Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

25.10.2024 року до Вінницького міського суду Вінницької області звернулася [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , з позовною заявою до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням суду було розірвано. При цьому, у період шлюбу у них народилося 2 дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Оскільки відповідач у добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дітей відмовлявся, за рішенням суду з нього стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), починаючи стягнення з 29.07.2019 року та до досягнення старшою дитиною повноліття. Однак, відповідач, несвоєчасно та не в повній мірі сплачував аліменти у результаті чого у нього виникла заборгованість по аліментах, яка станом на 01.09.2024 року складає 133\~622,67 грн., тому відповідно до ч.1 ст.196 СК України розмір пені за прострочення сплати аліментів становить 133\~622,67 грн., яку позивачка просила стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 29.10.2024 року позов було прийнято до провадження та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Додатково просила суд стягнути з відповідача понесені позивачкою витрати на правову допомогу у розмірі 3\~500,00 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Крім того, надав суду письмові пояснення, відповідно до яких вказав, що дійсно на сьогоднішній день у нього є заборгованість зі сплати аліментів, однак, така заборгованість виникла не з його вини, а виключно внаслідок обставин перебування у надміру скрутному матеріальному становищі, у тому числі через погіршення стану здоров`я та наявного захворювання захворювання лівої руки, кисть та пальці якої не рухаються та післятравматичний остеохондроз. З 2020 року він є безробітним, та постійного доходу немає. Відповідач не має на меті ухилятися від сплати аліментів, та намагається вживати усіх можливих заходів з пошуку роботи, однак, поки без результатно. На підставі викладеного просив суд зменшити розмір пені до 20\~000,00 грн. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що у [PERSON] та [PERSON] є батьками дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] (а.с.11-12). Шлюб між сторонами був розірваний на підставі заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28.11.2019 року. Після розірвання шлюбу [PERSON] поновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] ». (а.с.9-10). Також, на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06.09.2019 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки всіх його доходів починаючи з 29.07.2019 року і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с.7-8). Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів головного державного виконавця Третього відділу ДВС у м.Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Віталія Васильчука, заборгованість [PERSON] перед стягувачем [PERSON] з липня 2020 року по серпень 2024 року включно складає 133\~622,67 грн. (а.с.13). Згідно розрахунку позивача, пеня за прострочення сплати аліментів на утримання дитини станом на 01.09.2024 становить 133\~622,67 грн. (а.с.3). Порядок обчислення заборгованості по аліментам і розмір заборгованості не оспорений сторонами. Судом встановлено, що станом на день розгляду справи заборгованість по аліментам і пеня залишаються не погашеними. З дня реєстрації даної позовної заяви судом 25.10.2024 року, жодної сплати аліментів на утримання дітей відповідач не здійснив. Правовідносини між сторонами виникли з приводу обов`язку батька утримувати дитину та його виконання, тому при вирішенні спору суд застосовує відповідні норми СК України. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 1 статті 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Статтею 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідним є існування одночасно таких умов: - наявність заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою\~статті 189 СК України; - винні дії особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Верховний Суд в постанові від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 вказав, що тлумачення ст. 8 СК України та ч. 1 ст. 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачені випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. У постанові Верховного Суду від 18 січня 2021 року в справі №636/3546/17 (провадження № 61-19793св19) зроблено такий правовий висновок: «… відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника». Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). На платника аліментів не покладена така відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. У даній справі аліменти були стягнуті на підставі рішення суду від 06.09.2019 року, виконавчий лист за яким позивач пред`явила до примусового виконання. Відповідач знав про рішення суду і про свій обов`язок сплати аліментів, та доказів відсутності вини у виникненні заборгованості відповідач не надав, крім того, суд вважає, що неможливість працевлаштуватися не є безумовною підставою для невиконання рішення суду та замешення розміру пені. Відтак, суд дійшов висновку, що заборгованість зі сплати аліментів з липня 2020 року до серпня 2024 року в сумі 133\~622,67 грн. утворилась з вини платника аліментів [PERSON] . Оскільки відповідач не довів, що вжив всіх залежних від нього заходів для належного виконання обов`язку по утриманню двох дітей і погашення заборгованості по сплаті аліментів, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити та стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей за період з липня 2020 року до серпень 2024 року в сумі 133\~622,67 грн., що відповідає розміру заборгованості по аліментам. На підставі ст. 141 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за ставками 2024 року в розмірі 1 211, 20 грн. Крім того, відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Право сторони на відшкодування понесених витрат на оплату послуг адвоката вбачається з рішень Європейського суду з прав людини, практика якого в силу ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ч. 4 ст. 10 ЦПК України має використовуватись судами як джерело права, зокрема, п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015 року, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна та інші проти України" від 10.12.2009 року, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006 року, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 року. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат, представником позивача було надано договір про надання правової допомоги від 17.10.2024 року укладеного між адвокатом Геращенко Т.В. та [PERSON] , Акт приймання-передачі наданих послуг від 22.10.2024, відповідно до якого загальна вартість наданих послуг склала 3\~500,00 грн. Тому, суд вважає, що представником позивача надано необхідні докази про понесення судових витрат в загальному розмірі 3 500,00 гривень.

Outcome: approved