Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Поморянської селищної ради в особі голови Поморянської селищної ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування, в обґрунтування якого зазначає, що [INFO] помер його дядько - [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 1,6514 га, яка складається з двох земельних ділянок: площею 1,0406 га, кадастровий номер 4621886100:09:000:0017, та площею 0,6109 га, кадастровий номер 4621886100:09:000:0204, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, і розташована на території Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області. За життя [PERSON] заповіту не склав. Позивач єдиний прийняв спадщину, вступивши у володіння та управління спадковим майном після смерті свого дядька. Спадкоємців першої та другої черги за законом немає. Маючи намір оформити спадщину, він звернувся до нотаріуса із відповідною заявою, однак, нотаріусом йому у цьому було відмовлено, оскільки оригінал правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавця на майно, відсутній. У зв`язку з наведеним, з метою захисту своїх спадкових прав, позивач звернувся до суду з даним позовом. В підготовче засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, вимоги позову не заперечив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті № 00048045948, [PERSON] помер [INFO] . З матеріалів справи судом встановлено, що позивач доводиться племінником [PERSON] . З копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ № 014973 від 03.05.2004, вбачається, що [PERSON] , на підставі розпорядження голови Золочівської райдержадміністрації від 26 січня 2004 року № 17, є власником земельної ділянки загальною площею 1,6514 га, яка складається з двох земельних ділянок: площею 1,0406 га, кадастровий номер 4621886100:09:000:0017, та площею 0,6109 га, кадастровий номер 4621886100:09:000:0204, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та знаходиться на території Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області. Довідкою № 826 від 19.11.2024, виданою Поморянською селищною радою Золочівського району Львівської області, підтверджується, що останнім постійним місцем проживання померлого [INFO] , [PERSON] , зареєстровано за адресою: [ADDRESS]. Заповіт від його імені у Поморянській селищній раді Золочівського району Львівської області не посвідчувався. Спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняв його племінник - [PERSON] , який вступив в управління і володіння майном померлого, взявши в користування речі його домашньої обстановки та вжитку, сплатив податок, страхові платежі, похоронив померлого за власні кошти, а також був зареєстрований і проживав разом із спадкодавцем в [ADDRESS] по день його смерті. Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 79662045, інформація після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відсутня, що свідчить про те, що ніхто із можливих спадкоємців не звертався із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, суд виходить з наступного. За приписами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Таким чином з врахуванням того, що спадщина відкрилася [INFO] , на спірні правовідносини поширюються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР, Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 548, 549 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно змісту ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. З врахуванням того, що представником відповідача позов визнано до проведення підготовчого засідання, таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також з врахуванням того, що позивач має право на спадкування майна після смерті дядька, як спадкоємець за законом, оскільки спадкоємці, які б прийняли спадщину першої та другої черги за законом, відсутні, як і відсутній заповіт, посвідчений від імені спадкодавця, позивач спадщину фактично прийняв, відсутність у позивача оригіналу належного правовстановлюючого документу на земельну ділянку, що є перешкодою для реалізації ним свого спадкового права, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Outcome: approved