Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

\~ \~\~\~ \~28\~березня 2025\~року [PERSON] \~звернулася до\~Богродчанського районного\~суду Івано-Франківської\~області з\~заявою в якій просить суд встановити юридичний факт належності правовстановлюючого документа, а саме, що витяг з протоколу дванадцятої сесії Глибоківської сільської ради Богородчагського району Івано-Франківської області від 31 грудня 1997 року, виданий на ім`я [PERSON] належить померлій [INFO] [PERSON] , [INFO] . У поданій\~до суду\~заяві [PERSON] \~свої вимоги\~мотивує тим,\~що [INFO] померла її баба по лінії мами [PERSON] . За життя покійна розпорядилась своїм майном та склала заповіт, посвідчений секретарем Глибоківської сільської рада Богородчанського району Івано-Франківської області 23 вересня 2010 року, яким все належне їй майно заповіла заявниці. Після смерті спадкодавця у липні 2020 року заявниця звернулася з заявою до державного нотаріуса Богородчанської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини і 29 липня 2020 року їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,3199 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначає, що пізніше їй стало відомо, що за життя покійній належала земельна ділянка площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства та 0,10 га для обслуговування житлового будинку і у зв`язку з цим 19 лютого 2025 року знову звернулася в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини. Листом нотаріуса від 19 лютого 2025 року їй було відмовлено у оформленні спадщини, мотивуючи це тим, що для оформлення спадщини за заповітом на земельну ділянку їй необхідно встановити в судовому порядку факт передачі [PERSON] рішенням сесії Глибоківської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області від 31 грудня 1997 року, передачу у приватну власність земельних ділянок, оскільки архівний витяг видано на ім`я [PERSON] . Заявниця зазначає, що за життя по місцю проживання у с. Глибоке до баби звертались на ім`я [PERSON] . За життя покійна прізвище, ім`я та по батькові не змінювала. Про те, що [PERSON] та [PERSON] одна і та сама особа підтверджується рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 12 квітня 1994 року. У зв`язку з цим заявниця змушена була звертатися до суду для відновлення своїх спадкових прав. Представник заявника - адвокат Попович М. М. та заявниця [PERSON] у судовому засіданні підтримали доводи заяви та просили задовольнити заявлені вимоги. Представник заінтересованої особи - Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області на розгляд справи не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Селищний голова Заремба Р. Д. надіслав заяву про розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи, не заперечують проти задоволення заяви. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (згідно із\~пунктом 1 частини третьої статті 223 ЦПК України). Суд, вислухавши заявника, представника заявника, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 293\~ЦПК України окреме\~провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315\~ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 1постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. З матеріалів справи, зокрема, копії рішення дванадцятої сесії Глибоківської сільської ради народних депутатів Богородчанського району Івано-Франківської області від 31 грудня 1997 року, встановлено, що громадянам передано у приватну власність земельні ділянки для обслуговування житлових будинків та господарських споруд 0,25 га і для ведення особистого підсобного господарства 0,60 га, підтверджених Інструментальним обміром згідно поданих заяв громадян і складених списків на основі матеріалів інвентаризації земель (а.с.6). Відповідно до архівного витягу з протоколу дванадцятої сесії Глибоківської сільської ради від 31 грудня 1997 року, встановлено, що під порядковим номером 137 землекористувачеві [PERSON] , передано земельну ділянку загальною площею 0,70 га в тому числі: для обслуговування житлового будинку 0,10 га та для ведення особистого підсобного господарства 0,60 га (а.с.7). З дослідженої копії заповіту від 23 вересня 2009 року, вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким все належне їй майно, де б воно не було і з чого б не складалося, а також все те, на що вона за законом буде мати право, заповіла своїй онуці [PERSON] . Заповіт посвідчено 23 вересня 2009 року секретарем Глибоківської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за № 64 (а.с.11). З дослідженого свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 30 жовтня 1919 року виконавчим комітетом Глибоківської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , померла у селі Глибоке Богородчанського району Івано-Франківської області [INFO] у віці 95 років (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченого державним нотаріусом Богородчанської районної державної нотаріальної контори Войташеком І. І., спадкодавцем зазначеного у заповіті майна [PERSON] , 1924 року народження, є її онука [PERSON] . Спадщина на яку видано свідоцтво, складається із земельної ділянки, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в урочищі «Маслятина» (масив [NUMBER] ) на території Глибоківської сільської ради Богородчанського району, площею 0,3199 га. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] зареєструвала земельну ділянку площею 0,3199 га у встановленому порядку (а.с.9; 10). 19 лютого 2025 року державним нотаріусом Богородчанської державної нотаріальної контори Войташеком І. І. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку загальною площею 0,70 га в тому числі: для обслуговування житлового будинку 0,10 га та для ведення особистого підсобного господарства 0,60 га, у зв`язку з тим, що їй необхідно встановити у судовому порядку факт передачі земельної ділянки, відповідно до рішення сесії Глибоківської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області від 31 грудня 1997 року, у приватну власність [PERSON] , оскільки архівний витяг видано на ім`я [PERSON] (а.с.5). Згідно з архівною довідкою №С-4674 від 23 грудня 1993 року, виданою Державним архівом Івано-Франківської області, встановлено, що в документах Управління Служби безпеки України по Івано-Франківській області є відомості, що [PERSON] , 1924 року народження, була вивезена з с. Глибоке Богородчанського району в Німеччину, де примусово працювала ч/робочою з 23.11.1942 р. по 10.04.1945 р. (а.с.13). Разом з цим, рішенням Богородчанського районного суду від 12 квітня 1994 року, встановлено, що архівна довідка № С-4674, видана 23 грудня 1993 року Державним архівом Івано-Франківської області на ім`я [PERSON] , належить [PERSON] , 1924 року народження, уродженці с. Глибоке Богородчанського району Івано-Франківської області (а.с.12). Свідок [PERSON] дала показання, що проживає у [ADDRESS] . Заявниця [PERSON] є дружиною її рідного брата. Зазначила, що у спадкодавиці [PERSON] не було батька, а тому її називали « [PERSON] ». Крім того, що її у селі кликали «Текля», свідок підтвердила що також її називали і « [PERSON] ». Зазначила, що спадкодавиця померла у похилому віці, їй було понад 90 років. Свідок [PERSON] дав показання, що проживає у [ADDRESS] . Заявниця [PERSON] є його сусідкою. Зазначив, що працював на посаді голови Глибоківської сільської ради з 1991 року по 2006 р. У селі до Синишин зверталися на ім`я як « [PERSON] » так і « [PERSON] ». Вказав, що у рішенні сесії Глибоківської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області від 31 грудня 1997 року, була допущена помилка у написанні імені та по батькові [PERSON] . Відповідно до роз`яснення п. 12\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно листа ВСУ 01 січня 2012 року "Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що встановлення даного факту породжує юридичні наслідки для заявниці, так як на даний час це впливає на реалізацію її спадкового права. За таких обставин, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявником доведено перед судом обставини, на які він посилається, а тому вважає за можливе заяву задовольнити. На підставі\~наведеного,\~

Outcome: approved