Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

[PERSON] , який діє від імені та в інтересах [PERSON] звернувся до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на наступні обставини. 06.07.2018 року Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем. 30 вересня 2020 року рішенням прийнятого Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області у справі №182/3320/20 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Від даного шлюбу у них є дві спільні малолітні доньки - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.12.2020 року по справі №182/3806/20 та рішенням від 29.09.2022 року по справі №182/147/22 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у відповідних розмірах на утримання вищевказаних малолітніх дітей. Органом опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому встановлено, що згідно інформації з Єдиного реєстру боржників від 22.09.2023 року [PERSON] , [INFO] є боржником по сплаті аліментів, що також підтверджується довідкою про неотримання аліментів від 01.08.2023 року №142 виданою Нікопольським відділом державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області. Органом опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому було заслухано думку матері дітей щодо вирішення питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , яка повідомила, що батько дітей з часу розлучення жодної участі у житті дітей не приймав та не приймає, аліменти взагалі не сплачує. Враховуючи інтереси дітей, дослідивши всі наявні докази матеріалів справи, комісія прийняла рішення рекомендувати органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому підготувати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина Республіки Молдова [PERSON] , [INFO] , відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Як встановлено вищевказаним органом опіки і піклування, всі наведені обставини свідчать про те, що батько дітей свідомо ухиляється від їх виховання, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. З висновку від 11.10.2023 року №794/18/01-19 виданого органом опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому вбачається за доцільне позбавити батьківських прав громадянина Республіки Молдова [PERSON] , [INFO] , відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З огляду на викладене вище, позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] [INFO] громадянина Республіки Молдова по відношенню до його малолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду від 27.03.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрито провадження по даній справі, витребувано у Служби у справах дітей Нікопольської міської ради та Органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому вмотивований висновок про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його дітей. 12.07.2024 року виконуючою обов`язки начальника служби у справах дітей Нікопольської міської ради надано до суду рішення виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 10.07.2024 року №1248 «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] ». Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду від 06.11.2024 року закрито підготовче провадження по вказаній справі, призначено справу до слухання по суті. 06.02.2025 року головним спеціалістом служби у справах дітей Ужгородської міської ради надано до суду висновок Органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] ». А також просять розгляд справи проводити без участі представника Органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради (а.с.102-106). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення за місцем його останньої реєстрації судової повістки з рекомендованим повідомленням, що підтверджується поштовим конвертом (а.с.100), який повернувся на адресу суду, як не вручений, за закінченням терміну зберігання. Крім того, відповідач повідомлявся про розгляд справи публікацією оголошення на сайті Судової влади України. Відзиву на адресу суду не направив, причину неявки суду не повідомив. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Справу розглянуто у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] у судовому засіданні на позовних вимогах наполягали та просили їх задовольнити. Представник третьої особи - Служба у справах дітей Нікопольської міської ради Дніпропетровської області Горова П.С. не заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За приписами ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.09.2020 року шлюб між ними було розірвано (а.с.14-16). Сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с.12,13). Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі, довідок, актів та характеристик, діти проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні. 29.09.2022 року рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частин заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.01.2022 року та до повноліття дитини (а.с.18-20). Згідно із виконавчим листом виданого 29.03.2021 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.07.2020 року та до повноліття дитини (а.с.25). Відповідно до довідки про неотримання аліментів № 142 від 01.08.2023 року виданої Нікопольським відділом державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області відповідач ухиляється від сплати аліментів (а.с.24). Рішенням органу опіки та піклування виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області № 1248 від 10.07.2024 року було затверджено висновок про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.75-77). Також, згідно висновку органу опіки і піклування Ужгородського міськвиконкому вважають за доцільне позбавити батьківських прав громадянина Республіки Молдова [PERSON] , [INFO] , відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.104-106). Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст.164 СК України, батько або матір дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в постанові від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зокрема, п.п.15.16, роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи те, що [PERSON] , ухиляється від виховання своїх дітей [PERSON] та [PERSON] , не піклується про їх фізичний і духовних розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на їхньому фізичному розвитку як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає їм доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, суд приходить до висновку, що [PERSON] підлягає позбавленню батьківських прав по відношенню до двох малолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] . Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що при зміні своєї поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав, згідно із ст.169 СК України, він має право звернутись до суду із позовом про поновлення батьківських прав. У відповідності до ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позову на відповідача покладаються судові витрати, пов`язані з розглядом справи. За таких обставин, з [PERSON] підлягають стягненню на користь позивачки витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 073 грн. 60 коп., сплачені при подачі позову до суду (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved