Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

20.08.2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третіми особами зазначивши Приватного нотаріуса ХМНО Феденко М.В., Державного нотаріуса Другої ХМДНК Одрінську О.В. і просить суд визнати недійсним заповіт [PERSON] , [INFO] , посвідчений 23.07.2020 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Феденко Мариною Володимирівною та судові витрати розподілити між сторонами відповідно до вимог ЦПК України. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона народилась [INFO] від шлюбу [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Так, [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , яка на час смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Через деякий час після смерті матері, батько позивача - [PERSON] уклав шлюб з іншою жінкою, з якою позивач не змогла знайти спільної мови, що почало впливати на нормальні стосунки та спілкування з батьком, оскільки його дружина була проти їх спілкування, а з 2018 року фактично почала вживати дії для обмеження такого спілкування. Наприкінці березня 2021 року до позивача дійшла інформація, що її батько, [PERSON] , помер [INFO] , але оскільки остання дружина батька приховала від позивача факт його смерті [INFO] , позивач була вимушена звертатися до компетентних державних органів задля отримання дублікату свідоцтва про смерть [PERSON] . Оскільки відповідач приховала від позивача факт смерті батька [INFO] , позивач не мала можливості організувати йому поховання та взяти участь в жалобних заходах відповідно до наявної культурної традиції. Більш того, через те, що позивач була позбавлена достовірної інформації щодо місця, причин та обставин смерті батька, вона була вимушена звертатися із відповідними заявами до компетентних органів держави й медичних установ. При цьому, під час отримання позивачем повторного свідоцтва про смерть [PERSON] з`ясувалось, що батько помер у селі Стрілеча, Харківського району, Харківської області. На початку червня 2021 року позивачем було отримано відповідь від КНП Харківської обласної ради «Обласна психіатрична лікарня № 1» від 09.06.2021 року з якої вбачалося, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у вказаній психіатричній лікарні з 05.02.2021 року із діагнозом «Деменція при хворобі Альцгеймера», де і помер [INFO] . У визначеному діючим законодавством порядку позивач звернулась до П`ятої Харківської міської Державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що відкрилась внаслідок смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] . Так, 05.05.2021 року було повідомлено, що її заяву про прийняття спадщини за законом після померлого [INFO] [PERSON] прийнято та зареєстровано в книзі обліку спадкових справ 05.05.2021 року за № 654, долучено до спадкової справи № 192 П/2021 та 09.06.2021 року Другою Харківською міською Державною нотаріальною конторою позивачу було видано Витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі № 65104266 від 09.06.2021 року, з якого вбачається, що спадкову справу № 67459570 (номер у нотаріуса 192П/2021) після смерті громадянина [PERSON] було відкрито Другою Харківською міською Державною нотаріальною конторою 06.04.2021 року. При цьому, спадкова справа №67459570 (номер у нотаріуса 192П/2021) відкрита у зв`язку із наявністю заповіту [PERSON] на користь громадянки, яка перебувала у статусі його дружини [PERSON] . Позивач зазначає, що вказаний заповіт було посвідчено 23.07.2020 року за реєстровим №329 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Феденко Мариною Володимирівною. Оскільки батько за свого життя ніколи не казав про наявність в нього заповіту, а останні роки - а особливо з 2018 року - він страждав на тяжкі невропатологічні, психіатричні та соматичні хвороби, в тому числі, із прогресуючою деменцією при хворобі Альцгеймера й перебував у стані, який, на думку позивача, унеможливлював підписання ним юридично значущих документів (зокрема, заповітів, договорів продажу майна, тощо), наявність заповіту батька здивувала позивача. [PERSON] був сімейною людиною, цінував родинні стосунки з позивачем й ніколи не говорив про бажання подарувати, заповідати або будь-яким іншим чином передати право власності на своє нерухоме та рухоме майно будь-яким іншим особам, крім своїх дітей. Позивач вказує, щоєдиним поясненням таких дій батька може слугувати перебування його на час посвідчення заповіту в стані, який виключав можливість усвідомлення ним значення своїх дій та унеможливлював керування ними, робив за неможливе критичне сприйняття написання заповіту на користь відповідача. У зв`язку з викладеним, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом і просить визнати недійсним вказаний вище заповіт, обґрунтовуючи свої вимоги посиланням на ст.ст. 203, 215, 225, 1257 ЦК України. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.09.2021 року прийнято позов до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Феденко Марина Володимирівна, Державний нотаріус Другої Харківської міської Державної нотаріальної контори Одрінська Оксана Володимирівна про визнання заповіту недійсним. Призначено підготовче засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.11.2021 року клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Воробйова О.О. про витребування доказів у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Феденко Марина Володимирівна, Державний нотаріус Другої Харківської міської Державної нотаріальної контори Одрінська Оксана Володимирівна про визнання заповіту недійсним - задоволено. Витребувано відповідні докази. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.10.2022 року клопотання позивача [PERSON] про призначення посмертної судової психолого-психіатричної експертизи у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Феденко Марина Володимирівна, Державний нотаріус Другої Харківської міської Державної нотаріальної контори Одрінська Оксана Володимирівна про визнання заповіту недійсним - задоволено. Призначено посмертну судову психолого-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам комунального закладу охорони здоров`я - Харківській обласній клінічній психіатричній лікарні №3. Підготовче провадження у справі на час проведення експертизи - зупинено. 23.11.2022 року на адресу суду від Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні №3 надійшло повідомлення про неможливість проведення призначеної судом експертизи та ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.12.2022 року поновлено підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Феденко Марина Володимирівна, Державний нотаріус Другої Харківської міської Державної нотаріальної контори Одрінська Оксана Володимирівна про визнання заповіту недійсним. Призначено підготовче засідання. Ухвалою Новобаварського (Жовтневого) районного суду м. Харкова від 07.03.2023 року клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Феденко Марина Володимирівна, Державний нотаріус Другої Харківської міської Державної нотаріальної контори Одрінська Оксана Володимирівна про визнання заповіту недійсним - задоволено. Зобов`язано КНП «Міська поліклініка №11» Харківської міської ради (адреса: 61129, м. Харків, пр-т Тракторобудівників, буд. 105-А) надати суду: інформацію та копії відповідної медичної документації комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка №11» Харківської міської ради щодо того, чи звертався громадянин [PERSON] , [INFO] (можливі адреси місця проживання: [ADDRESS] ) за медичною допомогою до лікаря психіатра (психоневрологічного диспансеру, кабінету, тощо) КНП «Міська поліклініка №11» Харківської міської ради, якщо звертався - коли саме й у зв`язку з чим. На ухвалу суду надана відповідь. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 02.05.2023 року клопотання позивача [PERSON] про призначення посмертної судової психолого-психіатричної експертизи у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Феденко Марина Володимирівна, Державний нотаріус Другої Харківської міської Державної нотаріальної контори Одрінська Оксана Володимирівна про визнання заповіту недійсним - задоволено. Призначено посмертну судову психолого-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам комунального закладу охорони здоров`я - Харківській обласній клінічній психіатричній лікарні №3. Підготовче провадження у справі на час проведення експертизи - зупинено. 16.06.2023 року на адресу суду від Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні №3 надійшло повідомлення про неможливість проведення призначеної судом експертизи та ухвалою суду від 03.07.2023 року поновлено підготовче провадження у вищевказаній цивільній справі. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.08.2023 року клопотання позивача [PERSON] про призначення посмертної судової психолого-психіатричної експертизи у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Феденко Марина Володимирівна, Державний нотаріус Другої Харківської міської Державної нотаріальної контори Одрінська Оксана Володимирівна про визнання заповіту недійсним - задоволено. Призначено посмертну судову психолого-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам комунального закладу охорони здоров`я - Харківській обласній клінічній психіатричній лікарні №3. Підготовче провадження у справі на час проведення експертизи - зупинено. 22.08.2023 року на адресу суду від Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні №3 надійшло повідомлення про надання додаткових матеріалів для проведення призначеної судом експертизи. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.08.2023 року поновлено підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Феденко Марина Володимирівна, Державний нотаріус Другої Харківської міської Державної нотаріальної контори Одрінська Оксана Володимирівна про визнання заповіту недійсним. Призначено підготовче засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.09.2023 року клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Феденко Марина Володимирівна, Державний нотаріус Другої Харківської міської Державної нотаріальної контори Одрінська Оксана Володимирівна про визнання заповіту недійсним - задоволено. Зобов`язано КНП «МПНД №3» ХМР (адреса: м. Харків, вул. Алчевських, буд. 32) надати суду: інформацію та копії відповідної медичної документації щодо того, чи звертався громадянин [PERSON] , [INFO] (можливі адреси місця проживання: [ADDRESS] ) за медичною допомогою до лікаря психіатра (психоневрологічного диспансеру, кабінету, тощо) якщо звертався - коли саме й у зв`язку з чим. Витребувані докази надані на адресу суду. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.10.2023 року клопотання позивача [PERSON] про призначення посмертної судової психолого-психіатричної експертизи у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Феденко Марина Володимирівна, Державний нотаріус Другої Харківської міської Державної нотаріальної контори Одрінська Оксана Володимирівна про визнання заповіту недійсним - задоволено. Призначено посмертну судову психолого-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам комунального закладу охорони здоров`я - Харківській обласній клінічній психіатричній лікарні №3. Підготовче провадження у справі на час проведення експертизи - зупинено. 28.11.2023 року на адресу суду від Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні №3 надійшли матеріали вищевказаної цивільної справи разом з висновком судово-психологічної експертизи №315 від 24.11.2023 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.11.2023 року поновлено підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Феденко Марина Володимирівна, Державний нотаріус Другої Харківської міської Державної нотаріальної контори Одрінська Оксана Володимирівна про визнання заповіту недійсним. Призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 19.08.2024 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Феденко Марина Володимирівна, Державний нотаріус Другої Харківської міської Державної нотаріальної контори Одрінська Оксана Володимирівна про визнання заповіту недійсним - закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 23.01.2025 року клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Воробйова Олексія Олеговича про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по цивільній справі №639/5794/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Феденко Марина Володимирівна, Державний нотаріус Другої Харківської міської Державної нотаріальної контори Одрінська Оксана Володимирівна про визнання заповіту недійсним - задоволено. Забезпечено проведення судових засідань в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів представнику позивача [PERSON] - адвокату Воробйову О.О., через систему «EasyCon» за наступними реквізитами, електронна адреса: [INFO] У судове засідання 14.05.2025 року учасники справи не з`явилися, повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином. Представник позивача [PERSON] - адвокат Воробйов О.О. надав письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність та у відсутність позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Мамонов С.І. надав письмові пояснення на позов (т.1 а.с.169-171), в яких просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що позивачем не доведено жодними доказами факт спілкування, догляду за батьком і участі у його похованні, як і факт перешкоджання позивачу у спілкуванні з батьком з боку відповідача. Також представник відповідача вважає, що стороною позивача не надано належних і достатніх доказів того, що [PERSON] страждав на тяжкі невропатологічні, психіатричні та соматичні хвороби, в тому числі із прогресуючою деменцією при хворобі Альцгеймера до 2021 року, що в свою чергу свідчить про недоведеність передбачених ст. 225 ЦК України підстав для визнання заповіту недійсним. Також представник відповідача [PERSON] - адвокат Мамонов С.І. надав письмову заяву, в якій просив провести судове засідання у його відсутність та у відсутність відповідача. Треті особи Приватний нотаріус ХМНО Феденко М.В. та Державний нотаріус Другої ХМДНК Одрінська О.В. надали письмові заяви щодо розгляду вищевказаної цивільної справи у їх відсутність. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Позивач [PERSON] народилася [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №50 та підтверджується копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25.01.1964 року. Її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (т.1, а.с. 14). 24.12.1983 року [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб із [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №1592 та підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 24.12.1983 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (т.1, а.с. 16). 23.02.2002 року [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №179 та підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 23.02.2002 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (т.1, а.с. 15). Матір позивача [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №811 і підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 05.05.2021 року (т.1, а.с. 17). Батько позивача [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №4349 та підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 05.05.2021 року (т.1, а.с. 18). Між тим, згідно відповіді [PERSON] від заступника головного лікаря з медичної КНП «Міська поліклініка №11» Харківської міської ради від 28.04.2021 року № 452/0/522-21, лікарями-терапевтами цього закладу охорони здоров`я лікарське свідоцтво про смерть на померлого [INFO] [PERSON] не видавалось (т.1, а.с. 20). Також листом від 22.03.2023 року адміністрація КНП «Міська поліклініка №11» Харківської міської ради повідомила суд про те, що у даному закладі охорони здоров`я відсутня будь-яка інформація про звернення [PERSON] , [INFO] , за медичною допомогою до лікаря-психіатра (психоневрологічного кабінету, диспансеру). В штатному розписі закладу не передбачено посаду лікаря-психіатра (т.1 а.с.221). Згідно відповіді [INFO] (військова частина [NUMBER] ) від 10.12.2021 року, громадянин [PERSON] , [INFO] , на лікуванні у [INFO] (військова частина [NUMBER] ) - не перебував (т.1, а.с. 120). При цьому КНП «МПД№3» повідомив суд листом від 26.09.2023 року про те, що [PERSON] , [INFO] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , знаходиться під наглядом «МПД№3»з 2019 року . Діагноз : деменція при хворобі Альцгейцмера. Одночасно суду надана медична карта амбулаторного хворого (т.2 а.с.39-52). Також, як зазначено у листі КНП ХОР «ОКПЛ№3» від 15.12.2021 року [PERSON] , [INFO] , перебував на стаціонарному лікуванні у 14 психіатричному відділенні для дорослих КНП ХОР «ОКПЛ№3» в періоди з 06.11.2019 року по 06.11.2019 року та з 25.11.2019 року по 21.04.2020 року. 06.11.2019 року до КНП ХОР «ОКПЛ№3» [PERSON] госпіталізований планово за направленням МПНД №3 з діагнозом: інші органічні розлади особистості та поведінки, обумовлені хворобою, травмою та дисфункцією головного мозку. У зв`язку з короткочасністю перебування пацієнта ніхто не відвідував. Документи під час перебування не підписував. Лікування [PERSON] , [INFO] , у КНП ХОР «ОКПЛ№3» було безоплатним. Госпіталізація в період з 25.11.2019 року по 21.04.2020 року до КНП ХОР «ОКПЛ№3» була плановою, відбувалась за направленням кафедри психіатрії ХМАПО та пацієнту був встановлений діагноз: деменція при хворобі Альцгеймера. ІХС, атеросклеротичний аортокардіосклероз, СНІА. ГХII ст., ступінь 1-2. ДЕП 3 ст. (ахедасклеротична) з лікровно-венозною дисциркуляцією. Лікування [PERSON] , [INFO] , було безоплатним. Під час перебування у стаціонарі [PERSON] , [INFO] , відвідувала його дружина [PERSON] . Посвідчення заповітів та будь-які інші документів до компетенції адміністрації КНП ХОР «ОКНЛЩ» не входить (т.1, а.с. 114-116). Як вбачається з відповіді позивачу [PERSON] , наданої Харківським районним управлінням поліції № 2 від 07.05.2021 року № П-1105/1109-07/01, згідно наявних облікових даних Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області, інформація про смерть батька [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] у період з 01.01.2021 року по 28.04.2021 року не надходила (т.1, а.с. 19). З листа директора КНП Харківської обласної ради «Обласна психіатрична лікарня №1» (підписаного також заступником директора з медичної частини та лікуючим лікарем) від 09.06.2021 року №2005 вбачається, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у вказаній психіатричній лікарні в період з 05.02.2021 року по 06.03.2021 року із діагнозом «Деменція при хворобі Альцгеймера», що був встановлений на основі динамічного спостереження за хворим, анамнестичними даними наданими хворим та його родичами, та даними медичної документації (стаціонарна виписка з КНП ХОР «ОПЛ№3» та виписки з амбулаторної карти хворого). Госпіталізація [PERSON] відбувалась у зв`язку з погіршенням психічного стану в супроводі родичів. Хворий був госпіталізований до цього закладу у зв`язку з відмовою на госпіталізацію КНП ХОР «ОПЛ№3» м. Харків через карантинні обмеження, пов`язані з пандемією COVID-19 за заявою дружини [PERSON] , падчерки [PERSON] та онуки [PERSON] , які його регулярно в подальшому відвідували. Жодні інші особи до [PERSON] за час його перебування в стаціонарі не навідувались. При надходженні до стаціонару [PERSON] надав письмову добровільну усвідомлену згоду на госпіталізацію та лікування у психіатричному закладі. Адміністрацією КНП ХЩР «ОПЛ№1» не посвідчувалося жодних документів, складених [PERSON] . Не зважаючи на проведене лікування 06.03.2021 року стан хворого [PERSON] різко погіршав, була надана медична допомога згідно клінічних протоколів, та не зважаючи на це 06.03.2021 року черговим лікарем була констатована біологічна смерть хворого без ознак насильницького втручання. 09.03.2021 року тіло та особисті речі [PERSON] було забране для поховання за місцем проживання родичами: дружини [PERSON] , падчерки [PERSON] та онуки [PERSON] . Суду надані оригінали медичної карти стаціонарного хворого - дата госпіталізації 05.02.2021 року (т.1, а.с. 21-22). Позивач [PERSON] звернулась до П`ятої Харківської міської Державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (т., а.с. 95-97), що відкрилась внаслідок смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , вказану заяву про прийняття спадщини було надіслано за належністю до Другої Харківської міської Державної нотаріальної контори, листом якої №767 від 05.05.2021 року було повідомлено, що заяву [PERSON] про прийняття спадщини за законом після померлого [INFO] [PERSON] прийнято та зареєстровано в книзі обліку спадкових справ 05.05.2021 року за №654 та долучено до спадкової справи № 192 П/2021 (т.1, а.с. 23, 24). Згідно Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №65104266 від 09.06.2021 року, здійсненого Другою Харківською міською Державною нотаріальною конторою, спадкову справу № 67459570 (номер у нотаріуса 192П/2021) після смерті громадянина [PERSON] відкрито Другою Харківською міською Державною нотаріальною конторою 06.04.2021 року (т.1 а.с. 24). З наданих суду копій матеріалів спадкової справи №192 П/2021, заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що [INFO] [PERSON] , його дружина, звернулася до Другої Харківської міської Державної нотаріальної конторою із заявою про прийняття спадщини. Спадкова справа № 67459570 (номер у нотаріуса 192П/2021) містить дані інформаційної довідки про наявність чинного заповіту [PERSON] , посвідченого 23.07.2020 року приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Феденко М.В.(т.1 а.с.81-88). Згідно тексту заповіту від 23.07.2020 року, складеного [PERSON] , [INFO] , посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Феденко М.В. за реєстровим номером 329 зазначено: Я, [PERSON] , діючи добровільно і перебуваючи у здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій, попередньо ознайомлений нотаріусом з приписами цивільного законодавства, на випадок моєї смерті роблю таке розпорядження: усі мої права та обов`язки, які мені належать на момент складення цього заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть мені належати у майбутньому, та усе моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що мені буде належати на день смерті і на що я за законом матиму право, в тому числі належну мені на праві спільної часткової власності частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , я заповідаю [PERSON] , [INFO] , уродженці м.Запоріжжя. Зміст статтей 1233-1236,1241,1245,1248,1254,1307 ЦК України мені нотаріусом роз`яснено. На моє прохання цей заповіт складено з моїх слів приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Феденко М.В. за допомогою комп`ютерної техніки, прочитано мною заповідачем, [PERSON] о 14 годині 15 хвилин вголос, відповідає моїм дійсним намірам, підписано мною власноручно, громадянином України ім`ям, в двох примірниках, один з яких залишається в справах приватного нотаріуса, а інший, викладений на бланку нотаріальних документів, видається мені, заповідачу. Також в заповіті міститься рукописний допис: Текст заповіту мною, заповідачем, прочитано в голос, відповідає моїй волі та власноручно підписаний. Підпис. [PERSON] (т.1 а.с.90-91). Також матеріали спадкової справи містять заяву про прийняття спадщини після смерті батька, яка подана [PERSON] 23.04.2021 року - до П`ятої Харківської міської Державної нотаріальної контори та 31.05.2021 року - до Другої Харківської міської державної нотаріальної контори (т.1 а.с.95-98) Разом з тим, відповідно до висновку судово-психологічної експертизи №315 від 24.11.2023 року, виконаної експертами Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні №3 вбачається, що [PERSON] , за представленими даними, у період часу, якому відповідає підписання заповіту, 23.07.2020 року, виявляв хронічний, стійкий психічний розлад у формі деменції при хворобі Альцгеймера. [PERSON] , за представленими даними, у період часу, якому відповідає підписання заповіту, 23.07.2020 року, відповідно до свого психічного стану, не був здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (т.2, а.с.140-144). Позивачем [PERSON] , за клопотанням якої була призначена експертиза, сплачено на рахунок експертної установи 36041, 98 грн., що підтверджується копією квитанції (т.2 а.с.65-66). Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У частині 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1-3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повну свідому уяву про предмет договору та досягли згоди про всі його істотні умови. Частиною першою ст. 225 ЦК України передбачено, що правочин, який дієздатна особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а у разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Підставою для визнання правочину недійсним на підставі, яка передбачена зазначеною нормою, повинна бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала у такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Тобто, для визнання правочину недійсним необхідна наявність факту, що особа саме у момент укладення договору не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до пункту 2 частини першої статті 105 ЦПК України зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 89 ЦПК України. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину. Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Тлумачення наведених норм права дає підстави для висновку, що для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Викладене узгоджується з правовими висновками, наведеними у постановах Верховного Суду України: від 29 лютого 2012 року у справі № 6-9цс12 та від 17 вересня 2014 року у справі № 6-131цс14. Також Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 листопада 2019 року (справа № 496/4851/14-ц, провадження № 61-7835сво19) відступив від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, висловленого у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі у справі № 465/1217/16-ц (провадження № 61-1333св18), підкресливши, що для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 16.03.2020 року (справа №204/1064/16-ц, провадження N 61-21834св19) наголосив, що висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину необхідно робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами. Будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи могла в конкретний момент вчинення правочину особа розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Отже, підставою для визнання правочину недійсним згідно з ч. 1 ст. 225 ЦК може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про недійсність правочину не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях. Згідно ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. На підставі досліджених письмових доказів, наданих позивачем, суд дійшов висновку, що померлий нині [PERSON] , за представленими медичними даними, що містяться у наданих суду довідках і медичних картках, страждав на ряд хвороб і регулярно проходив лікування, а у період часу, якому відповідає підписання ним заповіту, 23.07.2020 року, виявляв хронічний, стійкий психічний розлад у формі деменції при хворобі Альцгеймера, що встановлено висновком судово-психологічної експертизи №315 від 24.11.2023 року, виконаної експертами Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні №3, в якому також зазначено, що на час підписання заповіту [PERSON] відповідно до свого психічного стану не був здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Отже, в проведеній посмертній судово-психологічній експертизі зроблено категоричний висновок про неспроможність [PERSON] розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними в момент часу, якому відповідає підписання заповіту, 23.07.2020 року, що саме по собі є підставою для визнання складеного заповіту недійсним з підстав передбачених ч. 1 ст. 225 ЦК України. Оскільки право на спадкування позивача [PERSON] після смерті батька [PERSON] залежить від наявності заповіту і його дійсності, отже позивач, яка звернулась із позовом про визнання заповіту недійсним, обрала належний спосіб захисту її прав. В свою чергу відповідачем [PERSON] не надано суду жодного належного та допустимого доказу, який би спростовував доводи викладені позивачем та встановлені висновком посмертної судово-психологічної експертизи №315 від 24.11.2023 року. Між тим заперечення, які стосуються оцінки регулярності спілкування спадкоємців зі спадкодавцем за життя останнього не мають принципового значення для підтвердження обставин, що в ходять в предмет доказування у даній справі. З врахуванням вищевикладеного, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, що визначено ч.1 ст.133 ЦПК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача, сплачений судовий збір в розмірі 908 грн. (а.с. 1). Відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Згідно з ч.6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, пов`язані з проведенням посмертної судово-психіатричної експертизи №315 від 24.11.2023 року в розмірі 36 041,98 грн., які понесла позивач, що підтверджується відповідною квитанцією (т.2 а.с.65-66). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved