Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

Представник заявника [PERSON] , 19.03.2025 року звернулася до суду з заявою в інтересах [PERSON] , заінтересовані особи [PERSON] , орган опіки та піклування виконавчого комітету Великолучківської сільської ради Мукачівського району, Мукачівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Мукачівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, орган опіки та піклування Мукачівської районної державної адміністрації - районної військової адміністрації про усиновлення. Заявлені вимоги мотивує тим, що 30 липня 2024 року зареєстровано шлюб між заявником та [PERSON] (прізвище від попереднього шлюбу [PERSON] ), що підтверджується копією свідоцтва про одруження. Від першого шлюбу його дружина має малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , крім того [INFO] в них народилася спільна дитина - донька [PERSON] . З часу спільного подружнього проживання заявник разом з дружиною виховують [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , піклуючись про їх матеріальне забезпечення, фізичний і духовний розвиток. Діти вважають його своїм батьком, а він їх своїми дітьми. Дружина заявника, [PERSON] , не заперечує проти усиновлення заявником дітей. Біологічний батько дітей - [PERSON] помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть яку долучено до матеріалів заяви. Для виховання, розвитку та проживання дітей створено всі умови: діти мають свою кімнату, з усіма необхідними та життя та розвитку предметами. Стан здоров`я заявника задовільний, інфекційними захворюваннями не хворіє, антитіл на ВІЛ не виявлено, флюорографія патологічних змін не виявлено, наркотичних речовин не вживає, спиртними напоями не зловживає, на обліку або лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері не перебуває. Заявник до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має, в розшуку не перебуває. Відсутні обставини, які б перешкоджали заявнику бути усиновителем дітей. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежне від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В судове засідання сторони не з`явилися, повідомлялися належним чином, від представника заявника [PERSON] - адвоката Бедринець М.Ю. надійшла заява про розгляд даної заяви без їх участі, заявлені вимоги підтримують повністю. Від заінтересованої особи [PERSON] надійшла заява про розгляд даної справи без її участі, заявлені вимоги підтримує повністю. Від представника заінтересованої особи органу опіки та піклування Мукачівської районної державної адміністрації - районної військової адміністрації - Гарапко І.С. надійшла заява про розгляд даної справи без її участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задоволити. Вирішуючи справу по суті заявлених вимог, суд дослідив подані сторонами доказові матеріали та прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення заяви. Так, відповідно до ст.ст. 207-208 Сімейного кодексу України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.). Усиновленою може бути дитина (стаття 6 цього Кодексу). У виняткових випадках суд може постановити рішення про усиновлення повнолітньої особи, яка не має матері, батька або була позбавлена їхнього піклування. У цьому разі суд бере до уваги сімейний стан усиновлювача, зокрема відсутність у нього своїх дітей, та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частин 1-3 ст. 211 Сімейного кодексу України усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. У разі усиновлення повнолітньої особи різниця у віці не може бути меншою, ніж вісімнадцять років. Усиновлювачами можуть бути подружжя, а також особи, зазначені у частинах п`ятій та шостій цієї статті. Усиновлювачами не можуть бути особи однієї статі. Із ст. 224 (п.п. 1, 2, 4, 5 частини другої) Сімейного кодексу України вбачається, що суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я. З правової позиції викладеної у п.6 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», вирішуючи заяву про усиновлення по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги ч.1-3 ст. 218 СК України щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування необхідним вимогам. Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 2008 року №905 „Про затвердження Порядку провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей" (п.п. 1, 3) передбачено, що усиновлення дітей є пріоритетною формою влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Облік дітей, які можуть бути усиновлені, здійснюється службами у справах дітей районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах рад за місцем походження дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, уповноваженим органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань дітей, службами у справах дітей обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій та Мінсоцполітики. Відповідно до ст. 23 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), держави-учасниці визнають, що неповноцінна в розумовому або фізичному відношенні дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства. Держави-учасниці визнають право неповноцінної дитини на особливе піклування, заохочують і забезпечують надання за умови наявності ресурсів дитині, яка має на це право, та відповідальним за турботу про неї допомогу, щодо якої подано прохання і яка відповідає стану дитини та становищу її батьків або інших осіб, що забезпечують турботу про дитину. На визнання особливих потреб неповноцінної дитини допомога згідно з пунктом 2 цієї статті надається при можливості безкоштовно з урахуванням фінансових ресурсів батьків або інших осіб, що забезпечують турботу про дитину, та має на меті забезпечення неповноцінній дитині ефективного доступу до послуг у галузі освіти, професійної підготовки, медичного обслуговування, відновлення здоров`я, підготовки до трудової діяльності і доступу до засобів відпочинку таким чином, який призводить до найбільш повного по можливості залучення дитини в соціальне життя і досягнення розвитку її особи, включаючи культурний і духовний. У відповідності до ст. 27 вказаної вище Конвенції держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що 30 липня 2024 року зареєстровано шлюб між заявником та [PERSON] (прізвище від попереднього шлюбу [PERSON] ), що підтверджується копією свідоцтва про одруження. Заявник вказує, що від першого шлюбу його дружина має малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , крім того [INFO] в них народилася спільна дитина - донька [PERSON] . З часу спільного подружнього проживання заявник разом з дружиною виховують [PERSON] , [PERSON] , піклуючись про їх матеріальне забезпечення, фізичний і духовний розвиток. Відповідно до висновку про стан здоров`я заявника від 07.03.2025 року останній пройшов повне медичне обстеження, здоровий та може бути усиновлювачем. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Мукачівської районної державної адміністрації - районної військової адміністрації від 12 березня 2025 року № 223/02-26 діючи в інтересах малолітніх дітей, Мукачівська районна державна адміністрація - районна військова адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає усиновлення [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] громадянином [PERSON] доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей. У відповідності до ст. 218 СК України для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Згідно ч.4 ст. 219 СК України усиновлення дитини провадиться без згоди батьків, якщо вони позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка усиновлюється. У відповідності до ч.1-3 ст. 229 Сімейного Кодексу України особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Якщо усиновлюється дитина, яка досягла семи років, то для запису усиновлювача матір`ю, батьком потрібна згода дитини, крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 218 цього Кодексу. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. Враховуючи положення ст. 299 СК України, заявник виявив бажання бути записаною матір`ю з відповідним внесенням зміни до актового запису про народження. У відповідності до ч.1-2 ст. 231 СК України якщо усиновлювачами є одночасно жінка та чоловік і якщо вони записуються батьками дитини, відповідно змінюються прізвище та по батькові дитини. Якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. У відповідності до ч.1ст.233 СК України на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. В процесі судового розгляду справи перевірено відповідність вимог за заявою вищевказаним приписам законодавства. На підставі вищевикладеного, враховуючи всі надані заявником докази по справі, суд приходить до висновку, що звернення [PERSON] до суду з заявою про усиновлення дітей [PERSON] , [PERSON] , зумовлене саме його непереборним бажанням юридично оформити з дитиною родинні зв`язки, а його стан здоров`я та фінансові можливості дозволять забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя та розвитку дитини, що і є мотивом усиновлення заявника.

Outcome: approved