Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 97 608,19 грн., понесених судових витрат в розмірі 2 422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн. На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 11.08.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] \~було укладено кредитний договір №3889870 в електронній формі. 24.05.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» укладено договір факторингу №24/05/2024, згідно з умовами якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає (відступає) позивачу за плату, а позивач приймає належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, зокрема і до відповідача.\~Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №3889870 щодо сплати суми кредиту та відсотків не виконує, у зв`язку із чим утворилася заборгованість. Заборгованість за кредитним договором №3889870 складає\~75\~874,27 грн. з яких: 10\~399,99 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 52\~994,28 грн сума заборгованості за відсотками, 12\~480 грн сума заборгованості за відсотками за 60 календарних днів.\~Позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на його користь 75\~874,27 грн. заборгованості за кредитним договором\~№3889870 від 11.08.2023. Крім того, 29 серпня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , за допомогою Інформаційно - телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна», було укладено електронний Договір № 7013820 про надання споживчого кредиту. 27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем, як фактором, було укладено Договір факторингу № 27.05/24-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Станом на дату звернення до суду, заборгованість [PERSON] за кредитним договором перед ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» не сплачена і складається з суми заборгованості: за тілом кредиту - 5\~400 грн, за нарахованими відсотками 9\~886,32 грн, нарахованими відсотками за 60 календарних днів 6\~447,60 грн, всього 21\~733,92 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений. Крім того, 04.02.2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову тому, оскільки ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» не мало права здійснювати нарахування та вимагати стягнення процентів за користування кредитом за кредитним договором №3889870 після 24.05.2024 в сумі 12480,00 грн. та за кредитним договором №7013820 після 26.05.2024 в сумі 6447,60 грн., так як ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» право продовжувати нараховувати проценти за користування кредитами як новий кредитор не набув. Також відповідач у відзиві зазначає, що понесені ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» витрати на правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн. є не співмірними ціні позову, складності вирішеного судом питання та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), оскільки позовна заява є типовою для такого роду справ, тому заявлена сума таких витрат, підлягає зменшенню. 17.02.2025 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, у якому просив позов задовольнити в повному обсязі з підстав, зазначених у ньому. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 11.08.2023 року між відповідачем та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було укладено кредитний договір №3889870 в електронній формі (а.с.39-48). Згідно з умовами кредитного договору, відповідач отримав у ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» кредит в розмірі 10 400 грн строком на 360 днів, стандартна процента ставка - 2,00 % в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 договору (360 днів). Пунктом 1.4.2 Договору передбачено умови застосування зниженої процентної ставки в розмірі 0,50%. Орієнтовна стандартна річна ставка складає 30,341,06% річних (1.5.1 кредитного договору). 24.05.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та позивачем укладено договір факторингу №24/05/2024, згідно з умовами якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає (відступає) позивачу за плату, а позивач приймає належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, зокрема, і до відповідача [PERSON] (а.с.135-139). Відповідно до розрахунку заборгованості на дату звернення до суду заборгованість за кредитним договором № 3889870 складає 75\~874,27 грн. з яких: 10\~399,99 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 52\~994,28 грн сума заборгованості за відсотками, 12\~480 грн сума заборгованості за відсотками за 60 календарних днів (т.1 а.с.25,66-71,73). Крім того, 29 серпня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , за допомогою Інформаційно - телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір № 7013820 про надання споживчого кредиту (т.1 а.с.33-37). Відповідно до\~п.1.3.\~кредитного договорусума кредиту (загальний розмір) складає 5400 грн. Відповідно до\~п.1.4.\~кредитного договорустрок кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до Кредитного договору. Укладаючи кредитний договір, сторони передбачили нарахування процентів на наступних умовах: 1.5.1. Стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день і застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. цього Договору. 1.5.2. Знижена процентна ставка 1,89 % в день та застосовується відповідно до передбачених даним пунктом умов. Орієнтовна стандартна процентна ставка становить 29653,85% річних. 27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем, як фактором, було укладено Договір факторингу № 27.05/24-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступив Фактору права грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі, і щодо відповідача (т.1 а.с.141-145). Станом на дату звернення до суду заборгованість [PERSON] за кредитним договором перед ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» не сплачена і складає 21\~733,92\~грн,\~з яких:\~5\~400\~грн \~сума заборгованості\~з тіла\~кредиту,\~9\~886,32\~грн \~сума заборгованості\~за відсотками,\~6\~447,60\~ нараховані\~позивачем проценти\~за 60\~календарних днів(а.с.58-65,72). Згідно з інформацією АТ «Сенс Банк» від 11.02.2025, на ім`я [PERSON] в банку відкрито карту № [NUMBER] , на яку 11.08.2023 року та 29.08.2023 року зарахувано кошти в сумі 10 400,00 грн. та 5\~400 грн., відповідно (т.2 а.с.3-12). Відповідно до рішення єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» № 251124/1 від 25.11.2024, найменування товариства змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» (т.1 а.с.130). \~ \~ \~ \~Суд відхиляє посилання відповідача у відзиві на позов на те, що позивач не мав права здійснювати нарахування та вимагати стягнення процентів за користування кредитом за кредитним договором №3889870 після 24.05.2024 в сумі 12480,00 грн. та за кредитним договором №7013820 після 26.05.2024 в сумі 6447,60 грн., так як ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» право продовжувати нараховувати проценти за користування кредитами як новий кредитор не набув. \~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.ч.1,3,4,7\~ ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. \~\~\~\~\~\~ Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст.12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію). \~\~\~\~\~\~ Відповідно до п.6 ч.1\~ст.3 вказаного закону\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. \~\~\~\~\~\~ Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1\~ст.1048 ЦК України). \~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч.1\~ст.1056-1 ЦК України\~процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. \~\~\~\~\~\~ За ст.ст.525,526 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. \~\~\~\~\~\~ Згідно зі\~ст.530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч.1\~ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). \~\~\~\~\~\~ Положеннями ст.ст.1077,1078 ЦК України\~встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~При укладанні кредитних договорів №3889870 від 11.08.2023 та №7013820 від 29.08.2023 сторони погодили, що строк дії даних договорів 360 днів кожен, а також конкретні відсоткові ставки за договорами (а.с.33-48). Крім того, відповідно до умов договорів факторингу між позивачем та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» від 24.05.2024 та між позивачем та ТОВ «Авентус України» від 27.05.2024, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту (т.1 а.с.135-145). Враховуючи наведене, суд вважає, що позивач правомірно нарахував відсотки за весь строк, на який укладалися договори №3889870 від 11.08.2023 та №7013820 від 29.08.2023, тобто в межах 360 днів строку дії договору, в тому числі, відсотки за 60 днів після відступлення права вимоги за договорами, в розмірі 12480,00 грн. та 6447,60 грн., відповідно. Однак, щодо загального розміру нарахованих позивачем відсотків, суд виходить з наступного. Відповідно до п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у частині 3 статті 509 та частинах 1,2 статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно. Крім того, з огляду на приписи частини 4 статті 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту. Це узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року №39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», в якій зазначено наступне: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. У наведених Керівних принципах для захисту інтересів споживачів визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями. Пунктом 1.2 вищезазначеної Резолюції Генеральної Асамблеї ООН, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17 травня 1973 року №543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11 травня 2005 року (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23 квітня 2008 року про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, у тому числі у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди. Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11 травня 2005 року розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином ефективного вибору. Відповідно до положень Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями. Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац 3 підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). Окрім цього, як зазначено в рішенні Конституційного суду України від 11 липня 2013 року, №7-рп/2013, у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині 3 статті 509 та частинах 1-2 статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити. Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення. У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами. Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19 провадження №61-1602св20. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 викладено, що якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. У пункті 8.38 зазначеної постанови з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що виходячи з принципі розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу так і процентів річних як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання. Суд вважає, що встановлений сторонами договорів №3889870 від 11.08.2023 та №7013820 від 29.08.2023 розмір відсотків є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг, у зв`язку з чим вважає за необхідне змінити розмір відсотків і встановити їх в розмірі заборгованості за тілом кредиту - 10\~399,99 грн. та 5400 грн., відповідно. Таким чином, сума заборгованості за договором №3889870 від 11.08.2023 становитиме 20799,98 грн. (10\~399,99 грн. заборгованість за тілом кредиту; 10\~399,99 грн. заборгованість за відсотками); сума заборгованості за договором №7013820 від 29.08.2023 становитиме 10800 грн. (5400 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 5400 грн. - заборгованість за відсотками). Враховуючи встановлені факти та досліджені докази, суд вважає, позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитними договорами №3889870 від 11.08.2023 та №7013820 від 29.08.2023 на загальну суму 31\~599,98 грн. (20799,98 грн.+ 10800 грн.). В задовленні решти позовних вимог слід відмовити. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного. Статтею 133\~ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Представником позивача до закінчення розгляду справи по суті було подано докази понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн., а саме, надано договір про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024 (т.1 а.с. 133-134), заявку №5869 на виконання доручення до Договору №10/12-2024 від 10.12.2024 (т.1 а.с. 31-32), акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року (т.1 а.с.74) Зазначені послуги підлягають оплаті позивачем на підставі рахунку на оплату № 5869-20/12-2024 від 20 грудня 2024 (т.1 а.с.57). Відповідно до частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частинами другою, третьою, восьмою статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи. Сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу. До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту. Розмір гонорару адвоката та порядок його обчислення визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом на підставі укладеного ними договору, при цьому гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними. Чинне законодавство визначає критерії, які мають бути враховані судом при вирішенні питання про відшкодування понесених учасником справи витрат на професійну правничу допомогу. Зокрема, відшкодуванню підлягають витрати на правову допомогу адвоката, розмір яких є співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року (справа №922/1964/21) зроблено висновок, що при визначенні суми\~відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Досліджені судом докази вказують на те, що [PERSON] має понести витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом даної справи. Однак, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, враховуючи фактичний обсяг наданих ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» юридичних послуг, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), складність даної справи, враховуючи принцип розумності розміру витрат на правничу допомогу, а також, враховуючи часткове задоволення позову, суд вважає, що з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» слід присудити витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. Щодо стягнення з відповідачана користь позивача судового збору, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме, судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 784,23 грн. ((31\~599,98 грн.х100% : 97 608,19 грн.) х 2 422,40 грн. : 100%). \~ \~ \~ \~

Outcome: partial