Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

15 січня 2024 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] , подана її представником адвокатом Репетун К.В., до Харківської міської ради, третя особа: [PERSON] та просить суд визнати за нею право власності на частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . В обгрунтування позову зазначила, що позивач, є спадкоємцем першої черги після смерті свого батька, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Спадщину після смерті батька [PERSON] позивач прийняла, як спадкоємиця, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. До складу спадщини після смерті [PERSON] увійшли 3/4 часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Вищезазначене нерухоме майно належало дідусю [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується рішенням народного суду Жовтневого району м. Харкова від 10 березня 1972 року. [PERSON] помер [INFO] та на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За життя останнім був складений заповіт від 07.05.2009 року, зареєстрований в реєстрі за №972, за умовами якого 3/4 частки належного йому житлового будинку з відповідною частиною обслуговуючих його будівель та споруд під [ADDRESS] , він заповідав наступним чином: 2/4 частки - [PERSON] , [INFO] , місце народження: м. Харків, та 1/4 частку - [PERSON] , [INFO] , місце народження: м. Харків. Після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , спадкова справа не заводилася, його спадкоємці за заповітом або за законом до нотаріату не зверталися. При цьому, [PERSON] , [INFO] , прийняв спадщину на підставі ч. З ст. 1268 ЦК України, як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інша спадкоємиця за заповітом - [PERSON] , [INFO] , у встановлений законом строк не зверталася із заявою про прийняття спадщини, не була зареєстрована і спільно не проживала разом зі спадкодавцем на день його смерті, що свідчить про те, що остання спадщину за заповітом після смерті [PERSON] не прийняла. Інших осіб у [PERSON] , які мали право на обов`язкову частку незалежно від змісту заповіту, не було. Оскільки [PERSON] , [INFO] , спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , не прийняла, то [PERSON] , прийняв спадщину на усе майно визначене в заповіті, а саме 3/4 частки житлового будинку з відповідною частиною обслуговуючих його будівель та споруд під [ADDRESS] . Проте, останній помер не встигши її юридично оформити. Після смерті батька, позивач звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Панченко Оксани Валеріївни з метою оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. 04 липня 2023 року приватним нотаріусом Панченко О.В. було заведено спадкову справу №16/2023, яку зареєстровано у спадковому реєстрі за №70883877. Однак, нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що вчинення такої нотаріальної дії суперечить законові та подані не всі відомості та документи, необхідні для вчинення такої нотаріальної дії. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті свого батька - [PERSON] . Однак, підставою для відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом стали ті обставини, що [PERSON] не було надано оригіналів документів, які б підтверджували склад спадкового майна, оригінал заповіту, на підставі якого спадкодавець має право на спадкове майно, документи, що підтверджують або спростовують наявність спадкоємців на обов`язкову частку [PERSON] . На підставі вищезазначеного, враховуючи відсутність у позивача оригіналів необхідних правовстановлюючих документів, виникла необхідність звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 січня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду\~від 13\~березня 2024\~року клопотання\~представникапозивача [PERSON] [PERSON] задоволено. Витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Панченко Оксани Валеріївни належним чином\~засвідчену копію\~спадкової справи\~№16/2023,\~яка була\~заведена після\~смерті [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ який\~помер [INFO] . 08 квітня 2024 року на адресу суду надійшла копія спадкової справи №16/2023, заведена після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 16 квітня 2024 року представником позивача [PERSON] через електронну пошту суду подано клопотання про витребування від Департаменту реєстрації Харківської міської радри інформації щодо зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за адресою: [ADDRESS] , станом на день смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . 16 квітня 2024 року судом зроблено запит. 23 квітня 2024 року на електронну адресу суду надійшла запитана інформація. 11 червня 2024 року, через електрону пошту суду, від представника позивача [PERSON] , надійшла заява про заміну неналежного відповідача належним, в якій вона просила суд, замінити первісного відповідача Харківську міську раду належним відповідачем [PERSON] . Ухвалою суду від 11 червня 2024 року клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Репетун Катерини Володимирівни про заміну неналежного відповідача по цивільній справі №639/176/24 - задоволено. Замінено первісного\~відповідача Харківську\~міську раду\~на належного\~відповідача [PERSON] \~по цивільній\~справі №639/176/24\~за позовною\~заявою[PERSON] до Харківської міської ради, третя особа: [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Надіслано відповідачу копію позовної заяви з додатками. Ухвалою суду від 09 вересня 2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Призначено справу до судового розгляду. Законом України від 26 лютого 2025 року № 4273-IX внесено зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо зміни найменувань місцевих загальних судів, який набув чинності 25.04.2025. Зокрема, змінено найменування Жовтневого районного суду міста Харкова на Новобаварський районний суд міста Харкова. В судовому засіданні представник позивача надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог\~ст. 128 ЦПК України\~у судове засідання не з`явилася, в порушення ч. 3\~ст. 131 ЦПК України\~про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала, у зв`язку з чим на підставі ухвали суду проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України\~на підставі наявних у справі доказів. Суд вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Згідно до ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3\~статті 12 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 6\~статті 81 ЦПК України\~передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, судовим розглядом було встановлено, що дідові позивачки - [PERSON] на праві власності належить частки домоволодіння, що підтверджується рішенням народного суду Жовтневого району м. Харкова від 10 березня 1972 року та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомості (а.с. 28, 43-44). [PERSON] помер [INFO] та на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого належне йому частки житлового будинку з відповідною частиною обслуговуючих його будівель та споруд під [ADDRESS] , він заповідав наступним чином: 2/4 частки - [PERSON] , [INFO] , місце народження: м. Харків, та 1/4 частку - [PERSON] , [INFO] , місце народження: м. Харків., що підтверджується копію заповіту від 07.05.2009 року, посвідченого ПН ХМНО Шереметовою О.В., зареєстровано в реєстрі за №972 ( а.с. 26-27). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Стаття 1220 ЦК України\~передбачає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно вимогам\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом чи за законом. Стаття 1258 ЦК України\~зазначає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу.\~ Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України). Частиною 1 ст. 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або декількох фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 20.07.2021 та від 23.04.2024 за адресою [ADDRESS] на 14.08.2010 зареєстровані не значаться (а.с. 33, 179). Згідно ч. 1\~ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 УК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] , [INFO] , прийняв спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Факт прийняття спадщини підтверджується копіями карток з питань реєстрації фізичних осіб, відповідно до яких на день смерті [PERSON] , разом із ними були зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] : [PERSON] , [INFO] (дата прописки 20.10.1998), [PERSON] , [INFO] (дата прописки 20.10.1998) (а.с. 180-189). Як зазначає\~позивач,оскільки [PERSON] , [INFO] , спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , не прийняла, то [PERSON] , [INFO] , прийняв спадщину на усе майно визначене в заповіті, а саме 3/4 частки житлового будинку з відповідною частиною обслуговуючих його будівель та споруд під [ADDRESS] . Проте, останній помер не встигши її юридично оформити. [PERSON] ,\~ [INFO] , помер [INFO] у віці 50 року, про що 14.04.2020 року зроблено актовий запис №5475, та підтверджується копіє свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 18). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. [PERSON] , народилась [INFO] в м. Харків, про що зроблено відповідний актовий запис №581 від 20.10.1998, та підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20.10.1998. Батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15). Відповідно до Витяга з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00031764757 від 22.07.2021 [PERSON] 13.10.2018 уклала шлюб з [PERSON] , актовий запис 1405 та отримала прізвище [PERSON] , [INFO] шлюб розірвано, актовий запис 34 (а.с. 16-17). Після смерті свого батька, позивач звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Панченко Оксани Валеріївни з метою оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19 вересня 2023 року №178/02-31 встановлено факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті батька. Зазначаємо, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті свого батька - [PERSON] .. Відмовлено у звзяку з тим, що вчинення такої нотаріальної дії суперечить законові та подані не всі відомості та документи, необхідні для вчинення такої нотаріальної дії (а.с. 21-24). Як вбачається з копії спадкової справи №16/2023, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Панченко О.В., в ній наявна заява [PERSON] , зареєстрованою в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №41 від 04.07.2023 року, про прийняття спадщини після батька [PERSON] , [INFO] , копія свідоцтва про смерть [PERSON] , інформаційні довідки зі Спадкового реєстру, документи що посвідчують особу заявника, копія заповіту [PERSON] , довідки про реєстрацію осіб, тощо (а.с. 100-155). Як вбачається з довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації 20.10.1998 примітка 2 (сформовано із застосуванням програмних та апаратних засобів на підставі відомостей Реєстру територіальної громади міста Харкова внесених до відповідного реєстру співробітниками органу реєстрації з 04.04.2016), [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації інформація відсутня, примітка 2 (сформовано із застосуванням програмних та апаратних засобів на підставі відомостей Реєстру територіальної громади міста Харкова отриманих органом реєстрації від органу ведення Державного реєстру виборців відповідно до пункту 2 розділу ІІ Закону України №888-V111) (а.с. 25, 204). Відповідно до копії довідки №329 від 22.10.2018 видана на ім`я [PERSON] , 1949 року народження, в тому що вона мешкає і зареєстрована [ADDRESS] та має склад сім`ї [PERSON] , 1949 р.н., [PERSON] , 1970 р.н., [PERSON] , 1998 р.н. (а.с.31) . Відповідно до інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 31.05.2024 [PERSON] , [INFO] , зареєстрованна за адресою: [ADDRESS] (а.с. 224). Тож суд не приймає до уваги твердження позивача, що [PERSON] не прийняла спадщину після смерті [PERSON] , оскільки не звернулась із заявою про прийняття спадщини та не була зареєстрована спільно із спадкодавцем на день його смерті. Так, відповідно до частини 3 і 4 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України. Він не заявив про відмові від неї. Місцем проживання фізичної особи відповідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток. Готель, тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фвізична особа проживає постійно. Переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародним договорами України. Або підставою їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання [PERSON] за місцем проживання спадкодавця на може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те що спадкоємець не проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Як встановлено, відповідач зареєстрована за вказаною адресою, проте не встановлено на підставі наданих доказів, з якого саме часу зареєстровано місце проживання відповідача та що станом на 14.08.2010 остання не проживала та не прийняла спадщину за заповітом в силу статті 1268 ЦК України. У постанові від 10 січня 2019 року у справі №484/747/17 (провадження №61-44149св18) Верховний Суд дійшов висновку, що «[…] відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації […] не є абсолютним підтвердженням обставин про те що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимим доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом». На підставі п. 4.14. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке піддягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Згідно ст.\~182\~ЦК України та ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, право власності на нерухомість підлягає обов`язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, визнаються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону. Відповідно до Постанови Пленуму\~Верхового Суду\~України від\~30.05.2008\~року №\~7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином, позивач є законниим спадкоємцем після померлого [PERSON] . Відповідно до норм ч. 5 ст.\~1268\~ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст.\~1296\~ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За приписами ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. На підставі ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно дост. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За ч.1 ст. 5 ЦПК України,\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу у спосіб, передбачений ст.16 ЦК України. Зокрема, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Суд зазначає,\~що матеріали\~справи містять\~достатньо доказів,\~на підтвердження\~ того,\~що спадкодавець\~ [PERSON] ,\~успадкував після\~смерті [PERSON] \~1/4\~частку житловогобудинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що розташований за адресою: [ADDRESS] за заповітом. Доводи позивача, щодо прийняття [PERSON] спадщини на усе майно визначене в заповіті, в зв`язку з неприйняттям [PERSON] спадщини на 2/4 частки спірного домоволодіння не знайшли свого підтвердження та є недоведеними. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, а також враховуючи, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] суд дійшов висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial