Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

07.03.2025 представниця КП «Благоустрій» Черкаської міської ради за довіреністю Петренко О.О. звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом, в якому просила визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 706 від 25.06.2019 затверджено акт прийому-передачі відомчого житлового фонду житлового будинку [ADDRESS] та гуртожитку по [ADDRESS] у власність територіальної громади м. Черкаси з подальшою передачею їх на баланс КП «Придніпровська СУБ». Згодом, рішенням Черкаської міської ради № 5-22 від 06.04.2021 КП «Придніпровська СУБ» перейменовано на КП «Благоустрій» Черкаської міської ради. Згідно інформації, наданої Департаментом «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради, у кімнаті [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідачі не проживають у вказаному вище житловому приміщенні з моменту реєстрації дотепер, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть та їх особистих речей в кімнаті немає і, взагалі, кімнатою не цікавляться. Перешкод у користуванні жилим приміщенням відповідачам ніхто не чинив. Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 260 від 16.03.2019 кімнату [ADDRESS] надано в оренду [PERSON] . В подальшому, між Департаментом житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради, [PERSON] укладено відповідні договори найму житла. Таким чином, оскільки відповідачі тривалий час не проживають у кімнаті [ADDRESS] , не сплачують комунальні платежі, не беруть участі в утриманні житла, перешкод у користуванні жилим приміщенням їм ніхто не чинив, підстави для збереження за ними цього житлового приміщення відсутні, тому позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.03.2025 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачам встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У судове засідання представник позивача за довіреністю Петренко О.О. не з`явилася, подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] усудове засідання повторно не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалися, клопотань про відкладення або про розгляд справи без їх участі на адресу суду не надходило. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, від його представника адвоката Стратілатова К.Г. надійшла заява, в якій останній підтримав позовні вимоги та просив проводити розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував. З урахуванням положень ч. 8 ст. 178, ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків. Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін (статті 12, 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 706 від 25.06.2019 затверджено акт прийому-передачі відомчого житлового фонду житлового будинку [ADDRESS] та гуртожитку по [ADDRESS] у власність територіальної громади м. Черкаси з подальшою передачею їх на баланс КП «Придніпровська СУБ». Рішенням Черкаської міської ради № 5-22 від 06.04.2021 КП «Придніпровська СУБ» перейменовано на КП «Благоустрій» Черкаської міської ради. Згідно листа департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради № 2823/4123-01-10 від 11.02.2025, станом на 11.02.2025 у кімнаті [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] з 20.06.2008, [PERSON] з 01.10.2015 та [PERSON] з 02.08.2021. Однак, як вбачається з акту про фактичне не проживання особи за місцем реєстрації від 03.03.2025 за адресою: [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] фактично не проживають та не з`являються з моменту їх реєстрації і дотепер, обов`язки по утриманню майна не виконують, особистих речей у кімнаті не мають. Обставин,\~які б\~перешкоджали відповідачам\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~проживати у\~кімнаті [ADDRESS] судом\~не встановлено. За змістом статті 310 ЦК України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до частини 4 статті 311 ЦК України фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. Статтею 327 ЦК України передбачено, що управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Відповідно до статті 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Згідно частини 1 статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За змістом абз. 1 п. 10 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Згідно правового висновку Верховного Суду у постанові від 24.10.2018 у справі № 490/12384/16-ц, особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Оскільки в судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] тривалий час, а саме з моменту їх реєстрації і дотепер, не проживають в кімнаті [ADDRESS] , який на підставі рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради № 706 від 25.06.2019 переданий на баланс КП «Придніпровська СУБ (з 06.04.2021 КП «Благоустрій»), не сплачують комунальні послуги та не несуть будь-яких витрат на утримання вказаного житла, і перешкоди у користуванні даним житловим приміщенням відповідачам не чиняться, відтак, підстави для збереження за ними цього житлового приміщення відсутні, тому, суд приходить до висновку про задоволення позову та визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved