Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері. В позовній заяві позивач зазначає, що 23 квітня 1969 року вона уклав шлюб з [PERSON] . Від шлюбу з ним має двох синів [PERSON] , 1979 року народження та [PERSON] , 1970 року народження. Отримує пенсію за віком в сумі 5930,06 грн. З 06.10.2020 року є її чоловік - [PERSON] є інвалідом П групи. Їй 75 років, за станом здоров`я вона не може працювати. Інших джерел доходів, окрім пенсії, не має. Останні два роки тяжко хворіє її чоловік, у зв`язку з чим її син, [PERSON] , є фізичною особою-підприємцем, з його слів він має регулярні доходи, які витрачає на себе та свого малолітнього сина. В зареєстрованому шлюбі він не перебуває. Їй же він ніякої допомоги не надає, хоча в нього є можливість надавати таку матеріальну допомогу. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] , аліменти на своє утримання в розмірі 25% відсотків від заробітку (доходу) щомісячно. Відповідачем [PERSON] подано через канцелярію суду відзив на позовну заяву. В якому зазначено, що позовну заяву своєї матері він визнає частково і не заперечує проти стягнення з нього на його утримання аліментів в розмірі 1/6 (однієї шостої) частини від його заробітку щомісяця, оскільки, відповідно до вимог Сімейного кодексу України зобов`язаний матеріально забезпечувати як своїх непрацездатних батьків, так і неповнолітніх дітей до їх повноліття. В даний час з нього рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 19.06.2023 року стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , який після розлучення хоча і проживав з ним, але у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації та окупацією м. Ірпінь Київської області російськими військами тимчасово перебуває з матір`ю в Польщі. Крім того, в результаті воєнних дій в м. Ірпінь Київської області був суттєво пошкоджений його будинок і він самостійно його відновлює. Що ж стосується його батьків, то вони дійсно потребують значної матеріальної допомоги, оскільки, за своїм віком та станом свого здоров`я працювати не можуть, а проживаючи в м. Києві ніяких додаткових доходів крім пенсії не мають. Хоча він і надавав своїм батькам матеріальну та фізичну допомогу, але з врахуванням коштів, які змушений був витрачати на утримання та навчання сина, ремонт свого пошкодженого будинку, матеріальна допомога, мабуть, для батьків була недостатньою та нерегулярною. Просить суд позовну заяву [PERSON] до нього про стягнення аліментів задоволити частково стягнувши з нього аліменти в розмірі 1/6 (однієї шостої) частини заробітку (доходу) щомісяця довічно або до зміни матеріального становища сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, її представник - адвокат Жабен Л.І. через канцелярію суду подала заяву про слухання справи без участі представника позивача та позивача, крім того зазначила, що оскільки, відповідач погоджується сплачувати аліменти на утримання своєї матері в розмірі 1/6 частини свого заробітку, тому просить суд позовну заяву задовольнити з врахуванням відзиву відповідача, тобто стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини його доходу щомісячно на утримання матері [PERSON] . В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив справу розглядати у його відсутності. Судом встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Згідно пенсійного посвідчення серія [NUMBER] , виданого 16 липня 2003 року [PERSON] , отримує пенсію за віком. Позивач стверджує, що її пенсія становить 5930,06грн., при цьому подає виписку зі свого карткового рахунку з якого вбачається, щомісячне надходження за період з січня 2023 року по серпень 2023 року в розмірі: 10.01.2013 - 4931,71грн., 09.02.2023 - 4931,71грн., 09.03.2023 - 5774,06грн., 10.04.2023 - 5774,06грн., 10.05.2023 - 5774,06грн., 09.06.2023 - 5805,26грн., 10.07.2023 - 5930,06грн., 10.08.2023 - 5930,06грн. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що [PERSON] від 28.01.2016 року є фізичною особою-підприємцем. Згідно зі ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. У відповідності до ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Тлумачення ст. 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх «дітей» утримувати своїх батьків виникає на підставі сукупності наступних умов - походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення), непрацездатність матері, батька та потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Отже, зобов`язання повнолітніх «дітей» утримувати своїх батьків не виникає в разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. При цьому обов`язок повнолітніх «дітей» не пов`язується з їхньою працездатністю й можливістю надавати батькам матеріальну допомогу (це зазначено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 р. у справі №212/1055/18-ц). У відповідності до ч. 1 ст. 204 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними особами, зокрема, є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами . Відповідно до ст. 47 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», діти зобов`язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними. Таким чином, необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги не є абсолютним. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК). Таким чином, право на утримання від дочки, сина - мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Обов`язок дітей утримувати батьків не залежить від їхнього матеріального стану. Частиною 1 ст. 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Згідно ч.2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. З матеріалів справи, не вбачається підстав передбачених ст.204 СК України для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивача. При цьому з матеріалів справи вбачається, що у позивача є двоє повнолітніх синів. Відповідно до положень Сімейного кодексу України позивач має право вимагати утриманні і від іншого свого сина. Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно ч.1. ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не заперечує факт непрацездатності матері та наявності у неї потреби у матеріальній допомозі. З огляду на наведене, а також враховуючи наявність у відповідача інших осіб, що перебувають на утриманні (ст. 180 СК України), суд зважаючи на право позивача на отримання утримання й з іншого свого сина, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, а саме: стягувати з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/12 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 28 серпня 2023 року (дати подання позову) - довічно. Відповідно до статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви. Розподіляючи судові витрати, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів (пункт 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір»), а тому з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial