Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

рішенням суду від 30.04.2025 р. по справі № 676/2195/25 було призначено по справі судове засідання для вирішення питання про судові витрати. В судове засідання учасники судового розгляду не з`явились. Представник позивача подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 1211,20 грн. Судового збору та 12\~000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Відповідач подала суду клопотання про зменшення витрат на правову допомогу. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 квітня 2025 р. по справі № 676/2195/25 за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів позов було задоволено, зменшено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20.03.2024 р. по справі № 676/1971/23 на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. П.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Ч. 8 ст.141 ЦПК України\~передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Ч.1\~ст.\~133\~ЦПК України\~передбачено,\~що судові\~витрати складаються\~з судового\~збору та\~витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи.\~Відповідно до\~п.1\~ч.3\~зазначеної статті\~до витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Ч.4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Представником позивача адвокатом Бігусяк З.Г. в обґрунтування вимог про стягнення з відповідача 12\~000,00 грн. витрат на правову допомогу надано суду: копію договору про надання правової допомоги від 14.03.2025 р., додаток № 1 до договору про надання правової допомоги від 14.03.2025 р. щодо розрахунку розміру гонорару та порядку його оплати, акт приймання-передачі наданих послуг від 30.04.2025 р., копія квитанції Приватбанку від 17.03.2025 р. № 1.10700164(?)3.1 на суму 6000,00 грн., копія платіжної інструкції № 0.0.4340457450.1 Відповідачем подано суду заяву-клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, просить суд відмовити в її задоволенні повністю, вважає суму завищеною та безпідставною оскільки адвокат в судовому засіданні не була, справа розглядалася в спрощеному провадженні. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує конкретні обставини даної справи, її складність, обсяг наданих послуг з правничої допомоги, обґрунтування заявником розміру цих витрат, критерій реальності адвокатських витрат, ту обставину, що відшкодуванню підлягають лише витрати, які мають розумний характер. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розміробґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (п. 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial