Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовує тим, що 12.06.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] був укладений договір №7980920. Відповідно до умов договору кредитодавець надав позичальникові кредит в сумі 15000,00 грн, строком на 360 днів, за користування кредитом нараховуються проценти у вигляді процентної ставки 1,5% в день та застосовується в межах строку кредиту. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Позивач свої зобов`язання за договором виконав та надав [PERSON] кредит у розмірі 15000,00 грн. Відповідачка свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. Наявна заборгованість відповідачки перед ТОВ «Авентус Україна» за договором № 7980920 від 12.06.2024 становить 49500,00 грн., яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу\~15000,00 грн., суми заборгованості за відсотками 27000,00 грн., сума пені 7500,00 грн. 27.01.2025 було укладено договір № 27.01/25-Ф, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 7980920. Просили стягнути на користь позивача з [PERSON] заборгованість в сумі 49500,00 грн. та понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 13000,00 грн. Ухвалою суду від 09.04.2025 провадження у справі було відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Представник позивача про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, в позові просив справу розглядати без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка, сповіщена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась. 29.04.2025 подала письмові пояснення на позовну заяву, згідно яких позовні вимоги не визнала з наступних підстав. Вона не укладала з ТОВ «Факторинг Партнерс» фінансових, кредитних договорів та не отримувала від нього кредитні кошти, якими не користувалась і не зобов`язувалася їх повернути з процентами та іншими виплатами. Також відповідачка підтвердила, що позику 12.06.2024 вона брала в розмірі 15000,00 грн. за договором про надання фінансового кредиту №7980920 у ТОВ «Авентус Україна» та зобов`язувалась повернути кошти з процентами саме цій фінансовій установі. Поскільки строк дії договору не закінчився до 12.06.2025, то вона буде повертати грошові кошти з процентами відповідно до строку закінчення угоди. Відповідачка визнає кредитну заборгованість перед кредитором ТОВ «Авентус Україна» в сумі 28334,00 грн. Зазначила, що вона не обумовлювала з дійсним і належним кредитором ТОВ «Авентус Україна» питання трьохсторонньої угоди з іншою юридичною особою, зокрема з позивачем, та не погоджувалась на передачу її зобов`язань іншим особам. Крім того, відповідачка зазначила, що позивач додав до суду письмові докази, які не завірені належним чином позивачем (відсутня дата, підпис, печатки, з описом, що це оригінал чи копія вірна), тому вони є неналежними, недостовірними, нікчемними, а тому не можуть бути допустимими і достатніми для задоволення позову. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити за недоведеністю та безпідставністю. Справу просила розглядати без її участі. 06.05.2025 від позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої представник позивача просив продовжити строк для подачі відповіді на відзив та задовольнити позовну заяву з огляду на наступне. 27.01.2025 було укладено договір факторингу № 27.01/25-Ф, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 7980920. Відповідно до п.2.1 Договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги. Матеріали справи містять докази сплати грошових коштів Клієнтом Фактору до Договору факторингу, а також Акт приймання-передачі реєстру боржників та сам реєстр боржників, а також витяг з даного реєстру, складений для зручності сприйняття інформації та пошуку боржника в реєстрі. Щодо розрахунку\~заборгованості (розрахунку\~і первісного\~кредитора,\~і фактора),\~то в\~розрахунку чітко\~вказано з\~чого складається\~заявлена сума\~заборгованості,\~відповідно до\~яких умов\~договору та\~за який\~період вона\~була нарахована. Відповідно до Постанови Верховного Суду від 07.06.2023 року по справі №234/3840/15 визначено, що непогодження (незгода) з розрахунком, наданим позивачем, не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі. Незгода Відповідача із розрахунком заборгованості не позбавляє його можливості, на підтвердження своїх доводів, надати свій «контррозрахунок». Відповідачем не було надано ніяких доказів виконання зобов`язань, в тому числі доказів невірного нарахування виниклої суми заборгованості по відсоткам, відповідно до умов Договору, в тому числі шляхом проведення та надання власного контррозрахунку. Таким чином, представником відповідача не були зроблені арифметичні розрахунки суми заборгованості належним чином та у відповідності до всіх визначених та погоджених сторонами умов договору. З розрахунку заборгованості вбачається, що нарахування відсотків здійснювалось відповідно до умов укладеного договору в межах строку кредитування. Крім того, Кредитором нараховано штраф за неналежне виконання умов договору відповідно до п. 6.4 Договору. Відповідачка не надала жодного доказу на спростування наданого Позивачем розрахунку, доказів часткового виконання нею зобов`язань, тощо. Отже, відсутні сумніви у правильності розрахунків Позивача. Стосовно посилання [PERSON] на неналежність, недостовірність, нікчемність долучених до позовної заяви доказів, представник позивача зазначив, що подані документи прошиті, пронумеровані, підписані, скріплені печаткою та посвідчувальним написом, відповідно до вимог пунктів 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації "Вимоги до оформлення документів" (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07 квітня 2003 року N 55), а відтак не потребували засвідчення кожної сторінки окремо. Дана позиція підтверджена, зокрема, у постанові Верховного суду від 18.12.2018 року у справі № 761/5894/17. Більш того, під час прийняття позовної заяви до розгляду, судом було досліджено надані документи на предмет їх належного засвідчення, підстав для повернення позовної заяви суд не знайшов та відкрив провадження у справі. Отже, надані Позивачем докази подані відповідно до вимог процесуального законодавства та є належними та допустимими доказами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 12.06.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір №7980902, відповідно до умов якого укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІКС Кредитодавеця, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт або Мобільний застосунок "CreditPlus". Ідентифікація Споживача в ІКС Товариства здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет/ Мобільний застосунок "CreditPlus", в порядку передбаченому Договором та/або\~Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Кредитодавецем правильності введення коду, направленого Кредитодавецем на номер мобільного телефону Споживача, вказаний Споживачем при вході (в т.ч через месенджери), та/або шляхом перевірки правильності введення відповідно Пароля входу до Особистого кабінету/Мобільного застосунку "CreditPlus" (а.с. 7-15). Відповідно до п. 1.2, п. 1.3, п. 1.4. Договору на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 15000,00 гривень. Тип кредиту - кредит. Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Відповідно до 1.5.1., п. 1.5.2, Договору Стандартна процентна ставка становить 1,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. Знижена процентна ставка 1,35% в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач до 12.07.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. Відповідно до п. 1.6. Договору Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Відповідно до п. 2.1. Договору Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Відповідно до п. 2.2. Сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього Договору. Дати надання кредиту: 12.06.2024 або 13.06.2024. Також до договору позичальник [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту (а.с. 59-61) та підписала таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 54). На підтвердження перерахування кредитних коштів в матеріалах справи міститься довідка ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 28.01.2025, відповідно до якого 12.06.2024 о 09:24 здійснено переказ на картку [NUMBER] на суму 15000 грн., номер транзакції в системі ТОВ «ФК «Контрактовий дім» - 1422897810, номер замовлення 47397115 (а.с. 16-17). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 7980920 від 12.06.2024, загальна заборгованість [PERSON] становить 49500,00 грн., яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу\~15000,00 грн.; суми заборгованості за відсотками 27000,00 грн., сума заборгованості за штрафом\~7500,00 грн. (а.с. 20-26). 27.01.2025 було укладено договір факторингу №27.01/25-Ф, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 7980920 (а.с. 29-38). Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №27.01/25-Ф від 27 січня 2025 року ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право вимоги до відповідачки в розмірі 49500,00 грн, з яких: 15000,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 27000,00 грн. - сума заборгованості за процентами, 7500,00 заборгованість по штрафам (а.с. 41-45). Вищевказаний договір про надання кредиту був укладений між сторонами у формі електронного документа з відповідними електронними підписами сторін. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаних кредитних договорів, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Доводи відповідачки щодо не доведеності наявності боргу в розмірі 49500,00 грн., суд до уваги не приймає та враховує, що свого контррозрахунку відповідачка не подала. Згідно з п. 1 ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 512 ЦК України). Жодних обмежень щодо заміни кредитодавця у зобов`язанні, що випливає з кредитного договору, закон не містить, таких обмежень не встановлено і укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкою договором №7980920 від 12.06.2024. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Згідно зі ст.\~516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст.ст. 1077, 1079 цього Кодексу за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор), яким може бути лише банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції, передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частина 1 ст.\~1078\~ЦК України визначає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога) а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Враховуючи подані позивачем докази - договір, реєстри боржників, платіжні інструкції, суд приходить до висновку, що відповідно до чинного законодавства позивач набув право вимоги до боржника, а відповідачка, в свою чергу, не надала доказів неукладення між первісним кредитором та позивачем по справі договору факторингу або його нікчемності. Суд наголошує, що процесуальним законом закріплено принципи змагальності сторін і диспозитивності цивільного судочинства, сторони мають обов`язок доказування і подання доказів (ст. ст. 10, 11, 60 Цивільно-процесуального кодексу України). Доказування не може ґрунтуватися на догадках і припущеннях суду чи учасників процесу. Сторони відповідно до\~ст. 6 ЦК України\~є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1\~ст. 627 ЦК України). Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідачки заборгованості. Враховуючи те, що фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку позичальником не повернуті, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог ТОВ «Факторинг Партнерс» про стягнення заборгованості у розмірі 15000,00 грн. за тілом кредиту, 27000,00 грн. за відсотками. Стосовно вимоги позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за штрафами, суд зазначає наступне. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Дія п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України поширюється на кредитний договір (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року\~введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан неодноразово було продовжено. Позивачем не враховано вищевказаних\~перехідних положень ЦК України\~та здійснено розрахунок пені у розмірі 7500,00 грн. за період 27.01.2025-17.03.2025 (під час дії в Україні воєнного стану), а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Щодо стягнення процесуальних витрат по справі. Відповідно до положень ч. 1, п.п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач поніс судові витрати, що складаються з 2422,40 грн. сплаченого судового збору. Так як позов ТОВ «Факторинг Партнерс» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2055,37 грн., виходячи з розрахунку: 42000,00 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 2422,40 грн. (сума сплаченого судового збору) /49500,00 грн. (розмір заявлених позовних вимог). В частині стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 13000,00 грн. суд зазначає, що до матеріалів справи було долучено договір про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024 року, укладений між позивачем та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» (а.с. 52-53); заявку на надання юридичної допомоги №833 від 01.02.2025 (а.с. 56), витяг з акту №5 про надання юридичної допомоги від 28.02.2025 на загальну суму 13000,00 грн. (а.с. 57) Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Враховуючи викладене, а також те, що заявлені та документально підтверджені витрати позивача на правничу допомогу АО «Лігал Ассістанс» у розмірі 13 000,00 грн. є обґрунтованими, клопотання про їх зменшення відповідачка не подавала, в зв`язку з чим підлягають стягненню з відповідачки, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. За вказаних обставин, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути понесені позивачем витрати на правову допомогу у сумі 11030,30 грн (42000,00х13000,00:49500,00), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial