Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-01 00:00:00

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває цивільна справа за позовом Оноківської сільської ради до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] , про позбавлення батьківських прав, встановлення піклування та стягнення аліментів. Позов мотивований тим, що на обліку служби у справах дітей Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області перебуває неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , як дитина, яка залишилися без батьківського піклування. Зазначає, що відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00046846130 від 06.09.2024 року, [PERSON] , народився [INFO] , матір`ю дитини записана гр. [PERSON] , [INFO] , батьком дитини записаний гр. [PERSON] , [INFO] . 02.09.2024 року до служби у справах дітей Оноківської сільської ради Ужгородського району надійшла заява гр. [PERSON] , [INFO] , про те, що на її утримані залишився неповнолітній внук [PERSON] , [INFO] . Вказано, що батько дитини гр. [PERSON] , [INFO] , виконуючи бойове завдання зник безвісти під Малою Токмачкою Запорізької області. До моменту повномасштабного вторгнення росії на територію України, неповнолітній внук [PERSON] , [INFO] , проживав із батьком, який самостійно забезпечував сина всім необхідним, турбувався за його стан здоров`я, емоційний та розумовий розвиток. Мати дитини гр. [PERSON] , [INFO] , покинула свого сина у ранньому віці, приблизно в 1 рочок, з того часу жодного разу не з`явилася до сина, не цікавилася його життям, станом здоров`я та навчанням, не допомагала фінансово. Посилаючись на викладене, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить суд позбавити батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , щодо її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; призначити [PERSON] , [INFO] , піклувальником дитини та стягувати з матері гр. [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання онука в розмірі 1/4 розміру заробітку (доходу) платника аліментів але не меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подання даної заяви та продовжувати до досягнення повноліття дитини. Представник позивача Петрук С.П. у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав та просив задоволити таку. Відповідач повторно не скористалася правом на участь у судовому засіданні, про причини неявки не повідомила, заяв чи заперечень не подавала, про час та місце розгляду справи повідомлалася належним чином. Третя особа [PERSON] та її представник Німець О.М. у судовому засіданні також підтримали позовну заяву та просили задоволити позов. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що є сусідкою [PERSON] та знає її протягом тривалого часу. Пояснила, що її онук [PERSON] проживає з нею вже тримавлий час. Зауважила, що мати дитини вона не бачила більше десяти років, натомість вихованням там забезпеченням дитини займалися батько та бабуся. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що є чоловіком [PERSON] та підтвердив, що [PERSON] з народженння проживає разом з ними, його мати не брала жодної участі у його вихованні та догляді. Піклуванням дитини займалися вони всі, крім матері дитини. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є сестрою [PERSON] , а [PERSON] є сином її племінника [PERSON] , який загинув на війні. Показала, що мати [PERSON] [PERSON] піклувалась про сина до досягнення ним одного року, з тих пір більше 13 років вона її не бачила. Наголосила, що вихованням та забезпеченням дитини займалися батько та сестра [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що є донькою [PERSON] , а загиблий батько [PERSON] є її рідним братом. Вказала, що не бачила мати [PERSON] після досягнення ним однорічного віку, натомість доглядом та вихованням останнього займалися її брат та мати. Допитаний у судовому засіданні неповнолітній [PERSON] пояснив, що мати пам`ятає погано, останній раз її бачив можливо у чотирирічному віці, а доглядом за ним займалася бабуся [PERSON] . Заслухавши пояснення учасників судового засідання, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , та його батьками записано [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та повним витягом з Державного реєтсру актів цивліьного стану громадян щодо актового запису про народження №00046846130. Як вбачається з матеріалів справи, батько дитини гр. [PERSON] , [INFO] , виконуючи бойове завдання зник безвісти під Малою Токмачкою Запорізької області, свідченням чого є сповіщення сім`ї з [INFO] №17612 від 09.07.2024, витяг з ЄРДР №12024071030001411 від 10.07.2024. Також, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 35 років. Судом також встановлено, що третя особа по справі [PERSON] (до одруження [PERSON] ) є матір`ю [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження останнього серії [NUMBER] від 28.08.2024 року та копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] . З матеріалів справи встановлено, що мати дитини [PERSON] - відповідач по справі [PERSON] не цікавиться його життям, не бере участі в його утриманні та вихованні, жодної матеріальної допомоги на утримання сина не надає, не піклується про його фізичний і духовний розвиток та останній проживає разом із бабусею. Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 02.09.2024 року та Акту обстеження умов проживання від 14.01.2025 року, проведено обстеження умов проживання за адерсою: [ADDRESS] , згідно з яким умови проживання для дитини задовільні, для виховання та розвитку останнього створено необхідні умови. Крім того, відповідно до Висновку №2734/03-23 від 23.10.2024 Оноківської сільської ради Ужгородського району, таким визнано за доцільне позбавити батьківських прав громадянку [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці…». Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватись з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини є підставою, передбаченою п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України для позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення поновлення батьківських прав", особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення від виконання батьківських обов`язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовими рішеннями, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Судом встановлено, що відповідач мешкає окремо від дитини, його вихованням не займається, не виявляє інтересу до його життя, не виявляє бажання до спілкування з сином та не бере участі у його утриманні. Таким чином, суд вважає, що з боку відповідача мала місце винна поведінка, яка проявилась у свідомому ухиленні ним від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї неповнолітньої дитини, а тому з урахуванням наданого Висновку №2734/03-23 від 23.10.2024 та показів свідків, які були безпосередньо допитані у судовому засіданні, суд приходить до переконання, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно її дитини. Одночасно, за приписами ч. 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Згідно наявного в матеріалах справи Висновку №172/03-23 від 22.01.2025 судом встановлено, що таким пропоновано призначити [PERSON] , [INFO] , піклувальником свого неповнолітнього онука [PERSON] , [INFO] . Таким чином, суд вважає, що над неповнолітнім [PERSON] слід встановити піклування, призначивши [PERSON] його піклувальником. Разом з тим, за приписами ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Позивачем ставиться вимога про стягнення із [PERSON] аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи із дня звернення до суду до досягнення ним повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Зі ст. 182 СК України слідує, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінюючи надані сторонами по справі докази, суд дійшов до висновку, що відповідач зобов`язана нести витрати на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення ним повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з наведеного, такий підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved