Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

У жовтні 2024 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] , в уточненій редакції якої, позивач просила суд припинити запис про обтяження майна №55485552 на квартиру [ADDRESS] , який було перенесено з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна, що є архівною складовою Державного реєстру прав (номер запису, що перенесено 1346360), вчинений Сьомою ДДНК 01.10.2004. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилалась на те, що вона та відповідач є співвласниками, у рівних частках, квартири [ADDRESS] . Під час розгляду справи №2-503/2006, Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська було вжито заходів забезпечення позову у вказаній справі у зв`язку з чим, 21.09.2004, постановлено ухвалу якою накладено арешт на вказану квартиру. З метою реалізації вказаної ухвали внесено запис про обтяження №1346360, який в подальшому перенесено до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна (запис про обтяження №55485552), що є архівною складовою Державного реєстру прав. Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська, 22.01.2008, постановлено ухвалу про скасування ухвали від 21.09.2004. З огляду на те, що вищезазначена справа розглянута та за результатами її розгляду ухвалено рішення, яке набрало законної сили, однак з огляду на те, що під час реєстрації обтяження державним реєстратором було допущено описку в ідентифікаційних даних ухвали, що унеможливлює припинення такого запису у позасудовому порядку, позивач вважала за необхідне звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 11.12.2024 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20.02.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті у судовому засіданні. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Відповідач належним чином викликався до суду, однак у судове засідання не з`явився, причини неявки до суду не повідомив, письмових заяв чи клопотань не надав. Правом на подання відзиву на позов не скористався. Третя особа будучи належним чином повідомленою про час та місце судового засідання не з`явилась, про причину неявки суд не повідомила, письмових пояснень не надала. Через це суд, спираючись на норми ст. 247, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалив заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Так, судом встановлено, що відповідно до копії ухвали Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21.09.2004 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частку квартири та визнання порядку користування житловим приміщенням, постановленої за заявою [PERSON] , вжито заходів забезпечення позову, а саме: заборонено [PERSON] вчиняти будь-які дії пов`язані з відчуженням квартири [ADDRESS] . Згідно копії заочного рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01.11.2006 ухваленого за результатами розгляду справи №2-503/2006, визнано за [PERSON] право власності на частину квартири [ADDRESS] (мДніпро). Відповідно до копії ухвали Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 22.01.2008 ухвалу судді від 21.09.2004 скасовано, знято заборону з квартири [ADDRESS] . Згідно копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за №377615567, 01.10.2004, реєстратором Сьомою ДДНК, зареєстровано обтяження за №1346360. Підстава обтяження ухвала б/н від 01.10.2004, Бабушкінський суд, арешт № 236. Також згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 397169850 від 30.09.2024 року до реєстру внесено запис про обтяження № 55485552. Підстава обтяження ухвала б/н від 01.10.2004, Бабушкінський суд, арешт № 236, запис перенесено з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 1346360, 01.10.2004. Відповідно до копії рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Бунякіної О. від 04.10.2024 за №75401326, відмовлено у проведенні реєстраційних дій за заявою у зв`язку з тим, що відомості про обтяження внесені на підставі ухвали від 01.10.2004, а судом скасовано ухвалу про накладення заборони від 21.09.2004. Так, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України). Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу. Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства. В постанові ВП/ВС від 08 листопада 2019 року прийнятій за результатами розгляду справи №643/3614/17 висловлено правовий висновок про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. Відповідно до ст.73 ЗУ «Про нотаріат», у редакції закону чинній станом на 2004 рік, державний нотаріус чи посадова особа виконавчого комітету сільської, селищної, міської Ради народних депутатів за місцезнаходженням жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки накладають заборону їх відчуження в усіх випадках, передбачених законом. Згідно ст.74 ЗУ «Про нотаріат» у чинній на сьогодні редакції, нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно за рішенням суду. З приписів ЗУ «Про нотаріат» та з урахуванням обставин виниклого спору, вбачається, що арешт майна застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно з ч.1 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України власник має право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на те, що справу в межах розгляду якої постановлено ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову розглянуто, а також враховуючи наявність ухвали про скасування вжитих заходів забезпечення позову, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Ухвалюючи дане\~рішення судом\~враховано,\~що згідно\~Інформаційної довідки,\~обмежувальні заходи\~щодо квартири\~ [ADDRESS] )\~вживалися лише\~один раз,\~згідно копії\~ухвали від\~21.09.2004\~року \~про забезпечення\~позову наданої\~з архіву\~державного нотаріуса,\~на ній\~міститься запис\~ №\~236,\~а згідно Інформаційної довідки підставою обтяження зазначено ухвала б/н від 01.10.2004, Бабушкінський суд, арешт № 236, що підтверджує доводи позивача про допущення помилки державним реєстратором під час внесення ідентифікаційних даних ухвали від 21.09.2004 до реєстру та відповідно унеможливлює, у позасудовому порядку, вирішити питання про припинення такого запису. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Представник позивача у заяві від 25.04.2025 року просив покласти судові витрати на позивача. Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. За вказаних обставин, враховуючи заяву представника позивача, суд вважає за необхідне покласти судові витрати на позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved