Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідачів [PERSON] , Гаражного кооперативу «Турбінний» про визнання права власності на гараж посилаючись на те, що 16 листопада 2024 року між ним та [PERSON] як головою кооперативу «Турбінний» укладений договір купівлі-продажу гаражу, згідно умов якого продавець передає в постійне користування , а покупець приймає і зобов`язується оплатити гараж № [NUMBER] в колективі автолюбителів «Турбінний», який розташований за адресою м. Полтава, вул. Генерала Духова,5 б-Г. Гараж належав продавцю згідно списку членів кооперативу «Турбінний». Продаж вчинено за 4\~000 американських доларів по курсу гривні України, які 16.11.2021 року позивач передав [PERSON] . Позивач є членом даного кооперативу. Голова кооперативу «Турбінний» [PERSON] безпідставно відмовляється видати позивачу довідку про сплату пайового внеску, що є перешкодою для проведення державної реєстрації права власності на гараж. Просив визнати за ним право власності на гараж № [NUMBER] в гаражному кооперативі «Турбінний», що знаходиться за адресою м. Полтава, вул. Духова Миколи,5 б-Г та стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 15 липня 2024 року відкрито загальне позовне провадження по справі. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 17 вересня 2025 року закрито підготовче провадження, справа призначена до розгляду. Згідно розпорядження Київського районного суду м. Полтави від 25 лютого 2025 року проведено повторний автоматизований розподіл справи. Ухвалою від 26 лютого 2025 року справа прийнята до провадження зі стадії розгляду справи по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та пояснив, що ним сплачувались кошти за світло, за землю, внески, проте відсутні квитанції, оскільки дані кошти він передав особисто [PERSON] . Ним проведено добудова гаража зі згоди відповідача [PERSON] та площа складає 40,2 м2. Просив задовольнити позовні вимоги. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що на час укладення договору купівлі-продаж , відповідач [PERSON] фактично не був власником гаражу, а тому правовстановлюючі документи на нерухоме майно відсутні. Доказів сплати коштів як пайових внесків у позивача немає. Просила задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, підтримав наданий відзив та пояснив, що позивач не є членом кооперативу «Турбінний», з липня 2023 року виключений через несплату внесків. Будь-яких погоджень [PERSON] на перебудову гаражу не надавав. Він передав гараж позивачу у постійне користування, що не є продаж. Просив відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача Гаражного кооперативу «Турбінний» в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причина неявки невідома. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що згідно договору купівлі-продажу гаражу від 16 листопада 2021 року [PERSON] передав у постійне користування, а [PERSON] прийняв та зобов`язується оплатити гараж № [NUMBER] в колективі автолюбителів «Турбінний», який розташований за адресою вул. Генерала Духова,5б-Г м. Полтава. Зазначений гаражний бокс належить продавцю на підставі списку членів колективу автолюбителів «Турбінний». Загальна площе 17,56 м2. Продаж вчинено за погоджену сторонами суму чотири тисячі доларів США по курсу гривні України. Договір має відмітку щодо отримання покупцем обумовлену суму коштів 16 листопада 2021 року. Суду не надано правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності [PERSON] чи іншої особи на гараж № [NUMBER] в колективі автолюбителів «Турбінний» , який розташований за адресою вул. Генерала Духова,5б-Г м. Полтава станом на 16 листопада 2021 року. Як пояснила в судовому засіданні представник позивача, відповідач [PERSON] фактично не був власником на час укладення договору купівлі-продажу спірного гаражу. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~визнається право людини на доступ до правосуддя. Відповідно до частини третьої\~статті 3 ЦПК України\~провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з частиною першою\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 11 ЦК України\~визначено підстави виникнення цивільних прав та обов`язків, а саме: цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті\~16\~ЦК\~України). Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Відповідно до частини першої статті\~328\~ЦК\~України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно із статтею\~655\~ЦК\~України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р. регламентовано, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Положеннями статті\~657\~ЦК\~України, передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. При цьому, відповідно до ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору дійсним. Відповідно до статті\~220\~ЦК\~України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. За таких обставин, підписаний сторонами договір є нікчемним, оскільки не було дотримано вимог щодо його нотаріального посвідчення та реєстрації.\~ Нікчемний договір не породжує для його сторін прав і наслідків по виконанню такого договору. Відповідно до частини першої, третьої статті\~13\~ЦПК\~України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Встановивши, що спірний договір купівлі-продажу нерухомого майна був укладений між позивачем та відповідачем у простій письмовій формі, без дотримання обов`язкових вимог чинного законодавства щодо нотаріального посвідчення, тому відсутні правові підстави для визнання за позивачем права власності на спірне нерухоме майно. Суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, тому понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed