Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

У лютому 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Виробниче об`єднання південно-машинобудівний завод ім. О. Макарова» про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 29 537,22 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що він в період з 04 лютого 2009 року по 12 червня 2023 року працював у ДП «Виробниче об`єднання південно-машинобудівний завод ім. О. Макарова». Під час перебування позивача у трудових правовідносинах з відповідачем йому була нарахована, але не виплачена сума заробітної плати у розмірі 93 028,22 грн. 12 червня 2023 року позивача було звільнено у зв`язку зі скороченням штату. У подальшому, за період з серпня 2023 року по січень 2024 року відповідач частково погасив заборгованість по заробітній платі на загальну суму 63 491,00 грн. Згідно розрахунку, зробленого позивачем, заборгованість відповідача по заробітній платі наразі складає 29 537,22 грн. У зв`язку із цим, позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді від 07 лютого 2025 року було відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 27\~лютого 2025\~року від\~представника відповідача\~до суду\~надійшов відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому\~остання заперечувала\~проти задоволення\~позову.\~В обґрунтування\~поданого відзиву\~представник відповідача\~зазначила,\~що згідно\~довідки №\~11/23\~від 24\~лютого 2025\~року,\~сума невиплаченої\~заробітної плати\~становить 26\~439,00\~грн.\~Причиною несвоєчасної\~виплати є\~факт наявності\~обставин,\~що істотно\~ускладнюють своєчасну\~виплату грошових\~коштів,\~а саме\~той факт,\~що Державне\~підприємство «Виробниче\~об`єднання Південний\~машинобудівний завод\~імені О.М.\~Макарова» перебувало\~та перебуває\~і зараз\~в тяжкому\~економічному стані,\~що спричинено\~фінансовою кризою\~в країні,\~розірвання контрактів\~з російською\~федерацією,\~які складали\~питому вагу\~в загальній\~кількості,\~великі фінансові\~збитки.\~І як\~наслідок:\~великі фінансові\~збитки,\~відсутність обігових\~коштів,\~одноденний режим\~роботи на\~підприємстві на\~протязі 2015-2017\~років,\~простої,\~триденний режим\~роботи на\~підприємстві протягом\~2018\~року,\~одноденний режим\~роботи на\~підприємстві протягом\~2019-2023\~років,\~затримка виплати\~заробітної плати\~з вересня\~2020\~року по\~даний час.\~Просить врахувати\~ситуацію,\~яка склалася\~внаслідок війни,\~і поставила\~завод на\~межу виживання,\~оскільки наявна\~заборгованість з\~вересня 2020\~року по\~заробітній платі\~працівникам складає\~понад 130,5\~млн.\~гривень,\~відсутність обігових\~коштів,\~одноденний режим\~роботи протягом\~2019-2023\~років.\~При цьому\~підприємство має\~врахувати не\~тільки інтереси\~окремого працівника,\~але й\~інтереси інших\~працівників,\~забезпечити можливість\~функціонування підприємства. Враховуючи той факт, що [PERSON] був звільнений з Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» з 12 червня 2023 року, до суду звернувся 07 лютого 2025 року, то відповідно строки в які позивач міг звернутися до суду про вирішення трудового спору пройшли. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] в період з 04 лютого 2009 року по 12 червня 2023 року працював у ДП «Виробниче об`єднання південно-машинобудівний завод ім. О. Макарова». Відповідно до наказу від 12 червня 2023 року № 816вк [PERSON] з 12 червня 2023 року було звільнено посади провідного інженера випробувача цеху № 23 СВ № 305 заводу № 206. Під час перебування позивача у трудових правовідносинах з відповідачем йому була нарахована, але не виплачена сума заробітної плати у розмірі 93 028,22 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Нормами ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічні положення має ч. 1 ст. 115 Кодексу законів про працю України. Статтею 43 Конституції України визначено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Разом з тим, відповідач не в повному обсязі виплачував позивачу нараховану йому заробітну плату. Як зазначає позивач, за період з серпня 2023 року по січень 2024 року відповідач частково погасив заборгованість по заробітній платі на загальну суму 63 491,00 грн. Згідно розрахунку, зробленого позивачем, заборгованість відповідача по заробітній платі наразі складає 29 537,22 грн. При цьому, відповідно до довідки № 11/23 від 24 лютого 2025 року, виданої головним бухгалтером ДП «Виробниче об`єднання південно-машинобудівний завод ім. О. Макарова», станом на 24 лютого 2025 року [PERSON] не виплачена заробітна плата у загальному розмірі 26 439,00 грн. Відповідно до вимог статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України. Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм трудового законодавства, та беручи уваги той факт, що відповідачем не спростовано викладених у позовній заяві обставин, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, але у розмірі 26 439,00 грн., що підтверджується довідкою, наданою відповідачем. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Вирішуючи питання щодо розміру заробітної плати, яка повинна бути стягнута за рішенням суду шляхом негайного виконання, суд виходить з наступних розрахунків: розмір заборгованості по заробітній платі, який стягнуто судом 26 439,00 грн.; період стягнення дорівнює 11 місяців. Отже, розмір заробітної плати який підлягає стягненню шляхом негайного виконання за один місяць становить: 26 439,00 грн.: 11 = 2 403,54 грн. На підставі ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 085,15 грн. (26 439,00 х 1211,20 : 29 537,22 = 1 085,15). Враховуючи викладене та

Outcome: partial