Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги представник мотивує тим, що 10 серпня 2024 року між ТОВ «НРП» та [PERSON] було укладено договір №60200363279 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™. Згідно з п. 8.1. Договору, клієнт (відповідач) отримує товари (послуги) від постачальника на умовах Договору та згідно обраного клієнтом Пакету фінансування, а постачальник забезпечує надання товарів (послуг) клієнту. В момент підписання Договору всі існуючі та майбутні права постачальника за Договором відступаються на користь Процесинг-центра (ТОВ «ФК» Фангарант Груп»). Відповідно до п.8.2. Договору, порядок отримання товарів (послуг) клієнтом визначається Договором та Правилами отримання товарів в системі ПлатиПізніше™, в редакції згідно Наказу №15/03-24 від 15.03.2024 року, що є невід`ємною частиною Договору. Клієнт ознайомлений з копією Правил в електронній формі на сайті www.paylater.com.ua. Згідно вказаних умов Договору відповідачу передано в оренду на умовах лізингу «Консоль ігрова Lenovo Go 512Gb (83T1004ARA)», встановленою вартістю 42855,71 гривень. Передача Товару відповідачу засвідчена підписом відповідачки на Договорі. Адреса експлуатації Товару визначена у Договорі: 13201, Житомирська область, Чуднівський район, смт. Чуднів, вул. Героїв Майдану, буд. 74. Умовами Пакету фінансування, визначеними в Договорі, встановлено розмір і порядок оплати місячних платежів: щомісяця рівними частинами до 20 числа кожного місяця, починаючи з наступного за місяцем укладення Договору. Умови пакету фінансування: платіж при отриманні товарів (від загальної суми платежів) становить 4285,57 гривень; кількість місячних платежів (крім першого) - 9; розмір місячних платежів: щомісяця рівними частинами 4285,57 гривень; вид договору - прямий лізинг; перехід права власності до клієнта - виплата всіх зобов`язань за Договором. Також згідно з п.1.1., 1.3 Договору про участь постачальника в системі ПлатиПізніше™ №20150403001 від 30.04.2015 року, всі права вимоги до відповідача, що випливають з умов Договору були відступлені постачальником на користь позивача в момент підписання договору 10.08.2024 року. Про відступлення прав вимоги за Договором відповідач повідомлений в письмовій формі, згідно з п.8.1. Договору. Станом на 11 квітня 2025 року відповідач не виконав прийнятих на себе відповідно до положень умов Пакету фінансування та п.10.4.2. Договору зобов`язань щодо своєчасної, повної та належної оплати вартості отриманого Товару. Так, за весь період дії Договору відповідачем в якості оплати вартості отриманого Товару було сплачено: 11.08.2024 року - 4285 грн. (платіж при отриманні Товару), 07.09.2024 року 4285,63 грн., 02.10.2024 року 4285,63 грн., 02.11.2024 року 4285,63 грн. Положеннями п.12.1. Договору визначено, що сторони несуть відповідальність, встановлену цим Договором, Правилами та чинним законодавством України. Станом на день подання цієї позовної заяви заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «Фангарант Груп» за Договором складає 29\~998,75 грн., в тому числі: 25713,25 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого товару; 4\~285,50 грн. - сума штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень п.12.2. - 12.3. Договору. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» заборгованість у розмірі 29998 гривень 75 копійок та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, так як надіслав до \~суду заяву, в якій просить провести розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст.223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 10 серпня 2024 року між [PERSON] та ТОВ «НРП» був укладений договір №60200363279 про отримання товарів в системі «Плати Пізніше™», за умовами якого відповідачу [PERSON] передано в оренду на умовах лізингу «Консоль ігрова Lenovo Go 512Gb (83T1004ARA)», встановленою вартістю 42855,71 гривень, на покупку якого кредит надав позивач ТзОВ «ФК «Фангарант Груп». Цей Договір укладено в електронній формі, що згідно п.12 ст.11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» за правовими наслідками прирівнюється до укладення Договору в письмовій формі та підписаного власноручно, що підтверджується протоколом електронного підпису. Згідно Умов пакету фінансування: розрахункова загальна сума платежів відповідача [PERSON] покупку товару «Консоль ігрова Lenovo Go 512Gb (83T1004ARA)» становить 42855,71 грн., платіж при отриманні товарів (від загальної суми платежів): становить 4285,57 грн.; кількість місячних платежів (крім першого) - 9; розмір місячних платежів: щомісяця рівними частинами 4285,57 грн.; вид договору - прямий лізинг; перехід права власності до клієнта - виплата всіх зобов`язань за Договором. Пунктами 12.2., 12.3. договору закріплено, що у разі прострочення сплати платежів на строк до 10-ти календарних днів, клієнт сплачує неустойку в розмірі 5% від суми заборгованості за прострочення кожного платежу. У разі прострочення сплати платежів на строк більше 10-ти календарних днів, клієнт сплачує неустойку в розмірі 10% від суми заборгованості за кожен місяць прострочення. В п. 7 Договору визначено, що процесинг-центром є ТОВ «ФК «Фангарант Груп», код ЄДРПОУ - 38922870. 30 квітня 2015 року між ТОВ «НРП» та ТОВ «ФК «Фангарант Груп» (Процесинг-центр) був укладений договір №20150403001 про участь постачальника в системі Плати Пізніше™ (Факторингу). Згідно з пунктів 1.1-1.3 вказаного договору постачальник постачає товари клієнтам (надає послуги) та відступає Процесинг-центру права вимоги платежів та право власності на товари в якості забезпечення грошових вимог за договорами з клієнтами, а Процесинг-центр здійснює факторингове фінансування відступлених позичальником Процесинг-центру прав разом з усіма правами вимоги до клієнтів, що випливають з умов, на яких було здійснено постачання клієнтам товарів та надання послуг. Сторони домовляються при цьому діяти відповідно до Правил участі постачальника в системі Плати Пізніше™. Товари (послуги) постачаються клієнтам постачальником за заявами, погодженими процесинг-центром. Права вимоги до клієнтів, що випливають з умов, на яких було здійснено постачання клієнтам товарів (послуг) та право власності на поставлені клієнтам товари відступаються постачальником на користь процесинг-центра в момент підписання відповідного договору з клієнтом. Згідно з розрахунком заборгованості за договором від 10 серпня 2024 року за №60200363279 заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» за вказаним договором розрахована за період з 10 серпня 2024 року по 11 квітня 2025 року і становить 29998,75 гривень, з яких: 25713,25 гривень - заборгованість за основним зобов`язанням, 4285,50 гривень - неустойка. Відповідно до частин 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року у справі № 127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. З врахуванням встановленого суд приходить до висновку про укладеність між сторонами договору від 10 серпня 2024 року за №60200363279, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів, та наявності у відповідача боргових зобов`язань перед позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором. Так, одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно з ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває по теперішній час. Відповідно до\~п.18\~Прикінцевих та\~Перехідних положень\~ЦК України\~у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки неустойка позивачем нарахована в період дії в Україні воєнного стану, що суперечить вищезазначеній нормі ЦК України, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» в частині стягнення з відповідача на користь позивача неустойки в розмірі 4285,50 гривень до задоволення не підлягають, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. В судовому засіданні встановлено, що в порушення умов договору №60200363279 від 10 серпня 2024 року відповідач [PERSON] ухиляється від взятих на себе зобов`язань, не погашає кредит і станом на 11 квітня 2025 року його заборгованість перед позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» становить 25713,25 гривень, що є заборгованістю за основним зобов`язанням. Враховуючи наведене, суд вважає, що в межах заявлених позовних вимог позов слід задовольнити частково і стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова\~компанія «Фангарант\~Груп» 25713,25 гривень заборгованості за договором №60200363279 від 10 серпня 2024 року, а в іншій частині позовних вимог відмовити. Відповідно до ч.1 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивач поніс судові витрати, що складаються з сплаченого судового збору в сумі 2422,40 гривень. Оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково в розмірі 85,71% (25713,25 гривень х 100% /29998,75 гривень), суд приходить до висновку, що судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на сторони пропорційно, стягнувши з відповідача на користь позивача 2076,24 (2422,40 гривень х 85,71%/100%) гривень сплаченого судового збору.

Outcome: partial