Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

Представник позивача ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» звернувся до суду з позовом, відповідно до вимог якого прохає суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за Кредитним договором № 162470 від 20.11.2020 у розмірі 5\~720 грн та понесені судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що 20.11.2020 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено кредитний договір № 162470 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір, відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. На підтвердження виконання Товариством п. 2.4 Кредитного договору, позивач надає інформаційну довідку ТОВ «Платежі онлайн» від 10.01.2025 року, відповідно до якої 20.11.2020 року на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 2000 грн за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , що являється доказом видачі кредитних коштів. 28.10.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021 відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 року до договору факторингу №01-28/10/2022, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 04.12.2024 року загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 5720 грн. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором та заборгованість за договором не погашає, представник позивача звернувся до суду за захистом прав ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ». Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.03.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. 07.04.2025 відповідачем подано до суду заяву про застосування строку позовної давності у цивільній справі. В обґрунтування заяви зазначено, що відповідно до матеріалів цивільної справи, перебіг позовної давності почався від дня, коли відповідач порушив умови договору № 162470 від 20.11.2020 року та не повернув заборгованість, а саме 19.12.2020 (п. 1.2 договору № 162470 від 20.11.2020 року), тобто у позивача перебіг строку позовної давності розпочався з 20.12.2020 року, тобто з першого дня невиконання договору. З позовом до суду ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» звернулося 11.03.2025 року, тобто з пропуском строку позовної давності. 08.04.2025 представником позивача подано до суду заяву про розподіл (відшкодування, компенсацію) судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, в якій він просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правову допомогу в розмірі 10\~500 грн. 08.04.2025 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву відповідно до якого останній просив суд відмовити у задоволенні позову ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» про стягнення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначено, що відповідно до п. 7.1 договору факторингу № 01-28/10/2021, в якості ціни за придбання (відступлення) Прав вимоги, фактор сплачує клієнту плату (ціна продажу) в розмірі, що станом на дату підписання сторонами цього договору складає 1444834,08 грн. без ПДВ. В той же час, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договором факторингу № 01-28/10/2021 після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували виконання сторонами умов договору факторингу та, як наслідок - набуття права грошової вимоги позивача до відповідача за кредитним договором та можливості реалізації прав нового кредитора для звернення до суду з даним позовом. Так, в матеріалах справи наявні два платіжні доручення № 1653 від 02.11.2021 на суму 702417,04 грн та № 1672 від 23.11.2021 на суму 722417,04 грн (на загальну суму 1424834,08 грн, а не 1444834,08 грн). Тобто, фактором ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» не виконано умови договору факторингу № 01-28/10/2021, та, відповідно, не настали правові наслідки його укладання. Таким чином, матеріалами позовної заяви не встановлено наявності підстав для позову, не підтверджено факт переходу до ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» матеріальних прав попередника. Враховуючи наведене, [PERSON] , вважає, що позивачем не надано до суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження обставин, на які він посилається як на підставу позову, а саме: доказів виникнення прав і обов`язків за договором факторингу та доказів наявності у позивача права грошової вимоги саме до відповідача, а тому позовні вимоги ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» задоволенню не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю. 15.04.2025 представником позивача подано до суду відповідь на відзив, відповідно до якого останній просив суд позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування відповіді на відзив зазначено, що постановою КМУ від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (№211), запроваджено з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України карантин. У подальшому його було неодноразово продовжено (востаннє Постанова Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020, якою продовжено карантин до 30.06.2023). 30.03.2020 року Верховною Радою України було прийнято ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого прикінцеві та перехідні положення ЦК України були доповнені пунктом 12. Зазначений Закон України від 30.03.2020 набрав чинності 02.04.2020. Згідно з п.12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Тобто, продовження строків позовної давності в період дії карантину є безумовним та автоматичним в силу закону, і тому обґрунтування причин, за яких дія карантину не дала б змоги особі подати позов вчасно, не вимагається. Враховуючи вищезазначене, строк позовної давності щодо звернення до суду з позовною вимогою про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 162470 від 20.11.2020 року було продовжено на строк дії карантину. Відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Враховуючи та беручи до уваги вищевикладене, представник позивача вважає, що строк позивної давності не підлягає застосуванню до позивних вимог про стягнення заборгованості за вищезазначеним кредитним договором. У відповідь на посилання сторони відповідача про нібито невиконання умов договору факторингу № 01-28/10/2021, вважає, що відповідно до змісту платіжних доручень № 1653 від 02.11.2021 року на суму 702 417,04 грн та № 1672 від 23.11.2021 року на суму 722 417,04 грн, загальна сума коштів, сплачених за договором факторингу № 01-28/10/2021, становить 1 424 834,08 грн. Наявність платіжних доручень, що підтверджують перерахування грошових коштів, свідчить про належне виконання зобов`язань за договором факторингу, а відтак про набуття прав вимоги новим кредитором. З метою повного та об`єктивного розгляду справи, вважає за доцільне надати платіжне доручення № 432 від 02.11.2021 року до договору факторингу №01-28/10/2021 вiд 28.10.2021 відповідно до якого на рахунок Первісного кредитора була зарахована сума в розмірі 20 000 грн. Зазначена сума підлягала сплаті у складі загальної суми за платіжним дорученням № 1653 від 02.11.2021 року, однак через технічну помилку не була включена до останнього при здійсненні платежу. Отже, позивачем надано суду належні та допустимі докази, які підтверджують факт переходу права грошової вимоги від ТОВ «ЗАЙМЕР» до ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» відносно [PERSON] , а твердження відповідача щодо не доведення позивачем факту переходу права грошової вимоги є необґрунтованими та безпідставними. 25.04.2025 [PERSON] подав до суду заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких останній зазначив, що позивачем не надано суду жодних доказів щодо поновлення вказаного строку та поважності пропуску строку звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Також, позивачем не було заявлено про поновлення строку позовної давності та не надано підтвердження поважності причин пропуску позовної давності. Щодо відступлення права вимоги. Так, в матеріалах справи наявні два платіжні доручення № 1653 від 02.11.2021 на суму 702417,04 грн. та № 1672 від 23.11.2021 на суму 722417,04 грн. (на загальну суму 1424834,08 грн., а не 1444834,08 грн.). Тобто, фактором ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» не виконано умови договору факторингу № 01-28/10/2021, та, відповідно, не настали правові наслідки його укладання. В той же час, у відповіді на відзив представником позивача додатково долучено фотокопію платіжного доручення № 432 від 02.11.2021 на переказ 20000,00 грн. через АТ «Приватбанк». При цьому, оригінал вказаного платіжного доручення до суду не надано. На відміну від платіжних доручень № 1653 від 02.11.2021 на суму 702417,04 грн. та № 1672 від 23.11.2021 на суму 722417,04 грн. через АТ «Ощадбанк» (з відміткою, відтиском печатки банківської установи про оплату), що були додані до позовної заяви, переказ 20000,00 грн. ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до ТОВ «ЗАЙМЕР» фактично не підтверджено, належних та допустимих доказів оплати до суду не надано. Тобто, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договором факторингу № 01-28/10/2021 після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували виконання сторонами умов договору факторингу та, як наслідок - набуття права грошової вимоги позивача до відповідача за кредитним договором та можливості реалізації прав нового кредитора для звернення до суду з даним позовом. Щодо стягнення судових витрат на професійну правову допомогу відповідач вважає, що заявлені представником позивача витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 10500 грн, зважаючи на їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру з урахуванням складності справи, не підтверджуються матеріалами справи, поданими до суду. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, при цьому з позовної заяви вбачається, що представник позивача просить справу розглядати без його участі, позов підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, завчасно подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у задоволенні позовної заяви ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» про стягнення заборгованості за кредитним договором просив відмовити в повному обсязі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов таких висновків. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 ЗУ "Про електрону комерцію", електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 1 ст.\~5\~ЗУ "Про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст.\~5\~ЗУ "Про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг" правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч. 1-3 ст.\~6\~ЗУ "Про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг" для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Для підтвердження достовірності походження та цілісності електронного документа може використовуватися електронна печатка. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Згідно ч. 1 ст.\~7\~ЗУ "Про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Тобто, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. У ст.\~11\~ЗУ "Про\~електронну комерцію" визначено порядок укладення електронного договору, зокрема пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ст.\~12\~ЗУ "Про\~електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України\~"Про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст.\~640\~ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст.\~642\~ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Відповідно до положень ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 20.11.2020 року між ТОВ «Займер» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту №162470 відповідно до умов якого товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 2000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором (п. 1.1 розділу 1 «Предмет та строк дії Договору»). Відповідно до п. 1.2. 1.4. розділу 1 «Предмет та строк дії Договору» договору, кредит надається строком на 30 днів, тобто до 19-12-2020. Строк дії договору 30 днів. За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 730% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2% (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована. Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом. Пунктом 2.1. розділу 2 «Порядок нарахування процентів та сплати заборгованості за Договором» договору передбачено, що сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно п. 6.1., 6.3., 6.6., 6.8. розділу 6 «Інші умови» договору вбачається, що цей Договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Всі додатки та додаткові угоди, складені Сторонами в електронному вигляді і підписані з використанням одноразового ідентифікатора, є невід`ємними частинами Договору. Підписанням цього Договору Клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства. Клієнт підтверджує, що отримав від Товариства до укладення цього Договору інформацію, зазначену в частині другій статті 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». У реквізитах позичальника у вказаному Договорі зазначено паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків, місце прописки, номер банківської картки: [NUMBER] (п. 7. Розділу «Реквізити та підписи Сторін» договору). Як встановлено судом, відповідач [PERSON] погодився на укладення Договору про надання фінансового кредиту №162470 від 20.11.2020, підписавши його електронним підписом одноразовим ідентифікатором KL5156. Згідно з довідки ТОВ «Займер» \~про ідентифікацію, підписаної директором\~ТОВ «Займер» Кривець В.В. вбачається, що відповідач [PERSON] ідентифікований\~ТОВ «Фінансова компанія «Займер», як позичальник за укладеним договором, оскільки акцептував його підписавши 20.11.2020 аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора направленого на номер телефону відповідний договір (KL5156). Відповідно до Графіку розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту, що є Додатком № 1 до Договору про надання фінансового кредиту № 162470 від 20.11.2020 строк, на який надано кредит, кількість днів - 30 днів; сума кредиту 2 000 грн; фіксована процента ставка за день користування 2 %; сума нарахованих процентів за користування кредитом 1\~200 грн. З огляду на вказане, в даному випадку сторонами погоджено умови кредитування, зокрема сума кредиту, розмір, порядок нарахування відсотків та строк повернення кредитних коштів. Як встановлено судом, свій обов`язок згідно Договору про надання фінансового кредиту № 162470 від 20.11.2020 ТОВ «Займер»\~виконало у повному обсязі, шляхом перерахування грошових коштів в розмірі 2\~000 грн за допомогою платіжного сервісу "Platon" за реквізитами платіжної картки відповідача № [NUMBER] , що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ "Платежі онлайн" від 10.01.2025 №799/01. Однак, [PERSON] зобов`язання за кредитним договором виконує неналежним чином, в результаті чого, згідно з випискою з особового рахунку за Кредитним договором № 162470 від 20.11.2020 утворилась заборгованість на суму 5\~720 грн, яка складається з: тіла кредиту 2\~000 грн; відсотків 3\~720 грн. Судом встановлено, що 28.10.2021 року між\~ТОВ "Займер"\~та\~ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ"\~укладено Договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до умов якого фактор передає грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступає Факторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами (Портфель Заборгованості) (п. 1.1. розділ 1 «Предмет договору») Відповідно до п. 6.2.3 розділу 6 «Порядок відступлення Портфелю Заборгованості» договору права Вимоги переходять до Фактора після підписання Сторонами цього Договору. В разі невиконання виконання Фактором вимог п.7.2 Договору, Договір вважається неукладеним, при цьому в разі невиконання Фактором зобов?язання щодо сплати другої частини Ціни продажу, Договір вважається неукладеним, а Клієнт повертає Фактору першу частину Ціни продажу, сплачену відповідно до п. 7.2. Договору. Пунктами 7.1. -7.2. розділу 7 «Платежі» договору передбачено, що за придбання (відступлення) Прав Вимоги, Фактор сплачує Клієнту плату (ціна продажу) в розмірі, що станом на дату підписання Сторонами цього Договору складає 1 444 834,08 грн без ПДВ. Фактор здійснює оплату Клієнту шляхом: перерахування суми, що вказана в п.7.1 цього Договору, на вказаний у реквізитах до цього Договору рахунок, двома платежами: 722 417,01 грн (50%) - протягом 5 робочих днів з дати підписання Сторонами цього Договору, 722 417,04 грн (інші 50%) - протягом 20 робочих днів з дати підписання Сторонами цього Договору. Відповідно до платіжного доручення №1653 (# 844932706911) від 02.11.2021 ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ"\~ сплатило\~ТОВ "Займер"\~702\~417 грн 04 коп. у рахунок оплати за відступлення права грошової вимоги по договору факторингу № 01-28/10/2021 від 28.10.2021 за відступлення права грошової вимоги. Згідно платіжного доручення №1672 (# 859690633011) від 23.11.2021 ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" сплатило\~ТОВ "Займер"\~722\~417 грн 04 коп. у рахунок оплати за відступлення права грошової вимоги по договору факторингу № 01-28/10/2021 від 28.10.2021 за відступлення права грошової вимоги. З платіжного доручення №432 від 02.11.2021 вбачається, що ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" сплатило\~ТОВ "Займер"\~20\~000 грн у рахунок оплати за відступлення права грошової вимоги по договору факторингу № 01-28/10/2021 від 28.10.2021 за відступлення права грошової вимоги. Суд не бере до уваги твердження відповідача, що долучене позивачем платіжне доручення №432 від 02.11.2021 не є оригіналом й не підтверджує обставини здійснення повної оплати, оскільки воно не містить відмітки, або відтиску печатки банківської установи про оплату, виходячи з наступного. Відповідно до пункту 1.3. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22 (та яка була чинною на момент перерахування коштів ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ"\~), встановлено, що вимоги цієї Інструкції поширюються на всіх учасників безготівкових розрахунків, а також на стягувачів та обов`язкові для виконання ними. Відповідно до пункту 1.13 вказаної Інструкції, під час здійснення розрахунків можуть застосовуватись розрахункові документи\~на паперових носіях\~та в\~електронному вигляді. Ця Інструкція встановлює правила використання під час здійснення розрахункових операцій таких видів платіжних інструментів: меморіального ордера; платіжного доручення; платіжної вимоги-доручення; платіжної вимоги; розрахункового чека; інкасового доручення (розпорядження). Пунктом 1.4. Інструкції визначено - платіжне доручення - розрахунковий документ, що містить письмове доручення платника обслуговуючому банку про списання зі свого рахунку зазначеної суми коштів та її перерахування на рахунок отримувача. Згідно з п. 2.14\~Інструкції № 22\~банк платника на всіх примірниках прийнятих розрахункових документів і на реєстрах обов`язково заповнює реквізити "Дата надходження" і "Дата виконання", а банк стягувача "Дата надходження в банк стягувача" (якщо ці реквізити передбачені формою документа), засвідчуючи їх підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку. На документах, прийнятих банком після закінчення операційного часу, крім того, ставиться штамп "Вечірня". Згідно п. 3.1. Інструкції визначено, що платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 3 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 9 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків. Окрім того, відповідно до частини другої\~статті 9 ЗУ "Про бухгалтерський облік\~та\~фінансову звітність\~в\~Україні", первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що платіжне доручення №432 від 02.11.2021 в електронному вигляді є належним та достовірним доказом проведення безготівкового розрахунку, оскільки містить всі обов`язкові реквізити та заповнене відповідно до вимог нормативних документів, а саме Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22, та статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Як достовірно встановлено в судовому засідання до ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ"\~ перейшло право грошової вимоги до боржників за договорами, зокрема і за Договором про надання фінансового кредиту № 162470, який укладено 20.11.2020 між\~ТОВ "Займер" та [PERSON] , що підтверджується витягом з Реєстру боржників до договору факторингу № 01-28/10/2021 від 28.10.2021. Із наданих позивачем розрахунків вбачається, що станом на 04.12.2024 заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту № 162470 від 20.11.2020 не погашена, загальна сума заборгованості становить 5\~720 грн, з яких: 2\~000 грн - прострочене тіло; 3\~720 грн прострочені відсотки. Доказів на підтвердження погашення заборгованості за кредитним договором № 162470 від 20.11.2020 року відповідач до суду не надав. 12.11.2021 року позивач\~ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ"\~за вих. б/н , на виконання вимог ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», направив на адресу відповідача [PERSON] вимогу про виконання зобов`язань за Договором про надання фінансового кредиту № 162470 від 20.11.2020 року та погашення заборгованості у розмірі 5\~720\~ грн, яка складається з: 2\~000 заборгованість за сумою кредиту; 3\~720 грн заборгованість за відсотками, у тридцяти денний строк з дня отримання цієї вимоги, яка залишена без відповіді. Щодо пропущення позивачем позовної давності суд зазначає наступне. Відповідно до ст.\~256\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із сплином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України). Відповідно до позовних вимог щодо застосування відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України, встановлений загальний строк позовної давності. Статтею 257\~ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 3 ст.\~267\~ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Частинами 1, 5 ст.\~261\~ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання Позовна давність відповідно до ч.1 ст.260\~ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст.ст.253-255 цього Кодексу. Відповідно до статті 253\~ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідач подав заяву про застосування\~позовної давності\~з посиланням на те, що строк виконання зобов`язання за кредитним договором закінчився 20.12.2020, а тому, звернувшись до суду з позовом 11.03.2025 позивач пропустив трирічний строк\~позовної давності. Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин. Законом України від 30.03.2020 №540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічна: гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби COVID-19, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України: метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину". Зазначений Закон України від 30.03.2020 №540-ІХ набрав чинності 02.04.2020. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричини коронавірусом SARS-CoV-2" відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенні, території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Разом з тим, указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеку" і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дію якого неодноразово продовжено. 15.03.2022 Верховною Радою України прийнято ЗУ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", який набрав чинності 17.03.2022, відповідно до якого\~прикінцеві та перехідні положення ЦК України\~були доповнені пунктом 19. Згідно з останнім, у період дії в Україні воєнного стану,\~позовна давність, визначена у ст.\~257\~259,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293 ЦК України, продовжуються на строк його дії. Продовження строків у свою чергу, свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні. Відповідно по п. 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України\~в редакції Закону\~№ 3450-IX\~від 08.11.2023 вбачається, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином, враховуючи, що на всій території України було запроваджено карантин до 30 червня 2023 року, а під час його дії строки, визначені статтею 257 Цивільного кодексу України, продовжуються на період його дії, а також враховуючи запровадження на території України воєнного стану з 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та триває на момент розгляду справи, перебіг позовної давності, визначений Цивільним кодексом України, зупиняється на строк дії такого стану. Відповідно, позовна давність продовжується на весь період воєнного стану. З огляду на наведене слід дійти висновку, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, з урахуванням п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, в межах строку\~позовної давності. Згідно п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон не вимагає, щоб при заміні кредитора, новий кредитор укладав з боржниками договір. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1\~ст. 516 ЦК України). Згідно\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України\~передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з\~ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1\~глави 71 ЦК, якщо інше не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 536\~ЦПК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У\~постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.1.2018 року у справі № 202/4494/16-ц\~зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2\~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок підтверджено Верховним Судом у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15. Таким чином,\~ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ"\~відповідно до\~ст. 1048 ЦК України\~має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Як зазначалося судом раніше, з Графіку розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту, що є Додатком № 1 до Договору про надання фінансового кредиту № 162470 від 20.11.2020, вбачається, що строк, на який надано кредит становить 30 днів; сума кредиту 2 000 грн; фіксорвана процента ставка за день користування 2%; сума нарахованих процентів за користування кредитом 1\~200 грн. Тобто, нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється виключно в межах строку кредиту, що передбачено, окрім\~ст.\~1048\~ЦК України і самим Договором. Позивачем суду не надано розрахунку заборгованості за кредитним договором, натомість з аналізу виписки з особового рахунку за кредитним договором № 162470 від 20.11.2020 можна дійти висновку, що відсотки за користування кредитом нараховано більше ніж за 30 днів, тобто поза межами строку кредитування. При цьому\~ТОВ "Займер"\~нараховувало проценти саме за користування кредитом. Крім того, з цієї ж виписки, яка узгоджується зі змістом позовної заяви вбачається, що відповідач не має заборгованості за комісією, штрафами, пенею за кредитним договором, а також те, що будь-якої неустойки за договором або інфляційних втрат та процентів річних відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~відповідачу не нараховувалось. Суд звертає увагу на те, що позивачем\~ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ"\~відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~не надано суду доказів пролонгації строку дії Договору про надання фінансового кредиту № 162470 від 20.11.2020 року та укладення відповідних додаткових угод між сторонами, тому строк кредитування становив 30 днів. З огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами після 30-денного строку є безпідставними. Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов Кредитного договору становить 1\~200 грн (2000/100х2х30). Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог\~ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ"\~до [PERSON] та стягнення з останнього 3\~200 грн заборгованості за Кредитним договором № 162470 від 20.11.2020, яка складається із: 2000 грн заборгованості за тілом кредиту та 1\~200 грн заборгованості за відсотками. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд приходить до наступного. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до приписів ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається на відповідача у разі задоволення позову. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як вбачається з матеріалів справи, 29.12.2023 між позивачем ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» та адвокатом Пархомчуком С.В. було укладено договір про надання правової допомоги. Згідно п. 1.2 розділу 1 "Предмет договору" Договору вбачається, що Адвокат надає Клієнту наступні види правової допомоги: ??представництво інтересів Клієнта у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; ??складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру: ??надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності Клієнта. Відповідно до п. 3.1., 3.3. розділу 3 «Ціна договору та порядок розрахунку» договору вбачається, що вартість правової допомоги адвоката (гонорар) обчислюється, виходячи із фактично затрачених годин роботи адвоката (погодинна оплата), та розраховується, виходячи з вартості години роботи адвоката, яка встановлюється сторонами у розмірі 2 000 гривень за одну годину фактично витраченого часу на надання правової допомоги. Факт надання адвокатом правової допомоги клієнту підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), який містить детальний опис виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та здійснених ним витрат. З Акту про отримання правової допомоги, складеного між\~ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ"\~та адвокатом Пархомчук С.В. від 07.04.2025 року вбачається, що у відповідності до розділу 3 Договору, адвокат наддав, а клієнт прийняв правову допомогу під час підготовки то направлення позову про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № 162470 від 20.11.2020 року, згідно наведеним розрахунком обсягу та вартості послуг з правової допомоги адвокатом. Загальна вартість з наданої правової допомоги адвоката становить 10\~500 грн, яка складається з: зустрічі та консультації щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, яка виникла між ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» та [PERSON] у рамках кредитного договору № 162470 від 20.11.2020 (1 година) 2\~000 грн; складання та подання до суду позовної заяви (підготовка доказів/додатків до позовної заяви), моніторинг судової практики (2,5 години) 5\~000 грн; інші клопотання, заяви до суду, складання процесуальних документів, моніторинг «Єдиного державного реєстру судових рішень» щодо процесуального статусу судової справи (1,5 години) - 3\~000 грн; канцелярські витрати на виготовлення копії документів, відправка поштової кореспонденції 500 грн. Згідно платіжної інструкції № 3\~7453 від 07.04.2025 року\~ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ"\~було здійснено оплату за надання адвокатом Пархомчуком С.В. правової допомоги згідно рахунку від 07.04.2025 у сумі 10500 грн. Відповідно до ст. 30 ЗУ "Про\~адвокатуру та\~адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. За правилами ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц). Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі N 904/4507/18). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial