Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-01 00:00:00

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 05.11.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3257895, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 5500,00 гривень, зі сплатою процентів за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строки, визначеними умовами кредитного договору. У порушення вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач не виконав свої зобов`язання - не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору, на повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку з відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у відповідача утворилась заборгованістю за кредитним договором, яка станом на дату подання позовної заяви - 16.01.2025 року складає 37678,30 гривень, яка складається з: заборгованість за тілом кредиту - 5500,00 гривень; - заборгованість за відсотками - 32178,30 гривень. 13.09.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-капітал» було укладено Договір факторингу № ККЛУ-13092023, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «Кредит-капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором № 3257895 від 05.11.2022 року, укладеним із [PERSON] . Враховуючи викладене, представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 37678,30 гривень та понесені судові витрати по справі у розмірі сплаченого судового збору в сумі 2422,40 гривень. Ухвалою судді Кілійського районного суду Одеської області від 25.03.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлені сторони. Представник позивача надав до суду заяву, у якій просив задовольнити позов у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був належним чином сповіщений, проте на даний час, жодних клопотань чи відзиву від нього на адресу суду не надходило. Враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, беручи до уваги, що відповідач належним чином повідомлений про строк подання відзиву та не подав відзив, суд ухвалює заочне рішення по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З досліджених доказів суд встановив наступні фактичні обставини: Судом встановлено, що 05.11.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3257895, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 5500,00 грн. (п.1.2 Розділу 1 Договору) на строк 357 днів до 28.10.2023 року (п.1.3 Розділу 1, п.2.2 Розділу 2 Договору), зі сплатою процентів за користування кредитом, періодичністю платежів - кожні 17 днів (п.1.3 Розділу 1 Договору) відповідно до Графіку платежів (Додатку №1 до Договору), у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] (п.2.1 Розділу 2 Договору). Відповідач в свою чергу зобов`язався повернути кредитні кошти, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі стандартної процентної ставки 1,99 % в межах строку всього договору, зниженої процентної ставки 1,99% на день межах строку всього договору (п.1.41, 1.4.2 Розділу 1 Договору), /а.с.11-19/.. Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, а саме: договір, додаток №1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3257895 від 05.11.2022 року, паспорт споживчого кредиту від 05.11.2022 року, анкета-опитувальник клієнта-фізичної особи від 05.11.2022 року, підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором В926 від 05.11.2022 року, що відповідає ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», /а.с. 20;26-27;28/. Зміст кредитного договору свідчить про досягнення сторонами згоди щодо всіх істотних умов договору, в тому числі й щодо встановлення процентів. Разом з тим, 28.06.2023 року, 04.07.2023 року11.07.2023 року,18.07.2023 року, 26.07.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] були укладені додаткові договори про прощення (анулювання) боргу до Договору №3257895 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором В926 /а.с.21-25/. Згідно довідки про ідентифікацію встановлено, що клієнт [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , з яким укладено договір №3257895 від 05.11.2022 року, ідентифікований Товариством щ обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» за одноразовим ідентифікатором - В926 від 05.11.2022 року, який був відправлений на номер телефону [NUMBER] , /а.с. 31/. ТОВ «Лінеура Україна» виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надало 05.11.2022 року відповідачу кредит у сумі 5500,00 грн шляхом здійснення онлайн транзакції в системі ТОВ «Пейтек Україна» на карту [NUMBER] , що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Пейтек Україна» за вих. № 20240304-2288 від 04.03.2024 року, /а.с.29/. 13.09.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-капітал» було укладено договір факторингу № ККЛУ-13092023, за умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, у тому числі і до [PERSON] , /а.с. 31-36/. Згідно копії витягу з реєстру боржників до договору факторингу № ККЛУ-13092023 від 13.09.2023 року, за [PERSON] станом на 13.09.2023 року рахується заборгованість за кредитним договором № 3257895 від 05.11.2022 року у розмірі 37678,30 грн., з яких: 5500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 32178,30 грн. - заборгованість за процентами, /а.с.37/. Згідно Досудової вимоги за вих. № 23051948 від 27.12.2024 року направленої ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на адресу [PERSON] вбачається, що просить [PERSON] виконати зобовязання протягом 7 днів перед ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за кредитним договором №3257895 від 05.11.2022 року, а саме негайно погасити заборгованість у сумі 37678,30 гривень, /а.с.40/. Цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України). Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і не договірних зобов`язань. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Згідно зі статтею 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Щодо набуття права вимоги позивачем за кредитним договором необхідно зазначити, що згідно з ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За приписами ч. 1 ст. 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Статтею 512 ЦК України визначено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З Договору факторингу №3 видно, що він вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання Сторонами зобов`язань за цим договором, якщо інше не передбачено умовами договору (п. 9.1). Згідно з п. 2.3 право вимоги вважається відступленим фактору з дати оплати фактором ціни права вимоги відповідно до п. 4.2 цього договору. В дату здійснення оплати фактором ціни права вимоги відповідно до п. 4.2 цього договору сторони підписують акт приймання-передачі реєстру боржників, за формою, встановленою в Додатку №2 до цього договору. Відповідно до розділу 2 "Тлумачення термінів" Договору факторингу № ККЛУ-13092023, реєстр боржників погоджена сторонами форма реєстру боржників з переліком їх особистих даних, розмірів грошових зобов`язань кожного з боржників, а також іншої інформації. Форма реєстру боржників наведена в Додатку №1 до цього договору. Сума грошових коштів, що сплачується Фактором Клієнту після підписання на умовах даного Договору, розмір якої встановлюється згідно п.7.1 цього Договору. Таким чином матеріалами справи підтверджується, що позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором від 05.11.2022 року. При цьому необхідно зазначити, що зміна суб`єктного складу внаслідок укладення договору про відступлення права вимоги не впливає на зміну зобов`язань боржника та не порушує його права. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказами, які можуть підтверджувати наявність кредитної заборгованості боржника перед банком та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами. До такого правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 16.09.2020 при розгляді цивільної справи № 200/5647/18. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, беручи до уваги те, що відповідачем не надано суду доказів на спростування доводів позивача, вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 37678,30 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028 гривень.

Outcome: approved