Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

29.10.2024 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до Національного медичного університету імені О.О. Богомольця про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 725678,30 грн. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона займала посаду завідувача (лікаря акушера-гінеколога) гінекологічного кабінету хірургічного відділення консультативно-діагностичної поліклініки Університетської клініки НМУ ім. О.О. Богомольця. Наказом № 82 від 31.01.2023 р. «Про дисциплінарне стягнення» до неї, у зв`язку із систематичним невиконанням без поважних причин посадових обов`язків, що виразилося у порушенні п.п.2.10, 2,14, 2.15, 2.16 Посадової інструкції, враховуючи, що до працівника раніше вже застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення, застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади завідувача (лікаря акушера-гінеколога) гінекологічного кабінету хірургічного відділення консультативно-діагностичної поліклініки Університетської клініки НМУ ім. О.О. Богомольця (п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України), відповідно до наказу ректора НМУ ім. О.О. Богомольця № 282/л від 31.01.2023 р. «Про звільнення [PERSON] ». Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 27.02.2024 р. у цивільній справі № 761/7556/23 позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, скасований наказ ректора НМУ ім. О.О. Богомольця № 82 від 31.01.2023 р. «Про дисциплінарне стягнення [PERSON] » та скасовано наказ ректора НМУ ім. О.О. Богомольця № 282/л від 31.01.2023 р. «Про звільнення [PERSON] ». Також поновлено [PERSON] на посаді завідувача (лікаря акушера-гінеколога) гінекологічного кабінету хірургічного відділення консультативно-діагностичної поліклініки Університетської клініки НМУ ім. О.О. Богомольця з 01.02.2023 р. Наказом ректора НМУ ім. О.О. Богомольця № 3649/л від 14.10.2024 р. на виконання вказаного рішення суду скасовано наказ № 82 від 31.01.2023 р. «Про дисциплінарне стягнення [PERSON] » та наказ № 282/л від 31.01.2023 р. «Про звільнення [PERSON] », а також поновлено з 01.02.2023 р. [PERSON] на посаді завідуючого (лікаря акушера-гінеколога) гінекологічного кабінету хірургічного відділення консультативно-діагностичної поліклініки Університетської клініки НМУ ім. О.О.Богомольця. Постановою Київського апеляційного суду від 26.02.2025 р. залишено без змін рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 27.02.2024 р. у цивільній справі № 761/7556/23. Посилаючись на те, що на підставі ч.2 ст. 235 КЗпП України та у зв`язку з поновленням на роботі з відповідача на її користь підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.02.2023 р. по 14.10.2024 р. у сумі 725678,30 грн, а тому звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою від 04.11.2024 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 12.02.2025 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав викладених в позові, проти проведення заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явився, свого представника до суду не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив та відзиву не подав. Враховуючи, що представник позивачки не заперечив проти проведення заочного розгляду справи, при цьому відповідач, що належним чином повідомлявся про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, відзиву не подав, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивачки,дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що позивачка займала посаду завідувача (лікаря акушера-гінеколога) гінекологічного кабінету хірургічного відділення консультативно-діагностичної поліклініки Університетської клініки НМУ ім. О.О. Богомольця. Наказом № 82 від 31.01.2023 р. «Про дисциплінарне стягнення» до неї, у зв`язку із систематичним невиконанням без поважних причин посадових обов`язків, що виразилося у порушенні п.п.2.10, 2,14, 2.15, 2.16 Посадової інструкції, враховуючи, що до працівника раніше вже застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення, застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади завідувача (лікаря акушера-гінеколога) гінекологічного кабінету хірургічного відділення консультативно-діагностичної поліклініки Університетської клініки НМУ ім. О.О. Богомольця (п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України), відповідно до наказу ректора НМУ ім. О.О. Богомольця № 282/л від 31.01.2023 р. «Про звільнення [PERSON] ». Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 27.02.2024 р. у цивільній справі № 761/7556/23 позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, скасований наказ ректора НМУ ім. О.О. Богомольця № 82 від 31.01.2023 р. «Про дисциплінарне стягнення [PERSON] » та скасовано наказ ректора НМУ ім. О.О. Богомольця № 282/л від 31.01.2023 р. «Про звільнення [PERSON] ». Також поновлено [PERSON] на посаді завідувача (лікаря акушера-гінеколога) гінекологічного кабінету хірургічного відділення консультативно-діагностичної поліклініки Університетської клініки НМУ ім. О.О. Богомольця з 01.02.2023 р. Наказом ректора НМУ ім. О.О. Богомольця № 3649/л від 14.10.2024 р. на виконання вказаного рішення суду скасовано наказ № 82 від 31.01.2023 р. «Про дисциплінарне стягнення [PERSON] » та наказ № 282/л від 31.01.2023 р. «Про звільнення [PERSON] », а також поновлено з 01.02.2023 р. [PERSON] на посаді завідуючого (лікаря акушера-гінеколога) гінекологічного кабінету хірургічного відділення консультативно-діагностичної поліклініки Університетської клініки НМУ ім. О.О.Богомольця. Постановою Київського апеляційного суду від 26.02.2025 р. залишено без змін рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 27.02.2024 р. у цивільній справі № 761/7556/23. Отже, судом встановлено, що позивачку, яку 31.01.2023 р. було неправомірно звільнено, фактично поновлено на роботі на підставі рішення суду тільки 14.10.2024 р., що підтверджується листом ректора НМУ ім. О.О.Богомольця від 15.10.2024 р. Частиною другою статті 235 Кодексу законів про працю України встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. За правилами пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (далі - Порядок № 100), середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передували звільненню. Відповідно до пункту 5 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Як визначено в абзаці 1 пункту 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. При обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку. Суми нарахованої заробітної плати, крім премій (в тому числі за місяць) та інших заохочувальних виплат за підсумками роботи за певний період, враховуються у тому місяці, за який вони нараховані, та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт (абзаци 1, 2 пункту 3 Порядку № 100). Відповідно до пункту 4 Порядку № 100 при обчисленні середньої заробітної плати не враховуються, зокрема, одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо). Як вбачається з матеріалів справи, а саме з розрахункового листа за період січень 2022 року - січень 2023 року, середньоденна заробітна плата позивачки, що відповідно до Порядку № 100 береться до уваги при визначенні середнього заробітку за час вимушеного прогулу, становить 1638,10 грн, виходячи із заробітної плати, яку мала отримати позивачка у грудні 2022 року у сумі 37053,55 грн та у січні 2023 року у сумі 36662,55 грн та кількості відпрацьованих нею робочих днів за два останні місяці, що передували звільненню - 22 та 22 дні відповідно. Таким чином, за час вимушеного прогулу позивачки за період 01.02.2023 р. по 14.10.2024 р., який з врахуванням положень частини 6 статті 6 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», відповідно до якої у період дії воєнного стану не застосовуються норми статті 73 КЗпП України, становить 443 робочих дні, середній заробіток, що у зв`язку з цим підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки складає 725678,30 грн (1638,10 грн * 443 робочих дні). За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.02.2023 р. по 14.10.2024 р. у сумі 725678,30 грн. без вирахування податків, зборів та обов`язкових платежів. Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збору у сумі 7256,78 грн.

Outcome: approved