до Інгулецького відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) із заявою про зняття арешту з нерухомого\~майна.\~Листом від 04.01.2024 року йому було\~повідомлено про неможливість задоволення заяви про зняття арештів № 657959 та № 8402519, оскільки виконавче провадження\~є знищеним\~за закінченням\~строку зберігання.\~Також зазначили,\~що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №44703179 з примусового виконання виконавчого листа №2/213/65/14\~від 22.04.2014 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Державний ощадний банк» боргу у сумі 287484,93 грн. Виконавче провадження завершене 25.09.2023 на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. З огляду\~на це,\~позивач вважає\~що існування не знятих арештів майна боржника та оголошення заборон на його відчуження порушує його права. Позиція відповідача. У встановлений в ухвалі про відкриття провадження строк від відповідача не надходило ні заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, ні відзиву на позовну заяву. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. 28.02.2025 представник позивача звернулась із вказаним позовом до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. 05.03.2025 ухвала про залишення позовної заяви без руху. 10.03.2025 надійшла заява про усунення недоліків. 11.03.2025 ухвалою судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області вказану цивільну справу було прийнято до провадження за позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач відзив на позов не подав. Інших заяв, клопотань від сторін до суду не надходило. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Зміст позовних вимог полягає у припиненні дії, яка порушує право позивача як власника майна. 04.09.2007\~Інгулецьким районним\~судом м.\~Кривого Рогу\~Дніпропетровської області\~винесено судовий\~наказ про\~стягнення з [PERSON] на користь Відкритого\~акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованості\~в розмірі\~205 075,67 грн (номер справи №2н-145). Постановою державного\~виконавця Інгулецького\~відділу ДВС Криворізького МУЮ від 29.01.2008,\~накладено арешт\~на все\~майно,\~що належить\~ [PERSON] ,\~із оголошенням заборони на його відчуження (постанова серії АА №096746). За відомостями Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, в реєстрі міститься: -\~запис про\~реєстрацію обтяження\~(арешт\~нерухомого майна)\~на невизначене\~майно (все\~майно)\~ [PERSON] .\~Підставою обтяження\~є постанова\~про арешт\~майна боржника\~та оголошення\~заборони на\~його відчуження,\~серія АА\~№096746,\~29.01.2008,\~Інгулецький відділ\~державної виконавчої\~служби Криворізького\~міського управління\~юстиції.\~Зареєстровано 13.02.2008,\~за номером\~6579595,\~реєстратор: П`ята\~криворізька державна нотаріальна контора. -\~запис про\~реєстрацію обтяження\~(арешт\~нерухомого майна)\~на невизначене\~майно (все\~майно)\~ [PERSON] .\~Підставою обтяження\~є постанова\~про арешт\~майна боржника\~та оголошення\~заборони на\~його відчуження,\~серія АА\~№096746,\~29.01.2008,\~Інгулецький відділ\~державної виконавчої\~служби Криворізького\~міського управління\~юстиції.\~Зареєстровано 27.01.2009,\~за номером\~8402519,\~реєстратор:\~Дніпропетровської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства\~юстиції України. 01.02.2010\~постановою державного виконавця Інгулецького\~відділу державної\~виконавчої служби\~Криворізького міського\~управління юстиції виконавче провадження з примусового виконання судового наказу №2н-145 від 04.09.2007 року закінчено на підставі п.4 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження», в редакції чинній на момент прийняття рішення, а саме: скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. 04.01.2024\~ [PERSON] \~звернувся до\~Інгулецького відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) із заявою про скасування арешту\~майна. Згідно наданої\~відповіді [PERSON] \~було повідомлено,\~що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №44703179 з примусового виконання виконавчого листа №2/213/65/14\~від 22.04.2014 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Державний ощадний банк» боргу у сумі 287484,93 грн. Виконавче провадження завершене 25.09.2023 на підставі п.9 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на момент прийняття рішення, а саме: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Також зазначили, що згідно автоматизованої системи виконавчих проваджень (спецрозділ) встановити, щодо яких виконавчих проваджень накладено арешт не мають можливості. На теперішній час вказані виконавчі провадження є знищеними за закінченням терміну зберігання згідно до п.2 розділу ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями №1829/5, затверджені Наказом Міністерства юстиції України 07.06.2017. 20.06.2024 [PERSON] звернувся Криворізької філії Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстицію (м. Одеса) де і отримав копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.01.2008 та копію судового наказу від 04.09.2007. Так як, Алфавітна книга заборон відчуження і арештів нерухомого майна та Реєстр для реєстрації заборон відчуження рухомого та нерухомого майна за 2008 рік на зберігання до Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області не передавались, відомості щодо зняття зазначеного арешту нерухомого майна надані не були. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи\~здійснюється в\~порядку письмового\~провадження за\~наявними у\~справі матеріалами,\~якщо цим\~Кодексом не\~передбачено повідомлення\~учасників справи.\~У такому\~випадку судове\~засідання не\~проводиться. Відповідно до ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у ній матеріалами. IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Стаття 391 ЦК України визначає, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності зі ст.41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частиною 2 цієї статті передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках, не передбачених ч. 4 ст. 59 Закону, арешт може бути знятий за рішенням суду. Пункт 4 частини 1 стаття 37 ЗУ «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999, передбачає закінчення виконавчого провадження у випадку скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Згідно статті 38 ЗУ «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999, у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. Пункт 9\~частини 1\~статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 05.10.2016, передбачає підставу закінчення виконавчого провадження, а саме фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Частина 1\~статті 40\~Закону України «Про виконавче провадження» » № 1404-VIII від 05.10.2016 передбачає, що у разі закінчення виконавчого провадження, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. V. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Відповідно до ч. 1, 2ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Частинами 1, 3 статі 89 ЦПК України визначено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.ч. 1,5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч.ч. 1,2,8 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Судом встановлено, що на даний час немає підстав для продовження обтяження на майно, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту майна та заборони його відчуження, оскільки суду не надано відомостей щодо правомірності продовження дії арешту на майно позивача, накладеного на підставі постанови державного виконавця Інгулецького відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції від 29.01.2008 року АА №096746. Суд дійшов висновку про те, що відсутність відкритого виконавчого провадження з виконання рішення суду дає підстави для звільнення майна з під арешту. У зв`язку з тим, що був накладений арешт, позивач не може реалізувати свої права та інтереси щодо арештованого майна, яке належить йому на праві власності. Такий висновок суду узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 27.03.2020 року у справі № 817/928/17. Більше того, наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12, від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20, від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15. За вказаних обставин суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для продовження існування вказаного обтяження, як і відсутність правових підстав для обмеження правомочностей позивача, як власника майна. З урахуванням вищевикладених обставин справи,\~суд вважає, що позивач належними та допустимими доказами довів правомірність своєї вимоги зняти арешт з нерухомого майна, яке належить позивачу,\~а накладені заборони на відчуження майна порушують його права, як власника у здійсненні ним права користування, володіння та розпоряджання своїм майном, що врегульовано\~ст. 391 ЦК України, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved