Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-01 00:00:00

У лютому 2025 року позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до Носівського районного суду Чернігівської області з цією позовною заявою. Позовні вимоги позивачі мотивували тим, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору. Згідно зі ст. 120 ЦК УРСР в ред. 1963 р. зазначений будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами як майно колгоспного двору належав його учасникам: [PERSON] , [PERSON] . Після ліквідації колгоспних дворів власники будинку не отримали свідоцтв та не зареєстрували права власності на житловий будинок у встановленому законом порядку. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з фактично належної йому 1/2 частини вищевказаного житлового будинку. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла дружина [PERSON] , за її заявою Носівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 555/2001. [INFO] померла мати позивачів [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з фактично належної їй як члену колгоспного двору 1/2 частини вищевказаного житлового будинку та з 1/2 частини цього ж будинку, яку вона фактично успадкувала після смерті [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняли позивачі як спадкоємці першої черги за законом. Спадкова справа відкрита в Носівській державній нотаріальній конторі за № 301/2010. У видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок позивачам було відмовлено, оскільки в матеріалах спадкової справи відсутній правовстановлюючий документ на будинок. Одночасно їм роз`яснено про можливість оформлення спадкових прав у судовому порядку. Саме тому позивачі просили визнати: - за [PERSON] право власності на 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] ; - за [PERSON] право власності на 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді від 25 лютого 2025 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 25 квітня 2025 року (а. с. 29). Ухвалою суду від 25 квітня 2025 року в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 02 травня 2025 року. У підготовче судове засідання позивачі не з`явилися, однак до початку підготовчого судового засідання подали до суду заяви, у яких указали, що вони підтримують свої позовні вимоги в повному обсязі, просять їх задовольнити та розглянути справу за їх відсутності (а. с. 52, 53). Представник відповідача Макіївської об`єднаної територіальної громади в особі Макіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явився, сільський голова до початку підготовчого судового засідання сільський голова надіслав до суду заяву, у якій указав, що Макіївська сільська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розглянути цивільну справу без участі свого представника (а. с. 41). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідачем визнано позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. Судом установлено, що домогосподарство [ADDRESS] належало до типу колгоспного двору. Станом на 15 квітня 1991 року згідно з погосподарською книгою № 12 у ньому були зареєстровані та проживали [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується довідками Макіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області № 597, 592 від 18 листопада 2024 року (а. с. 9, 10). У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз`яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. З матеріалів справи вбачається, що станом на 15 квітня 1991 року [PERSON] , [PERSON] не втратили право на вказане домоволодіння, їхні частки в майні, яке належало ліквідованому колгоспному двору, є рівними. Отже, [PERSON] , [PERSON] як членам ліквідованого колгоспного двору належало по 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS] , але після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та у встановленому законом порядку не зареєстрували своє право власності на цей будинок, що підтверджується довідкою КП «Носівське БТІ» Носівської міської ради Чернігівської області № 563 від 04 листопада 2024 року (а. с. 20). [INFO] в с. Пустотино Носівського району Чернігівської області помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 6). Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Судом установлено, що на день своєї смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав у [ADDRESS] . Разом із ним проживала та була зареєстрована [PERSON] , що підтверджується довідкою Макіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області № 591 від 18 листопада 2024 року (а. с. 11). Судом установлено, що за життя [PERSON] заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 43). Отже, спадкоємство після його смерті здійснюється за законом. Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), той з подружжя, який його пережив, і батьки (усиновителі) померлого. [PERSON] була дружиною [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про їх одруження серії [NUMBER] (а. с. 8). Отже, вона була спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого чоловіка. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що до майна померлого [PERSON] . Носівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за № 555/2001 (а. с. 47-50). Із копії спадкової справи вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] . Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) та на майновий пай, однак юридично не оформила свої спадкові права на 1/2 вищевказаного житлового будинку. Натомість відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. [INFO] в с. Макіївка Носівського району Чернігівської області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 7). Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . На день своєї смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована по [ADDRESS] одна, що підтверджується довідкою Макіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області № 596 від 18 листопада 2024 року (а. с. 12). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] за життя заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою за Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 72-91) та копією спадкової справи після її смерті (а. с. 63-67). Отже, спадкування після її смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] (а. с. 13) та копією свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а. с. 14). [PERSON] є сином померлої [PERSON] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00013414408 від 05 лютого 2024 року (а. с. 17). Отже, вони є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що Носівською державною нотаріальною конторою Чернігівської області до майна померлої [PERSON] заведено спадкову справу за № 301/2010, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 68-71). Згідно з копією спадкової справи до майна померлої [PERSON] спадщину після її смерті прийняли син [PERSON] та дочка [PERSON] , подавши до нотаріальної контори у визначений законодавством шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (на 1/2 частини кожен) (а. с. 63-67). Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Судом установлено, що позивачі зверталися до Носівської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав після померлої [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] . Нотаріус відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначений будинок у зв`язку з тим, що будинок належав до типу колгоспного двору, а з введенням в дію з 15 квітня 1991 року Закону Україи «Про власність» колгоспні двори було ліквідовано, у спадкоємців відсутні документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину підтверджується постановою державного нотаріуса Киреєвої Л.М. № 47/02-31 від 04 лютого 2025 року (а. с. 25). Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Матеріали справи підтверджують, що на будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами виготовлена технічна документація, відповідно до якої загальна площа будинку становить 57,8 кв. м, житлова площа - 27,9 кв. м (а. с. 21-23). Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, зокрема, шляхом визнання права. Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивачі сплатили судовий збір у сумі 1211,20 грн., що підтверджується відповідною платіжною інструкцією АТ КБ «ПриватБанк» № 0.0.4208452314.1 від 21 лютого 2025 року (а. с. 5). Ураховуючи, що заява представника відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд уважає за необхідне повернути позивачам з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ними при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved