Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

Стислий виклад позовних вимог 26\~березня 2025\~року Кредитної\~спілки «Самопоміч» (далі\~ КС\~«Самопоміч») звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором №GR0000000016 від 15 березня 2024 року у розмірі 10193,60 гривень. Свій позов мотивує тим, що 15 березня 2024 року між Кредитною спілкою «Самопоміч» та [PERSON] , членом кредитної спілки «Самопоміч», 08 червня 2021 року було укладено договір про споживчий кредит за №GR0000000016, відповідно до якого кредитна спілка надала відповідачу кредит в розмірі 7100,00 гривень на умовах плати за користування кредитними коштами в розмірі 57% річних. Кредит надавався строком на 12 (дванадцять) місяців. Вказує, що у відповідності до пункту 4.1. кредитного договору №GR0000000016 від 15 березня 2024 року та додатку №1 до договору №GR0000000016 від 15 березня 2024 року позичальник брав на себе зобов`язання сплачувати щомісячно 789,81 гривень, що складається з частини основної суми кредиту та процентів за користування кредитними коштами, починаючи з 15 березня 2024 року до 15 березня 2025 року. За період з 15 березня 2024 року до 03 вересня 2024 року у виконання вищевказаного кредитного зобов`язання боржником було сплачено 1000,00 гривень, що становлять проценти за користування кредитними коштами. У зв`язку з порушенням взятих на себе зобов`язань щодо строків внесення та повноти сплати, станом на 20 березня 2025 року заборгованість по кредитному договору №GR0000000016 від 15 березня 2024 року становить: 10193,60 гривень, що складається з 7100,00 гривень суми простроченого основного боргу по кредиту та 3093,60 гривень проценти за користування кредитом. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 10193,60 гривень (десять тисяч сто дев`яносто три) гривні 60 копійок та судові витрати у розмірі 3028,00 гривень. Станом на день розгляду справи відзив на позов від відповідача до суду не надходив. Рух справи в суді Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 27 березня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Позиція учасників судового розгляду В судове засідання представник позивача не з`явився, однак 02 травня 2025 року подав суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом надіслання судової повістки за фактичним місцем реєстрації, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак адресат відмовився від отримання повідомлення, про що зроблено відповідну відмітку працівником Укрпошти. Причину неявки в судове засідання останній не повідомив, будь-яких клопотань, а також відзив на позов не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, 15 березня 2024 року відповідач [PERSON] звернувся до Кредитного комітету КС «Самопоміч» із заявою про отримання кредиту №40 (а.с.4). 15 березня 2024 року між позивачем КС «Самопоміч» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №GR0000000016 (далі кредитний договір) (а. с. 9-14). Відповідно до п.1.1 вказаного кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові грошові кошти кредит (надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту) на умовах забезпеченості, строковості, повернення, платності та цільового характеру в сумі 7100 (сім тисяч сто) гривень , а позичальник зобов`язується повернути його кредитодавцю та здійснити інші платежі передбачені договором (за наявності) на умовах, передбачених цим договором. Згідно з п.1.3 кредитного договору кредит надається строком на дванадцять місяців з 15 березня 2024 року до 15 березня 2025 року. Згідно з п.3.1 кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 57 процентів річних. Відповідно до п. 3.3 кредитного договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів, передбачених п. 3.1. Договору здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються на залишок основної суми кредиту з наступного дня після дня надання кредиту Позичальнику (зарахування на рахунок Позичальника або видача готівкою) до дня закінчення строку дії Договору вказаного п. 1.3 Договору (зарахування на рахунок Кредитодавця та/або внесення в касу Кредитодавця готівкою) включно. Згідно з п.4.1 кредитного договору відповідач [PERSON] погодився з строками та розміром повернення кредиту, сплатою процентів та інших платежів (за наявності) згідно з графіком платежів, що є додатком №1 до Договору. Відповідно до п.6.4 зазначеного договору, у разі затримання позичальником сплати частини споживного кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Відповідно до п.6.5 кредитного договору якщо кредитодавець відповідно до умов договору вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються позичальником протягом 30 календарних днів, з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду позичальник усуне порушення умов договору, вимога кредитодавця втрачає чинність. Відповідно до пункту 7.1 кредитного договору у разі прострочення позичальником виконання зобов`язань зі сплати платежів за договором можуть настати правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: розірвання договору, дострокове повернення кредиту з підстав та в порядку , передбаченому р.6 договору, відшкодування збитків у розмірі несплаченої суми кредиту та процентів за фактичний строк користування кредитом, застосування процентної ставки за неправомірне користування кредитом, передбаченої договором, повернення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення на підставі ст..625 ЦКУ. Згідно п.п.3 п.8.1. Кредитного договору, кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів у разі настання обставин, передбачених п.6.4. Договору. Згідно п.13.1 кредитного договору у разі неповернення кредиту в строк, передбачений п.1.3. договору, позичальник на вимогу кредитодавця сплачує проценти за неправомірне користування кредитом в розмірі 57 % річних на залишок основної суми (тіла кредиту) за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, до дня повернення кредиту включно на підставі ч.2 ст.625 ЦК України. Відповідно до видаткового касового ордера від 15 березня 2024 року відповідач [PERSON] отримав від позивача КС «Самопоміч» 7100,00 гривень в якості довгострокової позики за договором №GR0000000016 від 15 березня 2024 року (а. с. 16). Згідно з особовою карткою позичальника за кредитним договором №GR0000000016 від 15 березня 2024 року, станом на 20 березня 2025 року утворилась заборгованість у розмірі 10193,60 гривень (а. с. 18). Вказана сума боргу також підтверджується наданим позивачем обґрунтованим розрахунком заборгованості за кредитним договором №GR0000000016 від 15 березня 2024 року, згідно якого загальний розмір заборгованості складає 10193 (десять тисяч сто дев`яносто три) гривні 60 копійок, з яких 7100 (сім тисяч сто) гривень 00 копійок основна сума кредиту, 3093 (три тисячі дев`яносто три) гривні 60 копійок проценти за користування кредитом (а.с.19). Кредитна спілка зверталася до боржника [PERSON] з вимогою про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором №GR0000000016 від 15 березня 2024 року до 08 березня 2025 року, зокрема, листом за №81 від 26 лютого 2025 року, але письмова вимога кредитної спілки боржником була проігнорована, залишена без належного реагування та задоволення (а. с. 17). Таким чином, установлено, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з кредитного договору. Контррозрахунку заборгованості чи доказів її відсутності відповідач не подала. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення Спір у даній справі виник у зв`язку із невиконанням [PERSON] зобов`язання з повернення кредитної заборгованості. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Нормою п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі (ч. 1 ст. 205 ЦК України). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України). Вищенаведені обставини свідчать про те, що між КС «Самопоміч» та відповідачем [PERSON] виникли договірні зобов`язання, які випливають з кредитного договору, цей договір є укладеним відповідно до вимог статті 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Однак, відповідач [PERSON] взяті на себе за кредитним договором зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим позикодавець у відповідності до ст.ст.1048-1049, ч.2 ст.1050 ЦК України та п.6.4, 8.1 кредитного договору, правомірно вимагав достроково повернути позику, яка складалася з простроченої суми кредиту та процентів. Згідно особової картки позичальника його заборгованість по кредитному договору за №GR0000000016\~від 15\~березня 2024\~року становить 10193 (десять тисяч сто дев`яносто три) гривні 60 копійок, з яких 7100 (сім тисяч сто) гривень 00 копійок прострочена основна сума кредиту, 3093 (три тисячі дев`яносто три) гривні 60 копійок проценти за користування кредитом. 26 лютого 2025 року відповідачу була скерована вимога про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, зі змісту якої вбачається, що КС «Самопоміч» вимагає погасити заборгованість за кредитним договором до 08.03.2025 року. Вимога позивача відповідачем у вказаний строк не виконана, доказів зворотнього суду не надано. Оскільки відповідач своїх зобов`язань перед кредитною спілкою за кредитним договором не виконав, доказів сплати боргу на спростування вимог, викладених в позовній заяві, суду не надав, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в розмірі 7100 (сім тисяч сто) гривень 00 копійок підлягають до задоволення повністю. Щодо стягнення щомісячних процентів за користування кредитом у розмірі 3093 (три тисячі дев`яносто три) гривні 60 копійок, нарахованих позивачем до стягнення з відповідача, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині з огляду на наступне. Як вбачається з розрахунку позивача за кредитним договором, останнім нараховано до стягнення з відповідача 3093 гривні 60 копійок боргу зі сплати відсотків за період з 16.03.2024 року до 20.03.2025 року. В період з 15.03.2024 року по 03.09.2024 року боржником було частково сплачено 1000,00 гривень, що становлять проценти за користування кредитними коштами. 26 лютого 2023 року позивачем було направлено відповідачу повідомлення-вимогу щодо дострокової сплати заборгованості за кредитним договором, чим позивач змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Згідно даної вимоги повернення кредиту та сплата нарахованих відсотків повинні бути здійснені позичальником у строк до 08 березня 2025 року. Суд враховує правові висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі N 444/9519/12 (провадження N 14-10цс18), від 04.07.2018 року у справі N 310/11534/13-ц (провадження N 14-154цс18), від 31.10.2018 року у справі N 202/4494/16-ц (провадження N 14-318цс18), відповідно до яких, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі ст. 1050 ЦК України. Таким чином, позивач втратив право нараховувати щомісячні відсотки за кредитом з 09.03.2025 року. Здійснивши розрахунок щомісячних процентів за користування кредитом в межах строку кредитування (з 16.03.2024 року по 08.03.2025 року включно), суд приходить до висновку, що до стягнення з відповідача підлягають щомісячні проценти у розмірі 2960 (дві тисячі дев`ятсот шістдесят) гривень 57 копійок. Отже, суд відмовляє у задоволенні позову в частині вимог про стягнення з відповідача на користь кредитної спілки процентів за користування кредитом за період з 09.03.2025 року по 20.03.2025 року у сумі 133 гривні 03 копійки. Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 129\~Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості. Станом на час розгляду справи відповідач не спростував заявлений позивачем розмір заборгованості за кредитом, не надав доказів сплати ним зазначеної суми в повному розмірі. Будучи повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідач не надав суду контррозрахунок суми заборгованості, який би суд міг належним чином оцінити чи інший доказ, наприклад, висновок експертизи про невірність наданого банком розрахунку. Оскільки відповідач не довів, що сплатив за договором усю суму кредиту, тому для доведення розміру заборгованості суд використовує докази, які надав позивач. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, вказане свідчить про порушення прав позивача, яке підлягає захисту шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до норм ЦПК України, саме на сторону лягає обов`язок довести ті обставини на які вона посилається. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Згідно з положеннями ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною першою статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Отже, на підставі оцінки наведених позивачем аргументів і наданих ним доказів суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність вимог позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 10060,57 гривень, з яких: 7100,00 гривень сума простроченого основного боргу по кредиту, 2960,57 гривень проценти за користування кредитом. Щодо судових витрат у справі Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як слідує з матеріалів справи, зокрема, платіжної інструкції №378 від 20 березня 2025 року, за подання даного позову кредитною спілкою «Самопомі» сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 гривні. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 2988,33 гривень. На підставі викладеного, ст.ст. 11, 205, 526, 610, 626, 628, 629, 638, 1046, 1048-1050, 1054\~ЦК України та

Outcome: partial