Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

АТ «Акцент Банк» звернулося до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить стягнути зі [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 03.10.2016 в розмірі 57 266,03 грн станом на 09.11.2024 року, що складається з: 48 180,36 грн заборгованість за тілом кредиту; 9 085,67 грн заборгованість за відсотками; 0,00 грн штрафи, а також судові витрати у розмірі 3 028 грн за сплату судового збору. Позовні вимоги\~обґрунтовані тим,\~що 03.10.2016\~ [PERSON] \~приєдналася до\~Умов та\~Правил надання\~банківських послуг\~АТ «Акцент-Банк»\~шляхом підписання\~Анкети-Заяви,\~на підставі\~якої було\~відкрито банківський\~рахунок,\~встановлено кредитний\~ліміт та\~видано платіжну\~картку.\~Кредитний ліміт\~надано зі\~сплатою відсотків\~у розмірі\~46,8%\~річних на\~суму залишку\~заборгованості.\~Відповідач підтвердила,\~що Анкета-Заява\~разом з\~Умовами та\~Правилами,\~розміщеними на\~сайті https://a-bank.com.ua/terms, складають кредитний договір. Позивач виконав свої зобов`язання, надавши кредит, однак Відповідач не виконувала зобов`язань щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків, що призвело до утворення заборгованості. Позивач намагався врегулювати спір у досудовому порядку шляхом надсилання SMS-повідомлень та телефонних дзвінків, але заборгованість не погашена. Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 07.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами. Позивач подав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, яке було задоволено судом. Відповідач не подала відзиву на позов, не надала клопотань про розгляд справи за правилами загального позовного провадження чи з повідомленням сторін. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, за відсутності відзиву відповідача суд вирішує справу на підставі наявних матеріалів. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається без повідомлення сторін за наявними матеріалами, якщо сторони не подали клопотань про інше. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі письмових доказів, дійшов наступних висновків. Судом встановлено,\~що 03.10.2016\~ [PERSON] \~підписала Анкету-Заяву\~про приєднання\~до Умов\~та Правил\~надання банківських\~послуг АТ\~«Акцент-Банк»,\~чим висловила\~згоду на\~укладення договору\~про надання\~банківських послуг\~(а.с.10).\~На момент\~підписання Анкети-Заяви\~кредитний ліміт\~становив 0,00\~грн,\~що підтверджується\~Довідкою за\~лімітами (а.с.21).\~Анкета-Заява\~разом з\~Умовами та\~Правилами,\~розміщеними на\~сайті https://a-bank.com.ua/terms, складають договір про надання банківських послуг. Згідно з Довідкою за картами, Відповідачу відкрито рахунок № [NUMBER] та видано платіжні картки: № [NUMBER] (до вересня 2028 року); № [NUMBER] (до грудня 2031 року); № [NUMBER] (до березня 2021 року) (а.с.22) Відповідно до Довідки за лімітами, після підписання Анкети-Заяви кредитний ліміт змінювався банком та Відповідачем, зокрема: 12.10.2021 збільшено до 20 000 грн (ініціатор банк та клієнт); 07.12.2021 зменшено до 15 000 грн; 11.02.2022 збільшено до 45 000 грн; 01.03.2022 зменшено до 33 725 грн; 14.07.2022 збільшено до 63 700 грн; 09.05.2023 збільшено до 30 000 грн; 09.10.2023 збільшено до 50 000 грн; 02.02.2024 зменшено до 20 000 грн; 08.03.2024 збільшено та зменшено до 50 000 грн (а.с.21). Згідно з Розрахунком заборгованості, станом на 09.11.2024 року заборгованість становить 57 266,03 грн, з яких: 48 180,36 грн тіло кредиту; 9 085,67 грн відсотки (а.с.4-9). Однак Позивач не надав виписок по рахунку, які б підтверджували фактичне використання Відповідачем кредитних коштів, суми погашення заборгованості чи нарахування відсотків. Наявний розрахунок заборгованості не підкріплено первинними документами, такими як виписки по рахунку, що ускладнює перевірку достовірності заявленої суми заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його підписано стороною. Анкета-Заява, підписана Відповідачем, разом з Умовами та Правилами, розміщеними на сайті Позивача, складають договір про надання банківських послуг, що відповідає вимогам ст. 634 ЦК України (договір приєднання). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати кредит, а позичальник повернути його та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути отримані кошти у строк та порядку, встановленому договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином. Позивач стверджує, що Відповідач отримала та використовувала кредитні кошти, а заборгованість за тілом кредиту становить 48 180 грн 36 коп. Проте на момент підписання Анкети-Заяви 03.10.2016 та до 12.10.2021 кредитний ліміт згідно довідки (а.с. 21) кредитний ліміт становив 0,00 грн, що свідчить про відсутність наданих кредитних коштів у цей період. Проте нарахування заборгованості здійснювалось з 01.01.2017. Позивач не надав виписок по рахунку, які б підтверджували фактичний обсяг використаних коштів, суми погашення чи періодів прострочення. З урахуванням встановленого ліміту упродовж майже 5 років 0 грн., суд позбавлений можливості без первинних бухгалтерських документів встановити початок виникнення заборгованості та її розмір. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, Позивач не виконав обов`язку довести обставини, на які посилається, зокрема факт використання Відповідачем кредитних коштів у заявленому обсязі, виникнення заборгованості та її прострочення. За відсутності первинних документів суд не може достовірно встановити наявність та розмір заборгованості за тілом кредиту, що унеможливлює задоволення вимог Позивача в цій частині. Вимога про стягнення відсотків за користування кредитом також не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено, що відповідач взагалі користувалась кредитними коштами. Крім того Анкета-Заява, підписана Відповідачем, не містить чіткої домовленості щодо розміру відсотків. Умови та Правила, розміщені на сайті Позивача, неодноразово змінювалися з моменту укладення договору (03.10.2016), а Позивач не надав доказів, що Відповідач була ознайомлена та погодилася з конкретною відсотковою ставкою на момент укладення договору, наприклад, шляхом підписання Паспорту споживчого кредиту чи іншого документа, де зафіксовано відсоткову ставку. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, розмір відсотків та порядок їх сплати визначаються договором. У справі відсутні докази, що сторони письмово погодили відсоткову ставку, що також є підставою для відмови у стягненні відсотків за користування кредитом у розмірі 9 085 грн 67 коп. Цей висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.05.2022 у справі № 393/126/20, де зазначено, що паспорт споживчого кредиту не є договором, а лише підтверджує виконання переддоговірного обов`язку банку щодо інформування споживача. Аналогічно, Умови та Правила, розміщені на сайті, не можуть вважатися стандартною формою, якщо Позивач не довів, що Відповідач була ознайомлена з їхньою редакцією, чинною на момент укладення договору. Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Вимогами цивільного процесуального законодавства передбачено, що суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. У свою чергу учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову. У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має це усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків. За змістом частин другої, третьої статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами позовних вимог, а надані ним докази є недостатніми, та не дають підстави дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмету доказування, тому позов є необґрунтованим, отже суд відмовляє в його задоволенні повністю. Позивачем понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати розподіляються між сторонами пропорційно до задоволених вимог. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати покладаються на Позивача.

Outcome: dismissed