Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

23 грудня 2024 року позивач [PERSON] , через представника [PERSON] , звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на своє утримання, як доньки, у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючі з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення позивачем 23 років. Свої позовні вимоги [PERSON] , обґрунтовує тим, що відповідач записаний батьком в свідоцтві про її народження. Позивач, досягла повноліття й продовжує навчання в Галузевій школі першого ступеня закладу професійного удосконалення в м.Зелена Гура та є ученицею 11-Б класу. Навчається на денній формі навчання, у зв`язку із чим, не може працевлаштуватися, стипендії не отримує, тому потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно матеріальне забезпечення не надає, з цих підстав [PERSON] просить задовольнити позов. Ухвалою 03 лютого 2025 року Фастівського міськрайонного суду Київської області цивільну справу направлено до Оболонського районного суду міста Києва за правилами альтернативної підсудності, визначеної ст. 285 ЦПК України, за зареєстрованим місцем проживання позивача: [ADDRESS] , що знаходиться в Оболонському районі міста Києва. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 лютого 2025 року матеріали позовної заяви передано на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою суду від 27 лютого 2025 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду на 31 березня 2025 року. Ухвалою суду від 31 березня 2025 року за клопотанням представника позивача витребувано з Фастівської ОДПІ в Київській області інформацію про місце працевлаштування та розмір доходу [PERSON] , [INFO] . Розгляд справи відкладено до01 травня 2025 року. В судове засідання позивач та її представник не зявилися. 29 квітня 2025 року від представника позивача - адвоката Гаврилюк Т.А. надійшла заява про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з?явився, про розгляд справи повідомлений судом належним чином. Судова кореспонденція суду надсилалась відповідачу за адресою зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] . Конверти повернулися з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Окрім того, відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом смс сповіщення у додатку «Viber». Клопотання про відкладення розгляду справи, до суду відповідач не надіслав, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , записаний батьком (а.с.16). Згідно довідки від 05 грудня 2024 року [PERSON] ,2006 року народження є ученицею 11-Б класу Галузевої школи І ступеня Закладу професійного удосконалення у м.Зелена Гура (2024/2025 рік навчання). Заняття проводяться щоденно. (а.с.13). З відповіді ДПС України від 31 березня 2025 року встановлено, що [PERSON] проходить службу в ЗСУ з жовтня 2024 року по січень 2025 року в різних частинах, отримує щомісячний заробіток в середньому розмірі 70985,29 грн. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами справи не досягнуто. За приписами ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У відповідності до ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3, від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд зауважує, що обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 року встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 23 січня 2019 року в справі № 346/103/17, дитина, яка навчається на денній формі, не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання. Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» установлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривні. З наданої довідки про доходи відповідача вбачається, що щомісячний заробіток відповідача, без утримання податків та обов`язкових платежів становить 70985,29 грн. З даного розрахунку 1/6 частина буде становити 11830,88 грн, що втричі перевищує прожитковий мінімум для дитини. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги, те що відповідач має стабільний заробіток, служить в ЗСУ, в розмір виплаченого доходу входить «бойові» виплати, а також враховуючи обов`язок обох батьків утримувати дитину, вважає, що аліменти у розмірі 1/6 частини від доходу (заробітку) батька будуть достатніми щоб забезпечити повнолітній доньці належний рівень для проживання та навчання. Також, у довідці про навчання відсутня інформація про закінчення навчання [PERSON] , суд вважає за необхідне визначити кінцевим терміном стягнення аліментів припинення навчання, але не більше аніж до досягнення позивачем 23 річного віку. Відповідно до норми ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовна заява подана [PERSON] до Фастівського міськрайонного суду Київської області 23 грудня 2024 року, а тому суд присуджує аліменти, починаючи з цієї дати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, при зверненні до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, тому суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 1211,20 грн на користь держави. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial