Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, 3 % річних та інфляційних. Зазначало, що 14.07.2015 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» підготовлено Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який є договором приєднання, оферту до якого опубліковано того ж дня газеті Хрещатик № 99 (4695). В подальшому, розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 06 червня 2017 року № 668 встановлено тарифи та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та внесення змін до деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (КМДА). Згаданим розпорядженням встановлено тарифи та структура тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються підприємствами, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва, по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачем залежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Дане розпорядження опубліковано в газеті Хрещатик 14 червня 2017 року за № 62 (4975). Згаданим розпорядженням визначено, що Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» надає згадані вище послуги у [ADDRESS] , який знаходиться у Подільському районі. 28.12.2023 між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» (Замовник) та Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» (Виконавець) укладеного Договір про надання послуг № 28/223/ЦКС. На виконання вказаного Договору, Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» на адресу КП надано розрахунки заборгованості (з нарахуванням 3% річних та інфляційної складової боргу) та інші документи в розрізі боржників, які запитувало Комунальне підприємство, зокрема ПБ, адреса, будинок, квартира, особовий рахунок, період заборгованості інформацію щодо права власності, тощо. Вказаними документами встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] в період з 01.04.2015 до 01.06.2024 року виникла заборгованість зі сплати житлово-комунальних послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій виконавцем яких є Комунальне підприємство. Наданим розрахунком заборгованості встановлено, що заборгованість зі сплати житлово - комунальних послуг з утримання будинків, споруд п прибудинкових територій, складає: 53 745, 24 грн.; інфляційна складова, складає - 19 227,69 грн.; 3% річних складає - 5 961,86 грн., всього сума заборгованості складає - 78 934 грн. 79 коп. Зареєстрованим місцем проживання [PERSON] , [PERSON] є - [ADDRESS] , вказані особи користується послугами, які надає КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва». Посилаючись на те, що відповідачі свої зобов`язання по оплаті послуг з утримання будинків та прибудинкової території не виконують та у них утворилася заборгованість, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» просило стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за період з 01.04.2015 по 01.06.2024, яка складає 78 934 грн. 79 коп., з яких: 53 745 грн. 24 коп. - основна сума заборгованості, 19 227 грн. 69 коп. - інфляційні, 5 961 грн. 86 коп. - 3 % річних. Відповідно до ухвали судді Подільського районного суду м. Києва від 05.12.2024 було відкрито провадження у цивільній справі за позовом КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, 3 % річних та інфляційних та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У відзиві на позовну заяви відповідач [PERSON] зазначила, що вона може бути відповідачем у вказаній справі виключно за період з 27.12.2022, оскільки саме з того періоду квартира за адресою [ADDRESS] була отримана нею у власність на підставі свідоцтва про право на спадщину. Вказала, що позивачем не надано доказів на підтвердження надання їй житлово-комунальних послуг за період після 27.12.2022. Крім того, просила застосувати строки позовної давності. Посилаючись на вищевикладене, просила відмовити у задоволені позову. У відзиві на позовну заяви відповідач [PERSON] зазначив, що він не є власником квартири за адресою [ADDRESS] , а тому не може бути відповідачем у вказаній справі. Крім того, просив застосувати строк позовної давності. Посилаючись на вищевикладені обставини, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 14.07.2015 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» підготовлено Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який є договором приєднання, оферту до якого опубліковано того ж дня газеті Хрещатик № 99 (4695) (а.с. 23-24). Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 06 червня 2017 року № 668 встановлено тарифи та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та внесення змін до деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) (а.с. 31). Згідно з листом КК «Центр Комунального сервісу» департаменту житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу київської міської ради від 26.07.2024, за адресою [ADDRESS] з 05.02.2002 зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11-13). Згідно з п.п. 2.2.1, 2.2.2 статуту КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» предметом діяльності підприємства є утримання жилого та нежилого фонду, надання послуг з утримання споруд, будинків та прибудинкових територій. 28.12.2023 між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» (Замовник) та Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» (Виконавець) укладено Договір про надання послуг № 28/223/ЦКС (а.с. 10-17). Заборгованість відповідачів за житлово-комунальні послуги перед КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» за період з 01.04.2015 по 01.06.2024 складає 53 745 грн. 24 коп. (а.с. 10). Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) передбачено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 5 Закону до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; Комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Згідно пунктів 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 8 Закону виконавець комунальної послуги зобов`язаний: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 10 Закону ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] вказала, що вона може бути відповідачем у вказаній справі виключно за період з 27.12.2022, оскільки саме з того періоду квартира за адресою [ADDRESS] була отримана нею у власність на підставі свідоцтва про право на спадщину, відповідач [PERSON] зазначив, що він не є власником квартири за адресою [ADDRESS] , а тому не може бути відповідачем у вказаній справі. З приводу вказаного твердження відповідачів суд зазначає наступне. Відповідно до п. 6 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України вказано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем надано лист КК «Центр Комунального сервісу» департаменту житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу київської міської ради від 26.07.2024, відповідно до якого, за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] з 05.02.2002 (а.с. 11-13). Таким чином, відповідачами, у порушення вимог ст. ст. 76, 81 ЦПК України, доказів на підтвердження того, що вони не є споживачами житлово-комунальних послуг, відповідно до визначення, закріпленого Законом України «Про житлово-комунальні послуги», за період з 01.04.2015 до 01.06.2024, суду не надано. Як установлено судом, [PERSON] , [PERSON] свої зобов`язання з оплати послуг управління багатоквартирними будинками і спорудами та прибудинковими територіями за період з 01.04.2015 по 01.06.2024 не виконували, внаслідок чого станом у них утворилась заборгованість по рахунку у розмірі 53 745 грн. 24 коп. (а.с. 10). У відзивах на позовну заяву відповідачі просять застосувати строк позовної давності до вимоги про стягнення з них заборгованості за житлово-комунальні послуги. За змістом статей 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які відбулися у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No.2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року). Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. При цьому суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє в позові через необґрунтованість. Якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє в позові через сплив позовної давності в разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач. За правилами статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом № 540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності, і всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Отже, з урахуванням статті 257 ЦК України, позивач вправі був звернутися до суду з позовом до відповідачів за захистом свого порушеного права з вимогами про стягнення заборгованості, яка утворилася з 01.04.2015, у строк не пізніше 01.04.2018, позов подано 28.10.2024. Однак, оскільки Законом № 540-IX, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, було продовжено перебіг позовної давності для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на час дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), заява відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності підлягає частковому задоволенню судом з урахуванням положень вищенаведеного законодавства, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постанові від 06 травня 2021 року у справі № 903/323/20, від 06 грудня 2023 рокуу справі № 212/10834/21. У постанові від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22) Верховний Суд зазначив про те, що у пункті 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України в редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540 - ІХ перелічені всі статті Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Із даним позовом КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» звернулося до суду 28.10.2024, однак враховуючи, що пунктом 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України перебіг строку позовної давності продовжено на строк дії карантину, внесені до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України зміни набули чинності з 02.04.2020, відповідно не є пропущеним строк позовної давності щодо платежів, строк сплати яких станом на 02.04.2017 не завершився. За наведених обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за період з 02.04.2017 за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових є правомірними, оскільки подані в межах позовної давності. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, заборгованість відповідачів за період з 01.04.2017 до 01.06.2024 за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій складає 48 271 грн. (а.с. 10). За наведених обставин та з урахуванням норм вищевикладеного законодавства, вимоги позивача про стягнення з відповідачів суми боргу за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у розмірі 5 474 грн. 24 коп., які нараховані за період до 01.04.2017 пред`явлені поза межами строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні в цій частині. Ураховуючи те, що відповідачі не оплачують житлово-комунальні послуги та у них утворилася заборгованість перед позивачем, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову про стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» заборгованості за період з 01.04.2017 до 01.06.2024 за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у розмірі 48 271 грн. Крім того, позивач у позовній заяві просив стягнути з відповідача 19 227 грн. 69 коп. - інфляційних, 5 961 грн. 86 коп. - 3 % річних за період з 01.04.2015 по 01.06.2024. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, відповідно до абз. 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» (в редакції, чинній на період до 29.12.2023) в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Відповідно до абз. 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» (в редакції, діючій на момент ухвалення рішення) до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285). Відповідно до Указу Президента України № 64/222 «Про введення воєнного стану в Україні», Закону України від 29.10.2024 №4024-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжено до 09 травня 2025 року. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного законодавства, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для стягнення нарахованих 3% річних за період дії воєнного стану, а саме з 24.02.2022 по 01.06.2024. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України вказано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ураховуючи те, що позивачем ні в позовній заяві, ні в доданих документах не надано доказів на обґрунтування вимог щодо стягнення 3% річних та інфляційних за період, що передує введенню воєнного стану в Україні, а саме: не надано обґрунтованого окремого розрахунку заборгованості за нарахованими 3% річних та інфляційних за період з початку виникнення у відповідача заборгованості до початку введення воєнного стану в Україні, з урахуванням строку позовної давності, а тому, правових підстав для задоволення позову в частині стягнення 19 227 грн. 69 коп. - інфляційних, 5 961 грн. 86 коп. - 3 % річних за період з 01.04.2015 по 01.06.2024 немає. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді сплати судового збору в розмірі 3 028 грн. підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача по 1 514 грн. з кожного.

Outcome: partial