Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

Заявник звернулася до суду з вказаною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що 14.01.2025 вона звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії. Розгляд заяви, шляхом автоматизованого розподілу було покладено на Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирський області. Рішенням ГУ ПФУ в Житомирський області від 21.01.2025 заявниці відмовлено у призначенні пенсії, оскільки на титульні сторінці трудової книжки зазначена дата народження [NUMBER] , що не відповідає її паспортним даним [INFO] . На підставі викладеного просить встановити факт належності їй трудової книжки [NUMBER] від 12.06.1978. Заявник в судове засідання не з`явилася, надала заява про розгляд справи без її участі, заяву підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не паовідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наведені докази у їх сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. За приписами ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому, згідно з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.01.1962 у с. Цеценівка Тернопільської області [INFO] народилась [PERSON] , про що у книзі реєстрації актів громадянського стану про народження зроблено запис №5. 23.08.1980 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим було змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] від 23.08.1980. У паспорті громадянина України серії [NUMBER] , який видано 04.12.2000 Центрально-Міським РВ Криворізького МУ УМВС України у Дніпропетровській області дата народження заявниці [PERSON] зазначено [INFO] . Разом з цим у трудовій книжці [NUMBER] від 12.06.1978 тата народження [PERSON] зазначена як [NUMBER] , також зазначено, що прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] » згідно зі свідоцтва про укладення шлюбу № [NUMBER] від 23.08.1980. На підставі рішення ГУ ПФУ в Житомирський області №046150011753 від 21.01.2025 [PERSON] відмовлено у призначенні пенсії, оскільки на титульні сторінці трудової книжки зазначена дата народження [NUMBER] , що не відповідає її паспортним даним. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що зазначена у трудовій книжці [NUMBER] від 12.06.1978 дата народження заявниці [PERSON] [INFO] , не відповідає дійсній, яка згідно з паспортом громадянина України 14.12.1961. Отже, враховуючи, що факт, заявлений заявником для встановлення у судовому порядку має юридичне значення для реалізації заявником права на пенсійне забезпечення, суд вважає можливим встановити вказаний факт в порядку, визначеному нормами глави 6 розділу IV ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved