Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

02.10.2024 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до Добрянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права на приватизацію квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язання провести приватизацію квартири за позивачем безоплатно. Позовні вимоги мотивовано тим, що [PERSON] 19.02.2024 р. звернулась до відповідача з заявою про приватизацію квартири за адресою: [ADDRESS] . До заяви були додані документи: копія паспорта та РНОККП заявника, копії свідоцтв про смерть чоловіка та доньки заявника, копія рішення виконавчого комітету Ріпкинської районної Ради народних депутатів від 28.06.1983 р. № 290 «Про виділення квартир громадянам», ордер № 270 від 28.06.1983 р. та технічний паспорт на квартиру. Дана заява була зареєстрована відповідачем 19.02.2024 р. за вх. № 30, відповідь на яку [PERSON] надано не було. В усному порядку відповідачем було повідомлено [PERSON] , що до заяви на приватизацію не надано довідки АТ «Державний ощадний банк України» про невикористання житлових чеків. Оскільки [PERSON] вважає відмову у приватизації житла неправомірною, остання звернулася з відповідним позовом. Справу передано головуючому судді 03.10.2024 р. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 07.10.2024 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 04.11.2024 р. 04.11.2024 р. справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. 06.11.2024 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, зареєстрований за вх. № ЕП-1179/24-Вх. З даного відзиву вбачається, що будинок, у якому розташована спірна квартира не належить до комунальної власності, а відтак Добрянська седищна рада Чернігівського району Чернігівської області не вважає себе належним відповідачем у даній справі, оскільки не має права на розпорядження вказаною квартирою. 18.11.2024 р. від позивача надійшла відповідь на відзив, зареєстрована за вх. № 4598/24, де з посиланням на рішення виконкому Ріпкинської районної ради від 15.01.1992 р. № 8 та рішення виконкому Добрянської селищної ради від 20.02.1992 р. № 10, позивач вважає, що будинок було передано до комунальної власності, а тому Добрянська селищна рада є належним відповідачем у даній справі. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10.12.2024 р. витребувано від архівного відділу Чернігівської районної державної адміністрації: рішення виконкому Добрянської селищної ради від 20 червня 1983 року № ІІІ, рішення виконкому Добрянської селищної ради № 16 від 22 лютого 1992 року. Оголошено перерву в підготовчому засіданні до 29.01.2025 р. 20.01.2025 р. від відповідача надійшло клопотання про виклик свідка, зареєстроване за вх. № ЕП-54/25-Вх. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 29.01.2025 р. клопотання відповідача про виклик свідка задоволено, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.02.2025 р. У судовому засіданні 20.02.2025 р. представник позивача наголосив на тому, що чоловік позивача помер і нотаріус відмовила у оформленні спадщини з огляду на те, що за життя він не вжив заходів щодо приватизації даної квартири. Тоді позивач звернулась до відповідача з заявою про приватизацію, однак відповіді не отримала. Представник позивача наголосив на тому, що ч. 10 ст. 8 Закону про приватизацію забороняє органам місцевого самоврядування відмовляти у приватизації. Позивач є ветераном праці і відповідно до ст. 6 Закону про приватизацію майна вона має право на безкоштовну приватизацію. Квартира була видана на чотирьох осіб: чоловіка позивача, позивача, дочки (яка померла) та дочки (яка вже купила квартиру і втратила право на приватизацію, крім того вже дуже довго не проживає за цією адресою). На заперечення відповідача про відсутність на балансі цієї квартири представник позивача зауважив, що належність права на розпорядження цим майном підтверджується рішенням 20.02.1992 р., прийнятого на підставі рішення районної ради від 15 січня 1992 року № 8. На переконання представника позивача, відповідач прийняв на себе управління майном на праві повного господарського відання. Право на приватизацію підтверджується ордером та довідкою «Ощадбанку» про те, що позивачем ніколи не використовувалися житлові чеки. Позивач зареєстрована та проживає за цією адресою вже більше двадцяти років. Акт приймання-передачі не зберігся. Проте доказом правомірності заявлення позовних вимог представник позивача вказав на договори купівлі-продаж інших квартир у цьому будинку саме Добрянською селищною радою. Представники відповідача у судовому засіданні 20.02.2025 р. проти задоволення позовних вимог заперечили, зазначивши, що рішення, а також акт до нього зберігаються у державному архіві, але позивачем такий акт не надано. Чоловіку позивача надавалося право викупу квартири, але він ним не скористався. У відповідача ведеться бухгалтерський облік, де спірна квартира відсутня. Для того, щоб виконати рішення суду, відповідачу потрібні підстави для визнання квартири безхазяйним майном. При цьому, у цій квартирі тривалий час проживає позивач, має субсидію на сплату комунальних послуг. Тому єдиний шлях для оформлення права власності застосування інституту набувальної давності. Представники відповідача зазначили, що за рішенням 1992 року передавалася лише житлово-комунальна дільниця, а не інше майно, тим більше житловий фонд підприємства сільгосптехніки. Представники відповідача зазначили, що за положеннями частини 6 статті 3 Закону про приватизацію державного/комунального майна здійснюється відчуження лише того майна, що перебуває у комунальній власності. На сьогодні будинок обслуговується співвласниками самостійно без створення ОСББ, обслуговування будинку здійснюється власниками будинку самостійно. Представники відповідача зазначили, що не мають жодних заперечень щодо оформлення права власності на житло позивачем, однак селищна рада не є належним відповідачем у справі. Допитаний у судовому засіданні 20.02.2025 р. свідок [PERSON] , що обіймав посаду голови селищної ради з 1984 року до 1994 року, показав, що з самого початку спірний будинок належав «сільгосптехніці», потім був переданий на баланс ЖЕДу, а коли почалася приватизація за гроші майже всі приватизували квартири, крім [PERSON] та [PERSON] . Осадчі приватизували пізніше. На думку свідка, теж оплатно. Свідок роз`яснив процедуру приватизації наступним чином: збиралася комісія селищної ради з оцінки майна, на виконкомі затверджувалася ціна продажу, люди оплачували, зверталися до нотаріуса та підписували договори купівлі-продажу, підписували його той, хто купує квартиру та [PERSON] , начальниця ЖЕДу. Така була платна приватизація, а безоплатною свідок не займався, тому не знає процедури, бо безоплатною приватизацією займався райвиконком. При цьому, свідок вказав, що селищна рада була задіяна у процедурі викупу майна саме через те, що майно, яке було на території селищної ради, рахувалося її майном. Однак балансоутримувачем на той час була ЖЕД, їй передавались усі будинки. Виконком лише затверджував кошторис на ремонт цього житла, а для ремонту ЖЕД вже наймала організації (комунгосп та інші). ЖЕД тоді була одна на весь район. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20.02.2025 р., постановленою без оформлення окремим документом, оголошено перерву у судовому засіданні до 11.03.2025 р. 07.03.2025 р. від позивача надійшли додаткові пояснення у справі, зареєстровані за вх. № 879/25. У наданих поясненнях позивач повторно зазначає, що будинок було прийнято у комунальну власність Добрянської селищної ради на підставі рішення від 20.02.1992 р. № 10. Таким чином, на думку позивача, остання правомірно звернулась до відповідача з заявою, щодо безоплатної приватизації квартири. 10.03.2025 р. від позивача надійшли додаткові пояснення у справі, зареєстровані за вх. № 897/25. У наданих поясненнях позивач зазначає, що будинок, що розташований у [ADDRESS] , 03.12.1992 р. був зареєстрований за Ріпкинським виробничим управлінням житлово-комунального господарства за реєстровим № 104. Таким чином, позивач вважає доведеним факт бездіяльності Добрянської селищної ради щодо неприйняття в комунальну власність територіальної громади житлового будинку [ADDRESS] . Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11.03.2025 р. від комунального підприємства "Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації" Чернігівської обласної ради було витребувано копії матеріалів реєстраційної справи житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі яких було здійснено реєстрацію житлового будинку (реєстраційне посвідчення від 03 грудня 1992 року, запис № 104). 01.04.2025 р. від ТОВ «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» на виконання вищезазначеної ухвали надійшов лист, яким повідомлено, що отримати інвентаризаційну справу може судовий розпорядник безпосередньо на виробничій дільниці підприємства за адресою: [ADDRESS] , по вівторках з 8:30 год до 13:00 год. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 04.04.2025 р., з метою отримання інвентаризаційної справи, було оголошено перерву у судовому засіданні до 24.04.2025 р. 24.04.2025 р. справу знято з розгляду у зв`язку з перебкванням судді в іншому провадженні. Судове засідання призначено на 12.05.2025 р. 12.05.2025 р. від відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, зареєстрована за вх. ЕП-616/25-Вх. 12.05.2025 р. від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, зареєстрована за вх. 2037/25. Позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися. Повідомлялися про день, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, заслухавши учасників судового засідання, допитавши свідка, дослідивши письмові докази у справі, звертає увагу на таке. Як вбачається з оригіналу інвентаризаційної справи № 11319 Чернігівського МБТІ на житловий будинок [ADDRESS] , перші відомості про суб`єктів обслуговування будинку наявні на аркуші 28 (цифра «20» закреслена). Так з вказаного аркуша замовником послуг МБТІ зазначено Добрянське ремонтно-транспортне підприємство, дата проведення розрахунку 21.01.1988 р. Рік введення в експлуатацію будинку серпень 1983 (аркуш 84). На аркуші 31 міститься реєстраційне посвідчення від 03.12.1992 р. за № 104, згідно якого спірний будинок зареєстровано за Ріпкинським виробничим управлінням житлово-комунального господарства на підставі рішення виконкому Добрянської селищної ради № 16 від 22.02.1992 р. На аркушах інвентаризаційної справи 32-43 (і далі) наявні довідки-характеристики, видані Ріпкинському ПУНСКХ для пред`явлення до нотаріальної контори з метою відчуження частини будинку. З наявних копій договорів купівлі-продажу квартир вбачається, що вони були укладені від імені виконкому Добрянської селищної ради народних депутатів в особі начальника Ріпкинського ЖЕДу на підставі довіреності Добрянської селищної ради (аркуші 56 77 інвентаризаційної справи і далі). Аналогічний договір № 2246 було укладено і з [PERSON] 22.12.1992 р., за змістом ксерокопії якого ціна продажу встановлена актом оціночної комісії від 15.07.1992 р., затвердженим рішенням виконкому Добрянської селищної ради № 47 від 16.07.1992 р. Покупцем сплачено шість тисяч карбованців, які внесені у касу Добрянської селищної ради 20.07.1992 р., що підтверджується довідкою Добрянської селищної ради № 1704 від 17.12.1992 р. (аркуш інвентаризаційної справи не пронумеровано). Рішенням виконавчого комітету Добрянської селищної ради від 16.07.1992 р. № 47 [PERSON] та [PERSON] надано пільгу у вигляді безоплатної приватизації квартир (аркуш 78). На підставі цього рішення [PERSON] видано свідоцтво про право власності(аркуш 79). Також згідно копії рішення виконавчого комітету Ріпкинської районної ради народних депутатів Чернігівської області "Про розмежування державного майна, що належить до комунальної власності Рад народних депутатів" від 15.01.1992 р. № 8 (далі - Рішення № 8) на виконання рішення облвиконкому від 23.12.1991 р. № 294 "Про розмежування державного майна, що належить до комунальної власності Рад народних депутатів" до складу районного виробничого управління ЖКГ було передано дільницю водопровідно-каналізаційного господарства, затверджено перелік підприємств, організацій та установ, що передаються до комунальної власності, доручено викнкомам селищних Рад народних депутатів прийняти на себе управління майном та закріпити його за вказаними підприємствами на праві повного господарського відання (а. с. 95 - 97). На виконання цього рішення виконавчим комітетом Добрянської селищної ради народних депутатів Ріпкинського району Чернігівської області прийнято рішення "Про прийняття на виконком управління майном, переданим у комунальну власність селищної ради" від 20.02.1992 р. № 10, підписане головою виконкому Шопіним О. І. (далі - Рішення № 10). Згідно вказаного рішення виконавчим комітетом вирішено прийняти на себе управління майном, переданим у комунальну власність селищної ради (згідно переліку і роздільного акта приймання-передачі); закріпити прийняте у комунальну власність селищної ради майно за відповідними підприємствами на праві повного господарського відання (а. с. 99). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Ріпкинської районної ради народних депутатів України Чернігівської області від 28.06.1983 р. № 290 «Про виділення квартир громадянам» вирішено видати ордери на заселення квартир в [ADDRESS] , зокрема: [PERSON] , склад сім`ї чотири особи, двокімнатну № 5 (а. с. 17-19). 28.06.1983 р. виконавчим комітетом Ріпкинської районної ради народних депутатів видано ордер № 270, на ім`я [PERSON] , склад сім`ї: [PERSON] дружина, [PERSON] донька та [PERSON] донька ( а. с. 16). Рішенням виконавчого комітету Добрянської селищної ради народних депутатів Ріпкинського району Чернігівської області від 16.07.1992 р. № 47 «Про продаж квартир державного житлового фонду громадянам у приватну власність» вирішено затвердити акти оцінки квартир, що продаються у приватну власність та дозволено громадянам придбати квартири де вони проживають (а. с. 100). Рішенням виконавчого комітету Добрянської селищної ради народних депутатів Ріпкинського району Чернігівської області від 20.08.1992 р. № 54 «Про продаж квартир державного житлового фонду громадянам у приватну власність» вирішено затвердити акти квартир та дозволити придбати в приватну власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] за 6000 тис. карб. (а. с. 131). Надаючи правову оцінкуобставинам справи, суд зважає на таке. Станом на дату виділення квартир громадянам у спірному будинку (28.06.1983 р.) на території України діяли Основи житлового законодавства Союзу РСР і Союзних Республік, прийняті 24.06.1981 р. Згідно ст. 4 цих Основ житловий фонд включав: - жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд); - жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об`єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям (громадський житловий фонд); - жилі будинки, що належать житлово-будівельним кооперативам (фонд житлово-будівельних кооперативів); - жилі будинки, що є в особистій власності громадян (індивідуальний житловий фонд). За положеннями ст. 10 Основ державне управління в галузі використання і забезпечення схоронності житлового фонду здійснюється Радою Міністрів СРСР, Радами Міністрів союзних республік, Радами Міністрів автономних республік, виконавчими комітетами місцевих Рад народних депутатів, міністерствами, державними комітетами і відомствами, а також спеціально уповноваженими на те державними органами відповідно до законодавства Союзу РСР і союзних республік. Так реорганізація машино-тракторних станцій в ремонтно-технічні призвела до того, що колгоспи стали власниками техніки, що, в свою чергу, в кінці 1950-х поч. 1960-х рр. призвело також до створення мережі «Укрсільгосптехніка» (Українське об`єднання Ради Міністрів УРСР). Постановою Ради Міністрів УРСР "Про передачу районним відділенням "Сільгосптехніка" підприємств колишніх РТС, продаж колгоспам і передачу іншим організаціям окремих підприємств районних відділень "Сільгосптехніка" від 01.08.1961 р. № 1086 передано, ймовірно, підприємство колишнього РТС районному відділенню сільгосптехніки. Відтак, як свідчать матеріали справи, станом на 21.01.1988 р. будинок перебував у розпорядженні Добрянського ремонтно-транспортного підприємства. У грудні 1992 року МБТІ видавались довідки-характеристики Ріпкинському виробничому управлінню сільського господарства, що вбачається з інвентаризаційної справи. Попри те, що матеріали справи не містять інформації про форми власності усіх встановлених у даній справі господарюючих суб`єктів, з матеріалів справи очевидно вбачається, що будинок належав до державного житлового фонду (як зазначено у рішенні від 20.08.1992 р. № 54), та жодною зі сторін не заперечувалось, що цей будинок був збудований господарюючим суб`єктом, що здійснював ремонт сільськогосподарської техніки, та був заселений працівниками цього суб`єкта та членами їх сімей, як такими, що потребують поліпшення житлових умов. З огляду на викладене, при ухваленні рішення суд виходить з того, що будинок належав до державного житлового фонду, оскільки наявні у справі протиріччя виключаються змістом рішення від 20.08.1992 р. № 54 (а. с. 131). При цьому, суд не надає оцінки рішенням № 8 та № 10, оскільки вказаними рішеннями регламентовано порядок передачі підприємств, організацій та установ ЖКГ (в тому числі, але не виключно, дільницю виробничого управління ЖКГ та підприємство електромереж зовнішнього освітлення), і такі рішення жодним чином не стосуються передачі житлового фонду та не входять до предмета доказування у даній справі. Натомість, суд констатує, що ордер № 270 від 28.06.1983 р. (а. с. 16) видавався [PERSON] не виконавчим комітетом Добрянської селищної Ради народних депутатів, а виконавчим комітетом Ріпкинської районної Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Ріпкинської районної ради від 28.06.1983 р. № 290 (а. с. 17). За положеннями ст. 4 Основ державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд). Відповідно до ст. 24 Основ жилі приміщення надаються громадянам: у будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів - виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудових колективів. Станом на дату видачі чоловіку позивача ордера стаття 25 Основ передбачала, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянину ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Таким чином вселення у спірну квартиру чоловіка позивача та членів його сім`ї здійснювалось виконавчим комітетом Ріпкинської районної Ради народних депутатів. При цьому, статтею 26 Основ передбачалося укладення договору найму жилого приміщення в письмовій формі на підставі ордера, якого позивачем в якості доказу не надано. 22.07.1992 р. був введений в дію Закон України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19.06.1992 р. № 2482-XII (далі - Закон № 2482). За положеннями ч. 1 ст. 2 вказаного Закону до об`єктів приватизації (далі - квартири (будинки) належать: - квартири багатоквартирних будинків та одноквартирні будинки, які використовуються громадянами на умовах найму; - незаселені квартири, частини будинків, одноквартирні будинки після закінчення їх будівництва, реконструкції, ремонту та поточного звільнення. Згідно ст. 3 Закону № 2482 у первісній редакції приватизація здійснюється шляхом: - безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; - продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону № 2482 за громадянами, які не виявили бажання приватизувати займане ними житло, зберігається чинний порядок одержання і користування житлом на умовах найму. Відтак з набранням чинності вказаним законом чоловік позивача набув право на приватизацію спірної квартири, однак, не скориставшись таким правом, залишився у статусі наймача державного житлового фонду на підставі договору найму, копію якого позивачем не надано. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону № 2482 приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Відтак положеннями цієї норми (станом на 16.07.1992 р. - дату прийняття рішення Добрянською селищною радою про продаж квартир державного фонду № 47) чітко визначалося, що рішення про приватизацію може бути прийнято лише тим суб`єктом, у повному господарському віданні або оперативному управлінні якого знаходиться державний житловий фонд. За таких обставин, у суду відсутні підстави як стверджувати, що приватизація державного житлового фонду здійснювалась з порушенням чинного на той час законодавства, так і заперечувати в силу вищепроцитованих норм той факт, що станом на 16.07.1992 р. багатоквартирний житловий будинок знаходився у повному господарському віданні або оперативному управлінні Добрянської селищної ради народних депутатів, попри те, що рішення про його заселення приймалося районною радою. Факт закріплення будинку виконавчим комітетом Добрянської селищної Ради народних депутатів за Ріпкинським виробничим управлінням житлово-комунального господарства рішенням від 22.02.1992 р. № 16 (а. с. 43) жодним чином не нівелює цієї обставини, позаяк наявні в інвентаризаційній справі договори купівлі-продажу були укладені начальником Ріпкинської ЖЕД саме від імені Добрянської селищної ради на підставі довіреності. При цьому, таке закріплення не суперечило чинним на вказану дату положенням ст. 13 Основ та може лише означати, що Добрянська селищна рада передала будинок на баланс Ріпкинського ВУЖКГ, який потім було розформовано. За положеннями ст. 1 Закону № 2482 у чинній редакції державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Згідно ч. 1 ст. 2 цього Закону до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. За таких обставин, суд вважає прийнятними доводи позивача про те, що Добрянська седищна рада є належним відповідачем у справі, що також відповідає показанням свідка. Посилання відповідача на положення Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" від 18.01.2018 р. № 2269-VIII суд відхиляє у зв`язку з тим, що згідно ч. 2 ст. 3 цього Закону його дія не поширюється на приватизацію об`єктів державного житлового фонду, у тому числі гуртожитків. При цьому, судом враховується, що сторони у справі не заперечували як постійного проживання позивача у спірній квартирі, так і права останньої на набуття цієї квартири у власність. Відтак, на переконання суду, вимоги про визнання права на приватизацію державного житлового фонду у вигляді квартири, як члена сім`ї наймача, заявлені правомірно. В той же час, заявлені позовні вимоги про зобов`язання провести приватизацію квартири безоплатно, у даному спорі є передчасними, позаяк Законом № 2482 визначені способи приватизації, порядок розрахунку житлової площі, права інших осіб на приватизацію тощо, які необхідно враховувати у питанні приватизації, та суд не може перебирати на себе такі повноваження органу місцевого самоврядування. Належним способом захисту у даному спорі суд вважає зобов`язання відповідача вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 8 Закону 2482: здійснити приватизацію спірної квартири, не вдаючись до питання її оплатності та розрахунку площі. Виходячи з вищевикладеного, позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати на сплату судового збору. З огляду на те, що одна позовна вимога задоволена повністю, а інша - за виключенням способу приватизації, судові витрати підлягають стягненню у повному розмірі, позаяк не є подільними та відповідають заявленому змісту прохальної частини позову.

Outcome: partial