Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник, адвокат Романюк Ольга Петрівна звернулася в суд з позовною заявою до\~ [PERSON] про стягнення аліментів. В обгрунтування позову, представник позивачки посилається на те, що у Тячівському районному суді на розгляді перебуває справа про розірвання шлюбу, який було укладено між позивачкою та відповідачем 06 жовтня\~2014\~року та зареєстровано виконавчим комітетом Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом №54. З відповідачем по справі позивачка має двоє синів, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які є неповнолітніми. Вже тривалий час, батько дітей [PERSON] проживає окремо, жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Участі у вихованні дітей відповідач також не приймає, фінансово не допомагає. Діти знаходяться на повному забезпеченні та утриманні матері - позивачки [PERSON] . У зв`язку з наведеним просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення ними повноліття. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 07.03.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Позивачка будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавала. Представник позивачки, адвокат Романюк О.П. будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася. 05.05.2025 року подала до суду заяву, у якій просить розгляд справи про стягненя аліментів проводити без її та позивачки участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи відповідно до положень п. 4 ч.8 ст. 128 ЦПК України, належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи, як за місцем реєстрації так і за місцем фактичного проживання, що підтверджується рекомендованими повідомлення про вручення поштових відправлень за штрих кодовими ідентифікаторами №0610238026035, №0610243444023 та трекінгом відстеження рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень за штрих кодовими ідентифікаторами за №0610248727651, №0610244263480,\~в судове засідання не з`явився та про причини неявки, суду не повідомив. Суд, виконуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, враховуючи, що відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подала відзив, а також те, що представник позивача просив справу розглянути у відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити та не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. У позовній заяві позивачка вказує, що у Тячівському районному суді на розгляді перебуває справа про розірвання шлюбу між позивачкою та відповідачем, який укладено 21 січня 2022 року і зареєстровано Виконавчим комітетом Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом №13. Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають двох дітей, синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьком в свідоцтві про народження яких значиться відповідач, а мати позивачка (а.с.5-6). Діти перебувають на утриманні і вихованні у позивачки, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов складений уповноваженою особою [PERSON] та старостою с. Тячівка А.М.Мула від 18.02.2025 року №03.3/23 (а.с.7). Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Під час судового розгляду встановлено, що відповідач не проживає разом з дітьми. Належну матеріальну допомогу на їх утримання не надає, однак, виходячи з того, що він у свідоцтві про народження дітей зазначений батьком, він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дітей на користь позивачки, з якою проживають діти. Вирішуючи спір та визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів на утримання дітей, суд виходить з наступного. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини можуть бути присуджені у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як зазначено у ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Доказів того, що відповідач має дохід, а також - про розмір такого доходу, чи наявність у власності відповідача нерухомості чи іншого цінного майна, що могло бути взято судом до уваги при вирішенні розглядуваного спору, позивачем суду не надано. З огляду на те, що відповідач є особою працездатного віку, доказів наявності протипоказань щодо працевлаштування, відсутності інших доходів, майна, наявність у нього інших утриманців ним суду не надано, суд, вирішуючи спір, виходить з того, що [PERSON] має можливість сплачувати аліменти на утримання вказаних вище малолітніх дітей, яких за законом зобов`язаний належним чином забезпечувати і утримувати. При цьому суд виходить з непорушності конституційного права неповнолітніх дітей на утримання батьками до досягнення ними повноліття; обов`язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із припиненням когось з подружжя як батьків дитини спільного проживання з дитиною. За таких обставин суд вважає можливим позов задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2\~частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2025 рік» для дітей віком від 6 до 18 років - з 1 січня 2024 становить 3196 гривні. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивачка за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору за Законом, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 1211,20 грн. за вимогою про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. З урахуванням наведеного,

Outcome: approved