Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] . Зазначає, що Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №1 (далі - КВЖРЕП № 1) здійснює управління вказаним багатоквартирним будинком відповідно до договору №55/уп.жф від 1 жовтня 2018 року, укладеного на підставі Законів України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та «Про житлово-комунальні послуги». Стверджує, що колективний споживач [PERSON] користується послугами КВЖРЕП № 1, однак оплату за так і вчасно не сплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 1 вересня 2020 року по 1 жовтня 2024 року у розмірі 14050, 36 грн. Враховуючи зазначене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вказану суму заборгованості та витрати зі сплати судового збору. ІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16 жовтня 2024 року зазначену справу передано за підсудністю згідно з вимогами частини 1 статті 27 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), оскільки встановлено місце реєстрації відповідача у Оболонському районі міста Києва. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Суд зауважує, що позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності (постанова Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17). Однак, приймаючи до свого провадження дану справу, суд керувався вимогами частини 1 статті 32 ЦПК України, оскільки спори між судами про підсудність не допускаються. Справу призначено до розгляду по суті на 5 травня 2025 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, просив розглянути справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, у тому числі через електронний суд, відзиву на позов не подав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, за наявними у справі матеріалами та відповідно до частини 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ухвалити заочне рішення. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Суть спору сторін зводиться до неналежного виконання зобов`язання споживачем за надані послуги з обслуговування та управління багатоквартирного будинку. Оцінюючи правову природу предмета спору, усі належні та допустимі докази, які містяться у матеріалах справи, з огляду на вимоги законодавства та усталену судову практику у подібній категорії спорів, суд убачає достатньо підстав для задоволення позову, з огляду на таке. Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав, [PERSON] є одноосібний власником квартири [ADDRESS] . Відповідно до умов договору № 55/уп.жф від 1 жовтня 2018 року про надання послуги з управління багатоквартирним будинком позивач має статус управителя будинком за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 7). Відповідно до пункту 6 вказаного Договору кожен співвласник зобов`язаний оплачувати управителеві надані послуги з управління в порядку, за ціною та у строки, встановлені цим договором. Крім того, умовами Договору визначено строки проведення оплати за отримані послуги, тарифи, строк його дії та відповідальність сторін. Згідно з особовим рахунком № [NUMBER] та довідки від 15 жовтня 2024 року № 1233, заборгованість за спожиті послуги з управління будинком за адресою: [ADDRESS] станом на 15 жовтня 2024 року становить 14050,36 грн (а.с. 3,4). IV. Мотивована оцінка суду та норми права, які ним застосовані Відповідно до частини 1 статті 2 Цивільно процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг. Відповідно до статті 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Пункт 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що до житлово-комунальних послуг належать житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; Частиною 4 статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у разі укладення колективного договору до відносин між співвласниками багатоквартирного будинку та уповноваженою співвласниками особою застосовуються положення Цивільного кодексу України про доручення, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Колективний договір про надання комунальних послуг підписується на умовах, визначених у рішенні співвласників (уповноваженого органу управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку), та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно частини шостої статті 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач має право звертатися до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг або відшкодувати завдані збитки майну, що перебуває у нього на балансі. Згідно статті 162 Житлового кодексу України власники (споживачі) повинні щомісячно здійснювати оплату за отримані комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Відповідно до частин 1-3 статті 12 Закону України «Про особливості здійснення прав власності у багатоквартирному будинку», витрати на управління багатоквартирним будинком включають: витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку та інше. Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток, якщо рішенням зборів співвласник або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Аналіз викладеного, дає підстави для висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. При цьому, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такий висновок корелює численним правовим позиціям, що викладені у постановах Верховного Суду, зокрема, у справах № 285/4671/15-ц, №206/1148/16-ц, №712/8916/17 та ін. З урахуванням усіх доказів у їх сукупності, суд вважає доведеною наявність заборгованості відповідача, як власника вказаної квартири, перед позивачем, який обслуговує даний будинок, у розмірі 14050,36 грн. Спростувань таким доказам відповідач суду не надав і таких не встановлено судом, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Враховуючи зазначені вимоги чинного законодавства та

Outcome: approved