Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

03.04.2025 до Вишгородського районного суду Київської області, представником позивача адвокатом Грубником Д.Л., подано вказану позовну заяву, у якій позивач просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем, що зареєстрований 11.11.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2129. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 11.11.2008 між позивачем та відповідачем укладено шлюб та [INFO] у них народився спільний син [PERSON] . Між позивачем та відповідачкою припинено шлюбні відносини, спільним побутом не пов`язані, мають різні погляди на сімейне життя та перебувають у стосунках з іншими особами, з огляду на що, збереження шлюбу є неможливим, що не відповідає інтересам позивача та відповідачки, а також неповнолітньої дитини. Всі рішення щодо подальших відносин позивачем та відповідачкою прийняті та подальші відносини базуються виключно на спільному батьківстві та забезпеченні найкращих інтересів їх спільної дитини, виходячи з цього вжиття заходів для примирення є недоцільним та не призведе до відновлення сімейних стосунків. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2025, для розгляду зазначеного позову визначено головуючого суддю Лукач О.П. Після виконання судом вимог частини восьмої статті 187 ЦПК України, ухвалою суду від 17.04.2025 відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження. Розгляд справи призначено на 13.05.2025 о 09:40, про що повідомлено сторін. 18.04.2025 до суду позивачем подано заяву про розгляд справи у його відсутності, та відсутності представника зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Цього самого дня, відповідачем подано до суду заяву про визнання позову, у якій просить позов задовольнити, розглядати справу у її відсутності. Крім цього, відповідачем подано заяву про долучення доказів, а саме оригінал свідоцтва про шлюб, який просить повернути, а його копію залишити у справі. Судове засідання, призначене на 13.05.2025 о 09:40, не відбулося, у зв`язку із відсутністю головуючого судді на підставі Наказу № 49 від 09.05.2025 про відрядження. З урахуванням заяви відповідача про визнання позову та заяви позивача, наступну дату визначено 14.05.2025 о 10:30. У судове засідання, призначене на 14.05.2025 о 10:30, сторони не з`явились. Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутності сторін, суд враховує заяви позивача та відповідача про розгляд справи у їх відсутності, а також визнання відповідачем позову. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Статтею 174 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 11.11.2008 перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2129, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] . Позивач та відповідач є батьками дитини [PERSON] [INFO] . Як зазначає позивач, та це не заперечується відповідачем, шлюбні стосунки між ними припинено, спільним побутом не пов`язані, мають різні погляди на сімейне життя, подальше збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У статті 12 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-якої обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини третьої статті 105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до\~статті 112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із статтею 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, проте, як встановлено судом, позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем, а відповідачем це не заперечується. Позивач скористався наданим правом та звернувся до суду з позовом у даній справі, наполягає на розірванні шлюбу. Сторони не виявили бажання примиритись. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе суперечитиме їх інтересам, а тому позов підлягає задоволенню. Щодо повернення відповідачу оригіналу свідоцтва про шлюб, суд зазначає таке. Так, згідно із статтею 96 ЦПК України оригінали письмових доказів до набрання судовим рішенням законної сили повертаються судом за клопотанням осіб, які їх подали, якщо це можливо без шкоди для розгляду справи. У справі залишається засвідчена суддею копія письмового доказу. Пленум Верховного Суду України у пункті 4 Постанови № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» орієнтує суди, що до заяви додаються: свідоцтво про реєстрацію шлюбу, копії свідоцтво про народження дітей. Таким чином, позивач має обов`язком подати свідоцтво про шлюб в оригіналі, а не його копію. Оригінал свідоцтва про шлюб постійно зберігається в матеріалах справи про розірвання шлюбу. Згідно роз`яснень Міністерства юстиції України від 04.08.2011 «Порядок видачі документів про державну реєстрацію актів цивільного стану», після припинення шлюбу внаслідок його розірвання свідоцтва про шлюб повторно не видаються. У таких випадках на письмове прохання заявників відділ державної реєстрації актів цивільного стану видає витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища. Оскільки, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу і сам факт шлюбу вже не має юридичної сили, з метою уникнення ситуації, коли у особи одночасно є і свідоцтво про шлюб, і рішення суду про його розірвання, у даному випадку, оригінал свідоцтва про шлюб, після його розірвання на підставі рішення суду, зберігається у матеріалах цивільної справи та не підлягає поверненню.

Outcome: approved