Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

У позові ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» просить стягнути з відповідача загальну заборгованість в розмірі 59615 грн. 60 коп., з якої сума кредиту в розмірі 14950 грн., сума процентів за користування кредитом в розмірі 26815 грн., нараховані проценти за 60 календарних днів в розмірі 17850 грн. 60 коп., в обґрунтування чого посилається на те, що 20.04.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкою за допомогою інформаційно телекомунікаційної системи було укладено електронний договір № 6580405 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого відповідачка отримала кредит в розмірі 15000 грн. на строк 360 днів зі сплатою 1,99 : в день шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку, і зобов`язалася повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування кредитом. 27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» і позивачем укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф, згідно з яким позивач набув право грошової вимоги за кредитним договором, боржником за яким є відповідач, в сумі кредиту в розмірі 14950 грн., сумі процентів за користування кредитом в розмірі 26815 грн., а всього 41765 грн. У період з 20.04.2023 року по 26.05.2024 року відповідач здійснив оплату на рахунок первісного кредитора в розмірі 100 грн., з яких 50 грн. тіла кредиту та 50 грн. проценти. В іншій частині відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість. Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь сплачену суму судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн. Ухвалою суду від 24.09.2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач в судові засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчить оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, причину неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Згідно з ч. 1\~ст. 44 ЦПК України\~учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи, що відповідач викликався в судові засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті Судової влади України, суд вважає, що він був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідач з запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, чи з відзивом на позов до суду не звертався, заяв, клопотань та заперечень суду не надав. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачами відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні та не зявився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За таких обставин, з письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Приймаючи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання суду не надав, на підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає доцільним продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84)\~5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, доходить наступного. 20.04.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкою за допомогою інформаційно телекомунікаційної системи було укладено електронний договір № 6580405 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого відповідачка отримала кредит в розмірі 15000 грн. на строк 360 днів зі сплатою 1,99 : в день шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку, і зобов`язалася повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування кредитом. 27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» і позивачем укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф, згідно з яким позивач набув право грошової вимоги за кредитним договором, боржником за яким є відповідач, в сумі кредиту в розмірі 14950 грн., сумі процентів за користування кредитом в розмірі 26815 грн., а всього 41765 грн. У період з 20.04.2023 року по 26.05.2024 року відповідач здійснив оплату на рахунок первісного кредитора в розмірі 100 грн., з яких 50 грн. тіла кредиту та 50 грн. проценти. В іншій частині відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в загальному розмірі 59615 грн. 60 коп., з якої сума кредиту в розмірі 14950 грн., сума процентів за користування кредитом в розмірі 26815 грн., нараховані проценти за 60 календарних днів в розмірі 17850 грн. 60 коп. Частиною 2\~статті 11 ЦК України\~визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до\~ст. 626 ЦК України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України\~та\~ст. 6 цього Кодексу\~визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Абзац другий частини 2\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Як вбачається із матеріалів справи кредитний договір укладений в електронній формі шляхом його підписання електронний підписом одноразового ідентифікатора. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»,\~електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч. 1, 2\~ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»,\~оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис". Нормою\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст. 12 цього Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис»", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З кредитного договору та паспорту споживчого кредиту, які підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, вбачається, що останній отримав кредит в сумі 15000 грн. на строк 360 днів зі сплатою 1,99 % в день. Згідно з ч. 1\~ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~ст.\~634\~ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно\~ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно із\~ст. 642 ЦК України\~- відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України\~встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. У\~ст. 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1\~ст. 1049 ЦК України,\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Згідно із\~ст.1054 ЦК України,\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1ст. 516\~ЦК України). У відповідності до ч. 1\~ст. 1077 Цивільного кодексу України,\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1\~ст. 1078 Цивільного кодексу України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). У відповідності до\~ст. 629 Цивільного кодексу України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, враховуючи, той факт, що відповідачем не надано суду жодного доказу того, що він належним чином виконав зобов`язання з повернення кредитних коштів первісному кредитору, тому враховуючи, те, що відповідачем не повернута своєчасно сума кредиту та не сплачено нараховані відсотки, в порушення умов договору, а також ст. ст.\~509,\~526,\~1054 ЦК України, то він є таким, що не виконав зобов`язання за вказаним договором. Статтею 133\~ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. 1, 2\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно із п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Outcome: approved