Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (надалі Банк) звернувся до суду з позовом, в якому в остаточних вимогах просив стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованості за кредитним договором № б/н від 12 травня 2011 року у розмірі 23153,17 грн, з яких: 6442,80 грн - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 6442,80 грн. заборгованість за просторічним тілом кредиту, 14164,46 грн. заборгованість за простроченими відсотками, 2545,91 грн. заборгованість з пені, а також понесені судові витрати в розмірі 1762,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг та 12 травня 2011 року підписала анкету-заяву, згідно якої отримала кредит у розмірі 6600,00 грн. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг. У порушення умов вказаного договору відповідач не виконала належним чином свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим станом на 30 вересня 2020 року за нею утворилась заборгованість у розмірі 23153,17 грн, з яких: 6442,80 грн - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 6442,80 грн. заборгованість за просторічним тілом кредиту, 14164,46 грн. заборгованість за простроченими відсотками, 2545,91 грн. заборгованість з пені. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2018 року цивільну справу за позовом Акціонерного товариства\~Комерційний банк\~«Приватбанк» до\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором передано до Харківського районного суду Харківської області за територіальною підсудністю. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07листопада 2018 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. Заочним рішенням\~Харківського районного\~суду Харківської\~області від\~19\~лютого 2019\~рокупозов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю. Стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 12 травня 2011 року в сумі 114751,94 грн.; стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03 грудня 2019 року скасовано заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 19 лютого 2019 року по цивільній справі №639/4526/18 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, розгляд справи призначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. 21 січня 2021 року позивачем подана заява про зменшення розміру позовних вимог. Розпорядженням Голови Верховного Суду від 08 березня 2022 року №2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану змінено територіальну підсудність судових справ Харківського районного суду Харківської області та визначено територіальну підсудність справ цього суду Полтавському районному суду Полтавської області. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 30 листопада 2023 року справу передано до Харківського районного суду Харківської області за територіальною підсудністю. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 березня 2024 року, справу передано в провадження судді Харківського районного суду Харківської області Березовської І.В. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 квітня 2024 року цивільна справа прийнята до провадження судді Березовської І.В. 09 квітня 2020 року представником відповідача Юрко О.Г. надані письмові пояснення, в яких вона просила відмовити позивачу в позові та зазначила, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того,що відповідач належним чином повідомлена про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом, надані позивачем роздруківки не тягнуть для відповідача жодних правових наслідків. В заяві на отримання кредиту зазначено кредит 4000,00 грн., проте в позовній заяві зазначено тіло кредиту 6442,80 грн. При цьому не надано доказів подання заявок на збільшення кредитного ліміту та відповідних ставок за користування кредитним лімітом. В позовній заяві позивача не зазначено обставин про останній платіж відповідача за кредитом,останнє зняття готівки по картці та докази, які б підтверджували вказані обставини. Також відсутні належні та допустимі докази ознайомлення відповідача з Умовами кредитування та надання банківських послуг, позиція позивача про пролонгацію кредитного договору є нікчемною. Крім того, відсутні підстави вважати, що при укладанні договору з відповідачем банк дотримався вимог, передбачених ч.2 ст. 11 Закону «Про споживче кредитування» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Також зазначила, що розмір пені та штрафів в шістнадцять разів перевищують суму основного боргу, що суперечить положенням ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування»,згідно яких у договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня,та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаною споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Окрім наведеного, представник відповідача заявила про застосування позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за кредитом договором. 15\~квітня 2020\~року представником\~позивача Чепіга\~Д.О.\~подані заперечення\~на письмові\~пояснення,\~в яких\~він з приводу ознайомлення відповідача з умовами та правилами надання банківських послуг зазначив, що в матеріалах справи мається копія анкети-заяви на двох сторінках від 12 травня 2011 року, з якої вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання та інша додаткова інформація, необхідна для отримання кредитної картки, такі дані відповідачем заповнені особисто. Крім того, із вказаної заяви вбачається, що [PERSON] висловила згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчила, що згодна з тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також те, що вона ознайомилася і згодна з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Також до матеріалів справи долучено довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», з якої вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3,00% (36% на рік), вказано розмір комісій та штрафів тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Вищевказані умови та правила надання банківських послуг, а також тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку. Відповідач підписанням анкети-заяви позичальника приєдналася до умов та правил надання банківських послуг. З розрахунку заборгованості на наданої виписки про рух коштів вбачається, що відповідач частково сплачувала заборгованість за договором. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача - баланс на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведення операції). Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначалися. Оскільки банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, відтак між банком та відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Факт укладання кредитного договору та наявність невиконаних кредитних зобов`язань підтверджується копією кредитного договору, розрахунком заборгованості, копією паспорта відповідача та випискою по рахунку. Щодо зміни відсоткової ставки представник позивача зазначив, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначається в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Під час укладання кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 3,00 % в місяць або 36% на рік. Далі процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку. Підвищення процентної ставки відбулося тільки за витратами з певної дати, що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій кредитній ставці. Зазначені зміни повністю узгоджуються з умовами та правилами надання банківських послуг. Зокрема, згідно до п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору. Відтак, розмір процентної ставки за кредитом може змінюватися банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг до обов`язків позичальника відноситься: п.1.1.2.3 отримання виписок про стан картрахунків та про здійснення операцій по картрахункам; п. 1.1.2.4 у разі незгоди зі змінами Умов та правил надання банківських послуг та/або тарифів надати банку письмову заяву про розірвання цього договору і погасити заборгованість,що виникла перед банком. На сьогоднішній день заяв про розірвання кредитного договору від відповідача не надходило, що є підтвердженням прийняття діючих умов договору. Стосовно встановлення та зміни кредитного ліміту представник позивача зазначив, що умовами договору визначено (п.2.1.2.2.3), що банк має право в будь-який момент збільшити,зменшити або анулювати кредитний ліміт. Пунктом 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що підписання цього договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Встановлення певної суми кредитного ліміту не є фінансовою операцією,що вимагає документального підтвердження. Щодо нарахування неустойки представник позивача вказав, що сторони досягли згоди і уклали кредитний договір, в якому передбачили умови сплати штрафу та пені. Нарахування пені за кредитними картками здійснюється з 01 травня 2009 року в розмірі 1% від суми заборгованості, але не менше 30 гривень, що затверджено наказом СП-2009-289 від 07 квітня 2009 року. В подальшому, наказом №СП-2013-6500941 від 28 січня 2013 року розмір пені було збільшено до 50 гривень, яка нараховується щомісячно у разі виникнення прострочки по кредиту на суму від 100 гривень. 19 вересня 2013 року наказом СП 2013-67776448 від 19 вересня 2013 року внесені зміни до тарифів щодо розміру пені, а саме у разі виникнення прострочки на протязі одного місяця сплачується пеня у розмірі 50 гривень; у разі виникнення прострочки другий місяць поспіль сплачується пеня в розмірі 100 гривень. Щодо нарахування штрафів представник АТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що штраф розраховується на окремому розрахунку та підлягає сплаті першочергово, що передбачено п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг. Цей штраф за жодних обставин не виражаються у твердій грошовій сумі, хоча в розрахунку він і складається з двох частин (фіксована частина, процентна складова), але юридично вони складові формули, за якою обчислюється нероздільна (цілісна) сума в залежності від розміру невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань. З приводу посилань відповідача на Закон України «Про захист прав споживачів» представник позивача зазначив, що вказаний закон не поширюється на спірні правовідносини, оскільки вказаний закон визначає поняття споживчого кредиту, а саме споживчий кредит кошти, які надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. В даному випадку грошові кошти надавалися у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту. Крім того, посилання відповідача на Закон України «Про споживче кредитування» є безпідставним, адже на момент укладання кредитного договору № б/н від 12 травня 2011 року такий закон не був ухвалений. Стосовно строку дії договору та кредитної картки представник позивача зазначив, що даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. По даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Згідно умов та правил картрахунки відкриті на невизначений строк. Дія договору пролонгується кожні 12 місяців. Картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці.Відтак, кредитний договір є чинним, а заперечення відповідача необґрунтовані. Підстав для застосування строку позовної давності, за думкою представника позивача, немає, оскільки відповідно до правил користування картою строк дії картки вказано на лицевій стороні картки. Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк перевипущеної картки до останнього дня - січень 2015 року. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача 19 серпня 2018 року, тобто в межах позовної давності. 14 грудня 2020 року представником відповідача Юрко О.Г. подані додаткові письмові пояснення у справі, в яких вона зазначила, що відповідно до банківської виписки по рахунку банк почав нараховувати відповідачу штраф за прострочку з 31 січня 2013 року, а пеню з 30 квітня 2017 року. Позовна заява банком подана 20 серпня 2018 року. Відтак банком порушені строки позовної давності як загальні, так і спеціальні, що є підставою для відмови в позові. 05 січня 2021 року представником позивача [PERSON] подана відповідь на додаткові пояснення, яка є аналогічною запереченням на письмові пояснення від 15 квітня 2020 року. 21 вересня 2021 року представник позивача Юрко О.Г. надала додаткові письмові пояснення в яких зазначила, що в матеріалах справи відсутня формула розрахунку пені. В заяві на отримання кредиту від 12 травня 2011 року був визначений кредитний ліміт в розмірі 4000 грн., однак в уточненій позовній заяві зазначена заборгованість за тілом кредиту в розмірі 6442 грн.80 коп. При цьому банком не надано жодних доказів подачі заявок на збільшення кредитного ліміту та відповідних ставок за користування кредитними коштами. Крім того, немає жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що відповідач була ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також того,що з відповідачем було узгоджено саме ті умови, які вважав узгодженими банк. Також представник відповідача просила застосувати до вимог банку про стягнення заборгованості за кредитним договором позовну давність. 20 жовтня 2021 року представником позивача [PERSON] подані заперечення на додаткові письмові пояснення, які є аналогічними запереченням на письмові пояснення від 15 квітня 2020 року. Представник позивача Чепіга Д.О., який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник відповідача надала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності відповідача. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами, та дійшов таких висновків. Судом встановлено, що відповідно до укладеного між [PERSON] та Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» договору б/н від 12 травня 2011 року відповідач отримала кредит у розмірі 4800 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Розмір процентів, комісії та неустойки визначені у довідці про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна», яка підписана [PERSON] . [PERSON] згідно кредитного договору № б/н від 12 травня 2011 року отримала кредитну картку № [NUMBER] зі строком дії до останнього дня січня 2015 року, що підтверджується довідкою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» № 30.1.0.0/2-20180821/1129 від 01 жовтня 2019 року. Згідно довідки Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (договір № б/н), [PERSON] 22 липня 2011 року збільшено кредитний ліміт до 5600 грн. 00 коп., 21 серпня 2011 року збільшено кредитний ліміт до 6600 грн. 00 коп. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 12 травня 2011 року вбачається, що станом на 30 вересня 2020 року відповідач має заборгованість у розмірі 23153 грн,17 коп., з яких 6442 грн. 80 коп. заборгованість за тілом кредиту, 14164 грн. 46 коп. - заборгованість за простроченими відсоткам, 2545 грн. 91 коп. заборгованість з пені. За змістом ст.ст.\~525,\~526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Частиною 2\~ст. 1050 ЦК України\~визначено, що у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 та ч.3 \~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою позикодавцю в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно із ч.1 ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз. 2 ч.1\~ст. 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2\~ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 \~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі правові висновки узгоджуються з позицією Великої палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18. Строк спливу дії картки є кінцевим строком дії кредитного договору. Згідно довідки Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» № 30.1.0.0/2-20180821/1129 від 01 жовтня 2019 року [PERSON] видано кредитну картку\~№ [NUMBER] , строк дії якої становить до\~\~31 січня 2015 року.\~\~ За змістом пунктів 2.3., 2.4., 3.3 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого\~постановою Національного банку України від\~30 квітня 2010 року № 223\~(у редакції, що діяла станом на\~12 травня 2011 року - дату видачі картки\~ № [NUMBER] ), спеціальний платіжний засіб є власністю емітента і\~\~може передаватись у\~\~власність\~\~або\~\~надаватися в користування клієнту відповідно до\~\~умов\~\~договору,\~\~на\~\~підставі\~\~якого\~\~надається\~\~та використовується спеціальний платіжний засіб (далі - договір). Договір укладається в письмовій формі. Умови договору\~\~ мають бути\~\~ викладені державною мовою. Укладення договору іншою мовою\~\~здійснюється за домовленістю емітента та клієнта відповідно до законодавства України. Один примірник договору зберігається\~\~в\~\~емітента,\~\~а\~\~другий примірник договору емітент зобов`язаний надати клієнту під підпис. Емітент зобов`язаний під час видачі\~\~спеціального\~\~платіжного засобу\~\~надати клієнту договір,\~\~правила використання спеціального платіжного засобу і тарифи банку. Кредитна схема передбачає здійснення\~\~користувачем\~\~платіжних операцій з використанням спеціального платіжного засобу за рахунок коштів, наданих йому банком у кредит або в межах кредитної лінії. Кредитна лінія\~\~під\~\~ операції\~\~зі\~\~спеціальними\~\~платіжними засобами відкривається банком\~\~на\~\~визначений термін і в межах установленого\~\~договором\~\~ліміту заборгованості або граничної суми кредитування. Строк дії кредитної лінії, яка\~\~відкривається\~\~під спеціальні платіжні засоби, установлюється договором. Банк зобов`язаний\~\~після виконання взаємних зобов`язань або в разі розірвання чи\~\~закінчення\~\~терміну\~\~дії\~\~договору\~\~на\~\~вимогукористувача\~\~ видати\~\~йому\~\~довідку\~\~про\~\~повернення\~\~спеціального платіжного засобу,\~\~крім випадків передавання його\~\~користувачу\~\~у власність,\~\~кредиту\~\~та\~\~процентів\~\~за користування ним. Таким чином, у разі закінчення строку дії кредитної лінії для продовження кредитних відносин між банком та клієнтом, що виникли внаслідок видачі попередньої кредитної картки, має переукладатися кредитний договір на таких самих умовах, на яких він був укладений, з видачею нової платіжної картки під підпис позичальника про її отримання. Доказів щодо перевипуску кредитної платіжної картки № 4149437703598134 суду не надано, а тому кінцевий строк кредитування у справі становить до 31 січня\~\~2015 року, що відповідає строку дії картки №\~\~№ 4149437703598134. Доводи представника позивача про те,що згідно Умов\~та правил\~надання банківських\~послуг картрахунки\~відкриті на\~невизначений строк\~та дія\~договору пролонгується\~кожні 12\~місяців,\~а \~картковий рахунок\~діє до\~повного виконання\~судом не\~приймаються,\~оскільки Умови\~та правила\~надання банківських\~послуг,\~які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять її підпису, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 12 травня 2011 року шляхом підписання заяви-анкети та довідки про умови кредитування. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді пролонгацію кредитного договору кожні 12 місяців. Відтак, вимоги банку про стягнення процентів після 31 січня 2015 року (закінчення строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Необґрунтованими є також вимоги банку про нарахування та стягнення пені після 31 січня 2015 року, з огляду на таке. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або\~законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Частинами 1,3\~ст. 549 ЦК України\~визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За змістом ст.ст.\~550,\~551 ЦК України\~право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. За своєю правовою природою неустойка має акцесорний характер і, будучи цивільно-правовою санкцією, у всіх випадках є елементом самого забезпеченого зобов`язання. Відтак, право кредитодавця нараховувати обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 \~ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2\~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №\~202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) від 31 жовтня\~ 2018 року). З урахуванням викладеного, обґрунтованими є заявлені банком позовні вимоги про стягнення тіла кредиту та нарахованих до 31 січня 2015 року інших платежів за кредитом. Разом з тим, відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Статтею 258 ЦК України\~передбачена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч.1ст. 259 ЦК). Згідно із ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким,що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Виходячи з правового аналізу вказаних норм Умови та Правила надання банківських послуг, пунктом 1.1.7.31 яких установлено позовну давність тривалістю в 50 років, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника. Враховуючи те, що сторони письмово не узгодили тривалість позовної давності за вимогами, що випливають із кредитного договору, до спірних правовідносин застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4\~ст. 267 ЦК України). Відповідно до\~ст. 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України). Враховуючи те, що строк дії картки встановлено до 31 січня 2015 року, тому саме з цієї дати почався перебіг трирічного строку позовної давності за вимогами банку про стягнення\~тіла кредиту та нарахованих до 31 січня 2015 року інших платежів за кредитом. Кредитор звернувся до суду із позовом 19 серпня 2018 року, тобто поза строком позовної давності, заявленої відповідачем у письмових поясненнях, а тому суд відмовляє у задоволенні позову за спливом строку позовної давності. Платіж 11 жовтня 2015 року розміром 83грн. 50 коп. пропущену позовну давність не перериває, з огляду на таке. Відповідно до ч.1\~ст. 264 ЦК України\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу ч.3 цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому, якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Разом з тим,\~обставини внесення особисто\~ [PERSON] (її уповноваженим представником) коштів на оплату зобов`язань за кредитом\~11жовтня 2015 року розміром 83 грн 50 коп. та визнану цим платежем частину зобов`язань (прострочений борг, поточний, заборгованість за конкретний платіжний період) за кредитом із належних та допустимих доказів у справі суд не встановив. Як вбачається із виписки за період з 01 травня 2011 року по 01 жовтня 2019 року, 11 жовтня 2015 року відбулося автоматичне погашення простроченої заборгованості з картки [NUMBER] . За таких обставин переривання позовної давності визнанням позичальником частини боргу не відбулося. За вказаних обставин суд відмовляє в задоволенні позовних вимог за спливом строку позовної давності. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed