Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

Позивач звернулася з вищевказаним позовом до суду, посилаючись на те, що 14 вересня 2021 року Вишгородським районним судом Київської області було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] [INFO] . 02.04.2024 року Вишгородським ВДВС у Вишгородському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 74603709. Згідно із Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів ВП № 74603709 станом на 02.12.2024р., заборгованість відповідача зі сплати аліментів складає 205 528 (двісті п`ять тисяч п`ятсот двадцять вісім) грн. 27 коп. 22 листопада позивач звернулась в Вишгородське РУП ГУ НПУ Київської області із заявою про вчинення відповідачем кримінального правопорушення передбаченого ст. 164 КК України. На теперішній час відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів на утримання дитини, які встановлено рішенням Вишгородського районного суду. Просить стягнути з відповідача неустойку (пені) за неуплату аліментів на утримання дитини в розмірі 205 528 (двісті п`ять тисяч п`ятсот двадцять вісім) грн. 27 коп. та судові витрати. Ухвалою судді від 06.01.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді від 13.03.2025 року підготовче провадження закрито та призначено розгляд по суті. Позивач до судового засідання не з`явилась, належним чином була повідомлена про місце, дату та час розгляду справи. Представник позивача подала до суду клопотання, в якому просила розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у тому числі шляхом розміщення оголошення на сайті суду, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило, своїм правом на подання відзиву не скористався, а тому суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи та вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] 14 вересня 2021 року Вишгородським районним судом Київської області було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частин від усіх видів заробітку (доходу) боржника, не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.08.21 року. 02.04.2024 року Вишгородським ВДВС у Вишгородському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 74603709. Постановою Вишгородського ВДВС від 02.04.2024 року було накладено арешт на кошти відповідача [PERSON] . Постановою Вишгородського ВДВС від 02.05.2024 року було накладено арешт на майно відповідача [PERSON] 02.05.2024 року відповідачу [PERSON] було повідомлено про внесення відомостей про відповідача до Єдиного реєстру боржників. Постановою Вишгородського ВДВС від 25.09.2024 року було встановлено тимчасове обмеження відповідача [PERSON] у праві виїзду за кордон. Постановою Вишгородського ВДВС від 25.09.2024 року було встановлено тимчасове обмеження відповідача [PERSON] у праві керування транспортним засобом. Постановою Вишгородського ВДВС від 02.12.2024 року було встановлено тимчасове обмеження відповідача [PERSON] у праві полювання. Постановою Вишгородського ВДВС від 02.12.2024 року було встановлено тимчасове обмеження відповідача [PERSON] у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та холощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії. Згідно із розрахунком заборгованості зі сплати аліментів ВП № 74603709 станом на 02.12.2024р., заборгованість відповідача зі сплати аліментів складає 205 528 (двісті п`ять тисяч п`ятсот двадцять вісім) грн. 27 коп. 22 листопада позивач звернулась в Вишгородське РУП ГУ НП Київської області із заявою про вчинення відповідачем кримінального правопорушення передбаченого ст. 164 КК України, про що свідчить талон-повідомлення №20069. Позивачем здійснено розрахунок пені за прострочення сплати аліментів на утримання доньки, за весь період заборгованість складає 4 568 761 грн. 22 коп. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають із ст. 196 СК України. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з вимогами статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді стягнення неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. Тобто, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Неустойка стягується з особи, яка винна у простроченні сплати аліментів. Оскільки будь-яких обставин, за яких можливо було б звільнити відповідача від неустойки за прострочення сплати аліментів суду не надано, тому суд вважає, що [PERSON] повинен понести відповідальність, передбачену ст. 196 СК України, оскільки це буде відповідати насамперед інтересам дитини. Норма статті 196 СК України не встановлює будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Зазначена правова позиція знайшла відображення в Постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) зробила висновок щодо розрахунку пені на заборгованість зі сплати аліментів. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі №661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Водночас, розмір неустойки не повинен перевищувати 100 відсотків заборгованості за аліментами (частина перша статті 196 СК України). У постанові від 19 січня 2022 року, ухваленій у справі №711/679/21 Верховний Суд зазначив таке: формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. Позивачем надано розрахунок пені, суд перевіривши його, погоджується із сумою неустойки за прострочення сплати аліментів відповідачем на утримання дитини, яка за весь період заборгованості, з урахуванням вимог ст. 196 СК України, на дату звернення позивача до суду складає 205 528,27 грн. Відповідачем власного розрахунку щодо пені суду не надано. Суд відповідно до приписів статті 13 ЦПК України розглядає справи в межах заявлених позивачем вимог. Отже, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. У зв`язку із задоволенням позову позивача, звільненої від сплати судового збору при подачі позову, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог, та відповідно до розміру встановленого Законом України «Про судовий збір», який діяв станом на дату подачі позову до суду (1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня календарного року, в якому подано позов) тобто в розмірі 2 055 грн. 28 коп. Щодо стягнення судових витрат з [PERSON] на користь [PERSON] , суд дійшов до наступного. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу; витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (п.1, 4 ч.3 ст.133 ЦПК України). Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Вищевказана правова позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19 (провадження №61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц (провадження №61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18 (провадження №61-44217св18), від 15.06.2021 року по справі №159/5837/19. Так, на підтвердження понесених витрат на надання правової (правничої) допомоги представником позивача подано ордер на надання правничої допомоги від 26.03.2024 року серії АІ №1576655, договір про надання правничої допомоги №67 від 13.03.2024 року, додаток 1 до договору про надання правничої допомоги №67 від 13.03.2024 року, акт виконання послуг №1 до договору про надання правничої допомоги №67 від 13.03.2024 року згідно якого [PERSON] надано послуги на суму 18 000,00 грн., платіжні інструкції. Згідно зазначених позивачем у позовній заяві судових витрат, витрати на професійну правничу (правову) допомогу складають 18 000,00 грн., які повністю підтверджені наданими належними доказами. Отже, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 18 000,00грн. На підставі викладеного, ст. ст. 180, 196 СК України, ст.625 ч.2 ЦК України,

Outcome: approved