Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Свої вимоги мотивує тим, що вона [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] . 22 липня 1995 р., позивачка зареєструвала шлюб із [PERSON] та після одруження змінила прізвище на « [PERSON] ». Батько позивачки, [PERSON] , помер [INFO] . Матір, [PERSON] , померла [INFO] . За життя [PERSON] заповіту не складала, відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, право на спадщину за законом почергово отримують особи, які вказані в ст.1261-1265 ЦК України. Зазначає, що вона є єдиною спадкоємицею першої черги після смерті матері, оскільки інших дітей у батьків не було. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно: квартиру [ADDRESS] , яка належала покійній матері позивача на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24 червня 1998 року. Вказує, що після смерті батька з жовтня 2013 року [PERSON] проживала разом із матір`ю в її квартирі за адресою: [ADDRESS] . 13 березня 2025 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Балан Р. Б. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Однак згідно до листа № 18/01-16 від 17 березня 2025 року, наданого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балан Р. Б. вказано, що із наданих документів неможливо установити факт спільного проживання із померлою [PERSON] на час її смерті. \~ \~ \~ \~Оскільки місце проживання позивача було зареєстроване за іншою адресою, ніж місце проживання спадкодавця, то іншого порядку ніж судового, для встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, немає. \~ \~ \~ \~Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити її вимоги та встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, вказавши, що після смерті батька з 2013 року проживала із мамою в її квартирі за адресою: [ADDRESS] по день її смерті. Вони вели спільне господарство, мали єдиний бюджет, разом харчувалися. Зазначає, що надавала [PERSON] допомогу, приймала участь в її суспільному житті. Коли [PERSON] померла, здійснила її поховання. Представник позивача [PERSON] надала пояснення аналогічні позовній заяві, просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення вимог позову. Судом встановлено, що згідно паспорта громадянина України [PERSON] [INFO] була зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с.9-10) Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.11) Із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22.07.1995 року, після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.12) Також встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] (а.с. 13). [INFO] померла [PERSON] , що встановлено із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.14) [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 24.06.1998 року, виданого виконавчим комітетом Чернівецької міської ради (а.с. 15). Із відомостей реєстру про реєстрацію місця проживання від 05.03.2025 року, наданого департаментом надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради вбачається, що [PERSON] проживала за адресою [ADDRESS] . (а.с.16) Із витягу № 602825 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, наданого адміністратором ЦНАП вбачається, що за адресою [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] (а.с.17) Із акту № 99 від 05.03.2025 року наданого ЖБК №19 вбачається, що [PERSON] із 2013 року до часу своєї смерті проживала за адресою [ADDRESS] із своєю донькою [PERSON] (а.с. 18) Приватний нотаріус Балан Р.Б. роз"яснила [PERSON] право на звернення до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. (а.с. 20) Свідок [PERSON] надав суду показання про те, що він є сусідом [PERSON] та він знає, що з 2013 року разом із нею в квартирі , що за адресою [ADDRESS] проживала її матір [PERSON] . [PERSON] здійснювала догляд за матір"ю, піклувалася про неї , лікувала , а після її смерті, здійснила належним чином поховання. Свідок [PERSON] суду повідомила, що вона є колегою [PERSON] . Знає, що разом із нею в квартирі на [ADDRESS] проживала її матір [PERSON] , оскільки її чоловік є лікарем та часто відгукувався на прохання [PERSON] оглянути хвору матір. Згідно частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів. Відповідно достатті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Тлумачення статей1268,1269 ЦК України свідчить, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Частинами другою та шостою статті 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно із пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Зміст наведених норм закону свідчить про те, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця на момент смерті спадкодавця зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом. Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10 січня 2019 року в справі № 484/747/17, від 07 червня 2022 року у справі № 175/4514/20. Відповідно до п.2постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Згідно пункту 23 вказаної постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою саме про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Виходячи із положень ч.3ст.1268 ЦК України, проживання повинно бути постійним, тобто носити тривалий характер, і не припинитися перед смертю спадкодавця, що є передумовою прийняття спадщини, якщо спадкоємець не відмовився від спадщини. Факт, про встановлення якого просить [PERSON] , має для неї юридичне значення, оскільки це є підставою для реалізації нею своїх прав, як спадкоємця. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно дост.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як вбачається з акту № 99 від 05.03.2025 року, складеного Житлово-Будівельним Кооперативом №19 [PERSON] проживала за адресою [ADDRESS] з 2013 року без реєстрації із своєю донькою [PERSON] . (а.с.18) Дослідивши матеріали\~справи,\~заслухавши пояснення\~сторін,\~свідків,\~ суд\~приходить до\~висновку про\~ доведеність\~того ,\~що \~ [PERSON] \~ \~постійно проживала\~ з\~ [PERSON] , по день смерті останньої. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки встановлення цього факту породжує для позивача юридичні наслідки.

Outcome: approved