Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Державної податкової служби України, якою, просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON] , померлого [INFO] та його матері [PERSON] , померлої [INFO] . В обгрунтування позовних вимог позивач в заяві зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Він є спадкоємцем першої черги за законом та прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в володіння спадковим мйном, оскільки спільно проживав зі спадкодавцем на час відкритя спадщини. Крім нього спадкоємцем за законом була його мати (дружина померлого) [PERSON] , яка також прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в володіння спадковим майном, оскільки спільно проживала зі спадкодавцем на час відкритя спадщини. [INFO] його мати [PERSON] померла, спадщину після якої він також прийняв. При зверненні до нотаріуса позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно (житловий будинок) на ім`я спадкодавців. Позивач не має можливості надати правовстановлюючий документ на вказаний будинок, оскільки право власності спадкодавця [PERSON] на нього не зареєстроване. Вищевказаний житловий будинок належав померлому [PERSON] згідно з записами в погосподарській книзі Пісківського старостинського округу Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області. Раніш, рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 24.10.2023 року у справі №468/235/23-ц позивачу було відмовлено у задоволенні позову щодо визнання права власності на вказаний житловий будинок в порядку спадкування після смерті батька по причині відсутності відомостей про номер будинку та залучення неналежного відповідача. У зв`язку з викладеним позивач просив задовольнити позов та визнати за ним право власності на вказаний будинок після смерті батьків. Ухвалою від 05.02.2024 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 29.03.2024 року на запит до суду від приватного нотаріуса Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Остапенко В.В. надійшла копія спадкової справи №131/2020, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . 29.03.2024 року на запит до суду надійшли відомості від приватного нотаріуса Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Остапенко В.В. про те, що спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , не заводилась. Ухвалою від 24.01.2025 року замінено первісного відповідача Державну податкову службу України на відповідача Головне управління ДПС у Миколаївській області. 14.02.2025 року до суду надійшов відзив на позов, згідно якого Головне управління ДПС у Миколаївській області заперечує проти задоволення позову посилаючись на те, що Головне управління ДПС у Миколаївській області не є суб`єктом даних правовідносин, оскільки до функцій контролюючого органу не входять повноваження щодо оформлення спадщини, видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання право власності. Головне управління ДПС у Миколаївській області жодним чином не порушувало спадкових прав позивача. 06.03.2025 року позивач подав відповідь на відзив, згідно якої вказав на те, що саме Головне управління ДПС у Миколаївській області має бути відповідачем по справі, оскільки під час ухвалення рішення Баштанським районним судом Миколаївської області від 24.10.2023 року у справі №468/235/23-ц однією з підстав відмови в задоволенні позову слугувало те, що до участі у справі в якості відповідача не було залучено Державної податкової служби України. 13.03.2025 року до суду надійшли заперечення, згідно яких Головне управління ДПС у Миколаївській вказало, що повноваження щодо оформлення спадщини, видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання право власності не входять до функцій Головного управління ДПС у Миколаївській області. Ухвалою від 25.03.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явився, від нього надійшла заява (телефонограма) про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову заперечують. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову з наступних підстав. Згідно ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] народився [PERSON] та його батьками записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.25). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] помер [PERSON] (а.с.28). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.27). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, 28.10.1950 року виконавчим комітетом Соколово-Волянської сільської ради Нижньо-Устрицького району Дрогобицької області було складено актовий запис №4 про реєстрацію шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с.26). З копії довідки Пісківського старостинського округу Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області від 16.01.2023 за №3 вбачається, що на момент смерті [PERSON] , який помер [INFO] , разом з ним в житловому будинку за адресою [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: дружина [PERSON] , син [PERSON] , невістка [PERSON] , онука [PERSON] , онук [PERSON] (а.с.22). Згідно акту про встановлення факту спільного проживання від 26.12.2023 року, [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство, були задоволенні спільним житям, жили у мирі, без сварок, мали гарні стосунки, завжди були доброзичливі в ввічливі один з одним (а.с.5). З копії довідки Пісківського територіального органу виконавчого комітету Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області від 22.02.2020 за №322 вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] проживала та вела господарство з сином [PERSON] за адресою [ADDRESS] до дня смерті (а.с.21). З копії довідки Пісківського старостинського округу Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області від 06.11.2023 за №73 вбачається, що в житловому будинку по [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: [PERSON] , 02.05.1930, [PERSON] , 14.09.1956, [PERSON] , 15.12.1958 (а.с.6). З копії повідомлення Пісківського старостинського округу Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області від 10.11.2023 вбачається, що на момент смерті [PERSON] довідка про останнє місце проживання була видана на підставі даних погосподарської книги №3 за 1986-1990 роки, номер будинку не був вказаний, так як у всіх погосподарських книгах по 2006 рік нумерація відсутня (а.с.7). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.01.2022 року, зареєстрованого в реєстрі за №32, спадкоємцем спадкового майна [PERSON] , яка померла [INFO] , що складається з земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2500 га, розташованої по [ADDRESS] , кадастовий номер 4820684601:01:005:0011, є її син [PERSON] (а.с.23). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №295651208, сформованого 21.01.2022 року, право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастовий номер 4820684601:01:005:0011 зареєстровано за [PERSON] (а.с.24). З копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого станом на 20.11.2022 року, вбачається, що [PERSON] є замовником технічної інвентаризації житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] (а.с.16-19). З копії довідки КП "Баштанське РБТІ" від 20.01.2023 року ха №15, вбачається, що згідно реєстрації по КП "Баштанське РБТІ", право приватної власності на нерухоме майно за померлим [PERSON] , розташоване по [ADDRESS] , не зареєстровано (а.с.15). З копії звіту від 05.01.2024 року, оціночна вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] , становить 45800 грн. (а.с.12-13). Згідно постанови приватного нотаріуса Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області від 30.01.2023 року, позивачу [PERSON] відмовлено в оформленні спадкових прав після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно (а.с.11). Згідно рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 24.10.2023 року у справі №468/235/23-ц, в задоволенні позову [PERSON] до Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом було відмовлено (а.с.8-10). З копії спадкової справи №131/2020, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , вбачається, що спадщину після смерті останньої прийняли її діти: [PERSON] ; [PERSON] та [PERSON] (а.с.39-115). Згідно повідомлення приватного нотаріуса Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Остапенко В.В. від 22.03.2024 року, спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , не заводилась (а.с.116). Таким чином, з сукупності досліджених судом доказів вбачається, що [INFO] помер позивача батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем першої черги за законом та прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в володіння спадковим майном, оскільки спільно проживав зі спадкодавцем на час відкритя спадщини. Крім нього спадкоємцем за законом була мати позивача (дружина померлого) [PERSON] , яка також прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в володіння спадковим мйном, оскільки спільно проживала зі спадкодавцем на час відкритя спадщини. Факт їхнього перебування у шлюбі підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу (а.с.26). [INFO] [PERSON] померла, спадщину після смерті якої прийняли її діти: [PERSON] ; [PERSON] та позивач [PERSON] . Відповідно до вимог п.п.1,4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Спадкодавець [PERSON] помер [INFO] та позивач разом з матір`ю [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом, спадщину своєчасно прийняли. Відтак, до спірних відносин, в частині спадкування після смерті [PERSON] , підлягають застосуванню норми матеріального закону, чинного на час відкриття спадщини, а саме ЦК УРСР. Згідно ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. За змістом ст.ст. 529,530 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Відповідно до вимог 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. В свою чергу спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , відтак, до спірних відносин, в частині спадкування після смерті матері позивача, підлягають застосуванню норми чинного ЦК України. Відповідно до статей 1261, 1268; 1270, 1278 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертоюстатті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року в справі № 759/19779/18 (провадження № 61-4523св21) вказано, що: «у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування». В ході розгляду справи судом встановлено, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , спадщину прийняли позивач (син спадкодавця) та [PERSON] (дружина спадкодавця), а після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , спадщину прийняли: [PERSON] ; [PERSON] та позивач [PERSON] (діти спадкодавця). Відтак, належними відповідачами у справі мають бути саме останні - [PERSON] , [PERSON] та позивач [PERSON] , відповідно Головне управління ДПС у Миколаївській області не є належним відповідачем по даній справі. Згідно ч.2 ст. 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Позивачем клопотань про заміну відповідача належним відповідачем, чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявлялось. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Суд звертає увагу, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом із тим, установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Разом з тим, нормами ЦПК України суд не наділений правом з власної ініціативи здійснювати заміну неналежного відповідача. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні, визначенні процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18), від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17 (провадження № 14-20цс19). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 березня 2021 року в справі № 226/817/19 (провадження № 61-6327св20) вказано, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження». З матеріалів спадкової справи №131/2020, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] (а.с.39-115) вбачається, що позивачу було відомо про наявність інших спадкоємців, зокрема при укладенні договору про поділ спадщини (а.с.86), однак не звернув на це увагу при залученні до участі у справі відповідача. Доводи позивача з приводу того, що залучення ним сторони відповідача було здійснено з урахуванням висновків, наведених в рішенні Баштанського районного суду Миколаївської області від 24.10.2023 року у справі №468/235/23-ц, суд не бере до уваги та відхиляє їх, з огляду на те, що предмет і підстави позову у справі №468/235/23-ц є відмінними від предмету і підстав, наявних в даній справі. Так, зі змісту рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 24.10.2023 року у справі №468/235/23-ц вбачається, що позивач у тому випадку просив визнати за ним право власності на даний будинок в цілому після смерті батька, при цьому не надав доказів на підтвердження перебування батька [PERSON] у шлюбі з матір`ю [PERSON] (що вплинуло на суб`єктивний склад сторін по справі). Натомість у даній справі позивач просив визнати за ним право власності на даний будинок після смерті обох батьків по частині після смерті кожного, при цьому вже надавши докази на підтвердження перебування батька [PERSON] у шлюбі з матір`ю [PERSON] . Саме дані відмінності і вплинули на визначення сторони відповідача. З огляду на викладене, суд вважає, що в задоволені позову слід відмовити, з покладанням на позивача витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed