Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи вимоги наступним. З 07 жовтня 2019 року до 24 травня 2023 року [PERSON] працював на посаді начальника управління правового забезпечення в Приватному акціонерному товаристві «Айбокс Банк». Під час роботи в ПрАТ «Айбокс Банк» [PERSON] здійснював посадові обов`язки згідно посадових інструкцій, що в свою чергу передбачало здійснення робочих відряджень, у тому числі за кордон. Так, [PERSON] у січні-лютому 2023 року на підставі Наказу № 27-вд Голови правління ПрАТ «Айбокс Банк» від 27.01.2023 направлено у відрядження строком на 5 (п`ять) календарних днів до Республіки Польща, та відповідно до Наказу № 04-вд Голови правління ПрАТ «Айбокс Банк» від 05.01.2023 - строком на 15 (п`ятнадцять) календарних днів. Після повернення з відрядження, відповідно до Наказу Міністерства фінансів України 28.09.2015 № 841 (у редакції наказу Міністерства фінансів України 10.03.2016 № 350), [PERSON] було подано Правлінню Звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт № l тa № 2. 07 березня 2023 року розпочата процедура ліквідації ПрАТ «Айбокс Банк», яка відбувається на підставі рішення Правління Національного банку України від 07 березня 2023 року № 89-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПрАТ «Айбокс Банк» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 07 березня 2023 року № 277 «Про початок процедури ліквідації ПрАТ «Айбокс Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». 23 травня 2023 року мною подано до АТ «Айбокс Банк» заяву про визнання вимог кредитора за заборгованістю, що виникла на підставі Наказу № 27-вд ПрАТ «Айбокс Банк» від 27.01.2023 про направлення працівника у відрядження строком на 5 (п`ять) календарних днів та Наказу № 04-вд ПрАТ «Айбокс Банк» від 05.01.2023 про направлення працівника у відрядження строком на 15 (п`ятнадцять) календарних днів. Розмір заборгованості складає 62 260,16 грн. 06.07.2023 рішенням Виконавчої дирекції Фонду за № 811 затверджено акт формування ліквідаційної маси Банку станом на 01.05.2023 в балансовій вартості в сумі 2 409 519 690,63 грн. та ринковій вартості в сумі 2 235 253 164,82 грн, серед яких «каса та накопичувальний рахунок в НБУ» - 1 217 347 263,32 грн (ринкова вартість), «основні засоби, інші необоротні матеріальні активи» - 140 808 245,00 грн. (ринкова вартість). Рішеннями Виконавчої дирекції Фонду погоджено задоволення вимог усіх 9 черг в Реєстрі акцептованих вимог кредиторів Банку, в тому числі Рішенням № 1201 від 28.09.2023 задоволено вимог 9 (останньої) черги реєстру акцептованих вимог кредиторів ПрАТ «Айбокс Банк» на суму 11 524 689,53 грн., що становило 100% від загальної суми дев`ятої черги. [PERSON] є акціонером Приватного акціонерного товариства «Айбокс Банк», якій належить на праві власності 42 339 851 простих бездокументарних іменних акцій АТ «Айбокс Банк» загальною номінальною вартістю 189 682 532,48 грн. і складає 24,980000% статутного капіталу ПрАТ «Айбокс Банк», що підтверджується випискою про стан рахунку в цінних паперах станом на 07.03.2023. Крім того [PERSON] зазначає, що інформація щодо прямої істотної участі [PERSON] у ПрАТ «Айбокс Банк» підтверджується і відомостями з офіційного веб-порталу Національного банку України - https://bank.gov.ua/files/Shareholders_liquid/322302own.pdf. Тому на думку [PERSON] , Відповідач, як власник істотної участі, допустив порушення вимог законодавства, в тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, здійснення ризикових операцій, які загрожують інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, а також не вжив своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку, тому має відшкодувати Позивачу суму належних йому коштів, що стало підставою для звернення до суду. Також позивач зазначає, що йому було завдано шкоди у вигляді неповернутих належних на праві власності грошових коштів, Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не виключає можливість притягнення власника істотної участі банку до відповідальності. Позивач посилається на Цивільне законодавство, яке передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди, вважає, що [PERSON] здійснювала вирішальний вплив на діяльність АТ «Айбокс Банк», тому як власник істотної участі ПрАТ «Айбокс Банк», повинна нести відповідальність за зобов`язаннями банку, які виникли на підставі депозитних договорів та інших зобов`язань перед кредиторами банку. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] , акціонера ПрАТ «Айбокс Банк» невиплачених коштів у розмірі 62 260,16 грн. Провадження в справі відкрито 11.10.2024, відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності. Відповідач повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України за веб-адресою: http://sh.ki.court.gov.ua., про причини неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення судового засідання до суду не надходило, правом на відзив не скористалася. В адресу суду надійшли пояснення від уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПрАТ «Айбокс Банк» В. Паламарчука, в якій просив відмовити в задоволенні позову, зазначив, що позов пред`явлено лише до відповідача [PERSON] , яка не є єдиним власником істотної участі ПрАТ «Айбокс Банк». За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. 223, 280 ЦПК України, за відсутності заперечень сторони позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши докази наявні в матеріалах справи та надавши їм відповідну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, [PERSON] працював на посаді начальника управління правового забезпечення в Приватному акціонерному товаристві «Айбокс Банк» у період 07 жовтня 2019 по 24 травня 2023 року, що підтверджує записом в трудовій книжці серія [NUMBER] від 13.08.2008, копія якої міститься в матеріалах справи. Наказом № 04-вд від 05.01.2023 направлено [PERSON] у відрядження в період з 09.01.2023 по 23.01.2023 строком на 15 календарних днів, з сумою добових витрат становить 80 євро, з розрахунку за кожен календарний день, копія якого наявна в матеріалах справи. Наказом № 27-вд від 27.01.2023 направлено [PERSON] у відрядження в період з 29.01.2023 по 20202.2023 строком на 5 календарних днів, з сумою добових витрат становить 80 євро, з розрахунку за кожен календарний день, копія якого наявна в матеріалах справи. Відповідно до статті 121 КЗпП України, добові виплачуються за кожен календарний день перебування у відрядженні, включаючи вихідні. У даному випадку працівнику нараховуються добові за всі 20 календарні дні відрядження. [PERSON] в позовній заяві вказує на те, що після повернення з відрядження, відповідно до Наказу Міністерства фінансів України 28.09.2015 № 841 (у редакції наказу Міністерства фінансів України 10.03.2016 № 350), було подано Правлінню Звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт № l тa № 2. 07 березня 2023 року розпочата процедура ліквідації ПрАТ «Айбокс Банк», яка відбувається на підставі рішення Правління Національного банку України від 07 березня 2023 року № 89-ри «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПрАТ «Айбокс Банк» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 07 березня 2023 року № 277 «Про початок процедури ліквідації ПрАТ «Айбокс Банк`та делегування повноважень ліквідатора банку». 23 травня 2023 року [PERSON] подано до ПрАТ «Айбокс Банк» заяву про визнання вимог кредитора за заборгованістю, що виникла на підставі Наказу № 04-вд ПрАТ «Айбокс Банк» від 05.01.2023 про направлення працівника у відрядження строком на 15 (п`ятнадцять) календарних днів та Наказу № 27-вд ПрАТ «Айбокс Банк» від 27.01.2023 про направлення працівника у відрядження строком на 5 (п`ять) календарних днів. Розмір заборгованості складає 62 260,16 грн. 06 липня 2023 року рішенням Виконавчої дирекції Фонду за № 811 затверджено акт формування ліквідаційної маси Банку станом на 01.05.2023 в балансовій вартості в сумі 2 409 519 690,63 грн. та ринковій вартості в сумі 2 235 253 164,82 грн, серед яких «каса та накопичувальний рахунок в НБУ» - 1 217 347 263,32 грн (ринкова вартість), «основні засоби, інші необоротні матеріальні активи» - 140 808 245,00 грн. (ринкова вартість). Рішеннями Виконавчої дирекції Фонду погоджено задоволення вимог усіх 9 черг в Реєстрі акцептованих вимог кредиторів Банку, в тому числі Рішенням № 1201 від 28.09.2023 задоволено вимог 9 (останньої) черги реєстру акцептованих вимог кредиторів ПрАТ «Айбокс Банк» на суму 11 524 689,53 грн., що становило 100% від загальної суми дев`ятої черги. Згідно з інформації про власників істотної участі станом на 31.01.2023 ПрАТ «Айбокс Банк» є [PERSON] та [PERSON] (копія Інформаційного листа наявна в матеріалах справи. Так, [PERSON] є акціонером Приватного акціонерного товариства «Айбокс Банк», якій належить на праві власності 42 339 851 простих бездокументарних іменних акцій ПрАТ «Айбокс Банк» загальною номінальною вартістю 189 682 532,48 грн. і складає 24,980000% статутного капіталу ПрАТ «Айбокс Банк», що підтверджується випискою про стан рахунку в цінних паперах станом на 07 березень 2023 року, яка міститься в матеріалах справи. Згідно з ч. 2 ст. 52 Закону України «Про банки та банківську діяльність», істотною участю є пряме та/або опосередковане володіння однією особою самостійно чи спільно з іншими особами 10 і більше відсотками статутного капіталу та/або права голосу акцій, паїв юридичної особи або незалежна від формального володіння можливість значного впливу на управління чи діяльність юридичної особи. Особа визнається власником опосередкованої істотної участі незалежно від того, чи здійснює така особа контроль прямого власника участі в юридичній особі або контроль будь-якої іншої особи в ланцюгу володіння корпоративними правами такої юридичної особи. Пов`язаними з банком особами є, зокрема, особи, які мають істотну участь у банку, та особи, через яких ці особи здійснюють опосередковане володіння істотною участю у банку. Власники істотної участі зобов`язані вживати своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку (ч. 3 ст. 58 вказаного Закону). Пов`язана з банком особа, дії або бездіяльність якої призвели до завдання банку шкоди з її вини, несе відповідальність своїм майном. Якщо внаслідок дій або бездіяльності пов`язаної з банком особи банку завдано шкоди, а інша пов`язана з банком особа внаслідок таких дій або бездіяльності прямо або опосередковано отримала майнову вигоду, такі особи несуть солідарну відповідальність за завдану банку шкоду (ч. 6 ст. 58 Закону). Відшкодування збитків є одним із способів захисту цивільних прав (п.8 ч.2 ст.16 ЦК України). Відповідно до статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала в зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно зі ст. 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк може бути ліквідований: 1) за рішенням власників банку; 2) у разі відкликання Національним банком України банківської ліцензії з власної ініціативи або за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Статтею 73 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначені заходи впливу, які можуть бути застосовані до банку, до яких належить серед іншого відкликання банківської ліцензії та ліквідація банку. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України «Про банки і банківську діяльність». Фонд вносить Національному банку України пропозицію про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку: 1) відповідно до плану врегулювання; 2) у разі закінчення строку тимчасової адміністрації банку та/або невиконання плану врегулювання; 3) в інших випадках, передбачених цим Законом. Відповідно до Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.07.2012 № 2 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2012 р. № 1581/21893) неплатоспроможний банк - банк, щодо якого НБУ прийняв рішення про віднесення до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України «Про банки і банківську діяльність»; план врегулювання - рішення Фонду, що визначає спосіб, економічне обґрунтування, строки та умови виведення неплатоспроможного банку з ринку. Підставою для прийняття 07 березня 2023 року рішення Правління Національного Банку України № 89-рш про відкликання банківської ліценції та ліквідацію ПрАТ «Айбокс Банк», як видно з самого рішення, було застосування заходів впливу, передбачених ст. 73 Закону України «Про банки і банківську діяльність», а саме - відкликання банківської ліцензії за систематичне порушення нормативно-правових актів Національного банку України, здійснення ризикових операцій. Згідно ст. 58 Закону України «Про банки та банківську діяльність» пов`язана з банком особа за порушення вимог законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, здійснення ризикових операцій, які загрожують інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, або доведення банку до неплатоспроможності несе цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність. Власники істотної участі зобов`язані вживати своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку. Пов?язана з банком особа, дії або бездіяльність якої призвели до завдання банку шкоди з її вини, несе відповідальність своїм майном. Якщо внаслідок дій або бездіяльності пов`язаної з банком особи банку завдано шкоди, а інша пов`язана з банком особа внаслідок таких дій або бездіяльності прямо або опосередковано отримала майнову вигоду, такі особи несуть солідарну відповідальність за завдану банку шкоду. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, відповідно до ст.4 ЦПК України. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. У відповідності до норми ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема, є: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов?язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до Рішення Правління НБУ «Про відкликання банківської в процедурі ліквідації починаючи з 07.03.2023. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 07.03.2023 № 277 розпочато процедуру ліквідації ПрАТ «Айбокс Банк» строком на три роки з 08.03.2023 по 07.03.2026 включно. Відповідно до статті 46. Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку: 1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, наглядової ради і правління) та органів контролю (внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв`язку з ліквідацією банку; Позивач обґрунтовує свій позов тим, що йому завдано шкоди у вигляді неповернутих належних на праві власності грошових коштів. Вважає що [PERSON] , здійснювала вирішальний вплив на діяльність ПрАТ «Айбокс Банк» тому як власник істотної участі ПрАТ «Айбокс Банк» повинна нести відповідальність за зобов`язаннями банку. Позивач зазначає, що пов`язана з банком особа, дії або бездіяльність якої призвели до завдання банку шкоди з її вини, несе відповідальність своїм майном. Якщо внаслідок дій або бездіяльності пов`язаної з банком особи, банку завдано шкоди, а інша пов`язана з банком особа внаслідок таких дій або бездіяльності прямо або опосередковано отримала майнову вигоду, такі особи несуть солідарну відповідальність за завдану банку шкоду. В свою чергу Позивач надає інформацію про власників істотної участі ПрАТ «Айбокс Банк» станом на 31.01.2023, відповідно до якої, - [PERSON] не єдина особа, яка являється власником істотної участі ПрАТ «Айбокс Банк», тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до положень ст. ст. 10, 11 ЦПК України, роз`яснень наданих в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3) ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17). Згідно із практикою Європейського суду з прав людини змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. За таких обставин, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язко доказів у їх сукупності, вважаю, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, в частині стягнення з [PERSON] в загальному розмірі 14 430,60 грн., з яких: сума виплат за відрядження відповідно до наказу № 04-вд за 15 календарних днів складає - 10 417,80 (41671,20 х 25 % = 10 417,80 грн.), сума виплат за відрядження відповідно до наказу № 27-вд за 5 календарних днів складає - 4 012,8 (16 051,20 х 25 % = 4 012,8 грн.). Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями п.3 ч.1 ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial