Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно їх спільної дитини - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 30.07.2015 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано рішенням Млинівського районного суду 21 травня 2019 року. Під час спільного проживання з [PERSON] . [INFO] у них народився син [PERSON] . Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з нею, а відповідач у будинку своїх батьків в с.Пітушків Дубенського району Рівненської області. 22.01.2021 року уклала шлюб з [PERSON] , який піклується та забезпечує її сина усім необхідним. Радивилівським районним судом Рівненської області призначено щомісячне стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина у розмірі 2000 гривень, однак відповідач ухиляється від їх сплати, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 251685,81 гривень. Відповідач фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків та здійснення прав щодо своєї дитини, що в свою чергу порушує інтереси дитини та перешкоджає його індивідуальному розвитку. Відтак, наявні правові підстави, передбачені ст.164 СК України, для позбавлення відповідача батьківських прав стосовно [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві. Пояснила, що відповідач участі у вихованні та утриманні сина [PERSON] не бере, повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Представник органу опіки та піклування Демидівської селищної ради в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог, надавши висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . (а.с.53-55) Відповідач [PERSON] будучи неодноразово викликаним в судове засідання, жодного разу до суду не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в чому числі і через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. (а.с.67) Відповідач, будучи належним чином повідомленим про строк подання відзиву, у встановлений в ухвалі про відкриття провадження строк для подання відзиву на позовну заяву, відзив до суду не подав, тому суд у відповідності до ч.5 ст.289 ЦПК України розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і дату судового розгляду, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач не з`явився на судовий розгляд справи, його неявка визнана судом такою, що має місце без поважних причин, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 ч. 1 п. 2 Сімейного Кодексу України підставою позбавлення матері, батька батьківських прав є ухилення від виконання ними своїх обов`язків по вихованню дитини та здобуттю нею повної загальної середньої освіти. З огляду на зміст норми закону (п.2 ч.1 ст. 164 СК України), позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли батько не просто не виконує свої обов`язки по вихованню дитини, а й ухиляється від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов`язків, передбачених ст.150 СК України. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав та призначення опікуна (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] . (а.с.8) Впродовж тривалого часу відповідач не виконує свого обов`язку по вихованню малолітнього [PERSON] , [INFO] , який є його сином. Відомостями з акта обстеження умов проживання від 19.09.2024 року та витягом про зареєстрованих у житловому будинку осіб від 15.10.2024, підтверджується, що позивач [PERSON] проживає в [ADDRESS] . З нею у житловому будинку, окрім інших членів сім`ї, проживає малолітній син [PERSON] , [INFO] . При спілкуванні з малолітнім [PERSON] , останній повідомив, що вітчима [PERSON] називає татом, у них теплі стосунки і він його дуже любить. З рідним батьком не спілкується. (а.с.9-11, 19) Як вбачається з постанови старшого державного виконавця Млинівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області ВП №58195271 від 28.02.2019 з відповідача щомісячно стягуються аліменти на користь позивача на утримання дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень. (а.с.15-16) Сукупна заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 251685,00 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 09.10.2024 року. (а.с.17-18) З довідки від 14.11.2024 року вбачається, що [PERSON] працює продавцем продовольчих товарів у магазині «Мікс» з 04.07.2023 з посадовим окладом 8000 гривень. (а.с.23) Згідно довідки-характеристики [PERSON] за час свого проживання на території Демидівської селищної ради зарекомендувала себе добре. Скарг та нарікань з боку сусідів не надходило. З боку виконкому зауважень немає. (а.с.20) З довідки ОЗ Демидівський ліцей Демидівської селищної ради Рівненської області від 13.09.2024 вбачається, що [PERSON] навчається у 3-Б класі. Батько дитини упродовж 2023-2024 років не виявляв інтересу щодо навчання та виховання свого сина. (а.с.21) Той факт, що відповідач [PERSON] не виконує свого обов`язку по вихованню малолітнього [PERSON] , [INFO] , підтверджується психолого-педагогічною характеристикою на [PERSON] , зі змісту якої видно, що вихованням дитини займається мама та вітчим [PERSON] . Вони відповідально ставляться до виховання та навчання [PERSON] . Створені відмінні умови для навчання та розвитку дитини. Мама підтримує постійний зв`язок з вчителькою, відвідує батьківські збори, систематично цікавиться навчанням. Вітчим часто приводить [PERSON] до школи, цікавиться його життям, відноситься до нього з турботою і теплом. Батько, [PERSON] у вихованні та навчанні дитини участі не бере, успішністю учня не цікавиться, з вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує. Від вступу дитини до школи навчальний заклад не відвідував жодного разу, не цікавився навчанням. (а.с.22) В ході судового розгляду досліджено висновок органу опіки і піклування щодо доцільності вирішення спору. Так, рішенням виконавчого комітету Демидівської селищної ради Дубенського району Рівненської області № 1606 від 28 лютого 2025 року затверджено висновок органу опіки і піклування, яким визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітнього - [PERSON] , [INFO] (а.с.52-55). Суперечностей висновку органу опіки і піклування з фактичними обставинами справи, судом не встановлено. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є матір`ю позивача. За час проживання у неї молодої сім`ї та після народження внука, [PERSON] навідував сина лише один раз. Вихованням та забезпеченням внука не займався, його життям та навчанням не цікавився. Весь тягар по вихованню та утриманню сина несла мати. Заслуханий, в порядку ст.171 СК України в судовому засіданні малолітній [PERSON] показав, що свого рідного батька не знає, останній не цікавився його життям, не виявляв будь-якої турботи і не підтримував спілкування з ним, у зв`язку з чим батька він не пам`ятає. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі вище наведеного, з урахуванням усіх досліджених в суді доказів у їх сукупності, а також думку самої дитини, суд прийшов до висновку, що позивачем доведено наявність правових підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, які підтверджені висновком органу опіки і піклування, для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно спільної з позивачем малолітньої дитини. А тому, суд вважає доцільним позов [PERSON] задовольнити повністю, позбавивши відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що відповідатиме найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: approved