Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2021 року по 29.02.2024 року в сумі 2\~295, 78 грн. та судовий збір у розмірі 3028 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що житловий будинок [ADDRESS] обладнаний вузлом комерційного обліку теплової енергії, а актами включення системи теплопостачання, затвердженими управителем будинку, підтверджується факт надання ЛМКП «Львівтеплоенерго» послуги з постачання теплової енергії в тому числі теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення вказаного будинку. \~ \~ \~ \~01.12.2021 року з відповідачем укладений індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який за своєю правовою природою є публічними договором приєднання, типова форма якого затверджена постановами Кабінету Міністрів України №1022, №1023 від 08.09.2021. Відповідачі зареєстровані та проживають у квартирі на [ADDRESS] , користуються послугами з постачання теплової енергії, що надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго», в тому числі для забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення. Відповідачам для здійснення оплати був відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , а також щомісячно направлялися повідомлення про нарахування вартості та кількості даних послуг з метою їх оплати. Оскільки у будинку встановлено прилад обліку теплової енергії, плата за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії включає витрати на обслуговування та заміну вузла комерційного обліку. Відповідно, плата становить 24,18 грн на місяць (з ПДВ), з урахування витрат на заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії. Проте, всупереч п.5 ч.3ст.20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» та чинних договорів, відповідачі не виконали свого зобов`язання щодо сплати за надані послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення та витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення, у зв`язку з чим виникла заборгованість за надані послуги за період з 01.12.2021 по 29.02.2024 на загальну суму 2295 гривень 78 копійок. Представник позивача зазначає, що неправомірні дії відповідачів призвели до порушення майнових прав та законних інтересів позивача, у зв`язку з чим ЛМКП «Львівтеплоенерго» не може забезпечити своєчасну сплату податків, внесків до пенсійного фонду, виплату заробітної плати працівникам, а також має заборгованість перед іншими підприємствами. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 20.09.2024 року відкрито спрощене провадження у справі. \~ \~ \~ \~17.10.2024 року відповідач [PERSON] скерувала на адресу суду заперечення на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. \~ \~ \~ \~В обґрунтування заперечень покликається на те, що сторони у справі не укладали в письмовій формі договір про надання житлово-комунальних послуг і споживачами комунальних послуг позивача не є. Жодних реальних послуг від позивача не отримували. [PERSON] зазначила, що у будинку [ADDRESS] відсутні стояки центрального опалення. \~ \~ \~ \~24.02.2025 року від Лозинської О.А., яка діє в інтересах Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», надійшли додаткові пояснення. Представник позивача стверджує, що позивач житловий будинок на [ADDRESS] у якому знаходиться квартира [ADDRESS] , що належить відповідачам є єдиними майновим комплексом та з`єднаний спільною стіною з будинком [ADDRESS] , який під`єднаний до теплопостачальних мереж, від джерел теплопостачання ЛМКП «Львівтпелоенерго» Зазначені будинки обладнані спільним комерційним вузлом обліку теплової енергії, що підтверджується актом №1742 про встановлення та експлуатаційну перевірку ВОТЕ від 07.10.2022 року, свідоцтва про повірку законодавчо регулюваного засобу вимірювальної техніки від 30.09.2022 року, та даними споживання теплової енергії, а отже здійснюється комерційний облік споживання теплової енергії, наданої для всього будинку як єдиного майнового комплексу. Представник позивача вказує, що відповідачі на рівні з іншими співвласниками будинку зобов`язані відшкодовувати витрати теплової енергії на задоволення загально будинкових потреб функціонування системи опалення, та є споживачами послуг з теплопостачання. Докази ненадання чи неналежного надання житлового-комунальних послуг у матеріалах справи відсутні. Просить позов задовольнити. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні представник позивача ЛМКП «Львівтеплоенерго» Лозинська О. просила заявлені вимоги задовольнити у повному обсязі, з мотивів наведених у позовній заяві. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] у судовому засіданні просила суд у позові відмовити за його безпідставністю. Співвідповідачі [PERSON] , [PERSON] , Велозо Зуньїга А.В. у судове засідання не з`явилися про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Скерували на адресу суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, просили у задоволенні такого відмовити у повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин, суд розглядає справу за відсутності такого учасника. Суд, вважає за можливе слухати справу у відсутності співвідповідачів, які належним чином повідомлені про судове засідання, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаною нормою закону визначено також способи захисту цивільних прав та інтересів та визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що згідно з інформаційною довідкою, наданою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 391815146 від 21.08.2024 року співласниками квартири [ADDRESS] , є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї і реєстарції №1 від 20.08.2024 року, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані та проживають на [ADDRESS] . Для здійснення оплати за послуги з теплопостачання відповідачам був відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до ч.ч. 1,4 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 322 ЦК України, передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» ЛМКП «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Як встановлено судом, ухвалою\~Галицького районного суду міста Львова від 25.07.2024 року у справі №461/3141/24, судовий наказ від 29.04.2024 року про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" заборгованості за послуги\~з централізованого опалення у розмірі 2\~295,78 грн., а також\~по 75,70 грн.\~судового збору з кожного - скасовано. З акту комісії, затвердженого директором ЛКП «Старий Львів» Білоусом О. від 19.08.2024 року вбачається, що за результатами обстеження будинку [ADDRESS] , а саме: сходової клітки, коридорів, місць загального користування, в межах яких розташовані квартири [ADDRESS] відсутні стояки центрального опалення та радіатори в місцях загального користування ( сходова клітка та коридори). Крім того, з акту обстеження опалення будинку на [ADDRESS] , складеного комісією ЛКП «Старий Львів» 17.02.2025 року встановлено, що мешканцям в будинку [ADDRESS] послуги з постачання теплової енергії не надаються. Всі квартири та нежитлові приміщення в цьому будинку для обігріву використовують пічне та газове обладнання. У допоміжних приміщеннях та місцях загального користування будинку на [ADDRESS] , відсутні прилади опалення, транзитні трубопроводи, та стояки системи централізованого теплопостачання. [ADDRESS] не обладнано комерційними та розподільчими приладами обліку теплової енергії. Будинок [ADDRESS] є окремою спорудою та примикає до будинку [ADDRESS] . Таким чином, відповідачами жодного самовільного відключення квартири [ADDRESS] не було здійснено Проте, позивач у позовній заяві зазначає, що відповідачі є споживачами, які не виконують умови Договору приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплонерго» від 01.12.2021 року. Вказані доводи не відповідають дійсності, оскільки жодного договору на приєднання та надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води з Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплонерго», ні власниками, ні мешканцями квартири [ADDRESS] не підписувався, оскільки квартири у цьому будинку для обігріву використовують пічне та газове обладнання, що підтверджується відповідним актом. А відтак, в розумінні Закону України «Про теплопостачання», ні власники, ні мешканці цієї квартири, не є споживачами теплової енергії, а тим більше сторонами договору на приєднання та надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Статтею 162 ЖК України передбачено, що плата за користування житловим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Правовідносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) і фізичною особою та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (послуги)регулюються Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 (далі - Правила). Абзацом 6 п. 14 та абзацом 4 п. 24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету міністрів України № 830 від 21.08.2019 передбачено, що розподілення обсягу теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води. Проте, як вже встановлено судом, у будинку адресою: [ADDRESS] відсутні прилади опалення, транзитні трубопроводи, та стояки системи централізованого теплопостачання. Відповідно до п.33 Правил плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України; плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку. Згідно з п.2.1.2 Методики, якщо у будинку встановлено загальнобудинковий прилад комерційного обліку теплової енергії, спожитої на опалення всіх житлових приміщень та місць загального користування, кількість теплової енергії на опалення місця загального користування визначають як частку теплової енергії від загальної витрати на опалення будинку, пропорційно до показів приладів виміру витрат теплоносія. Пунктом 2.2.2 Методики визначено, що розподіл визначених величин витрат теплової енергії, спожитої на опалення МЗК між окремими помешканнями будинку, які не мають відокремленого входу, пропорційний до їх загальної опалюваної площі. Для кожного помешкання розраховується і коефіцієнт, який відображає частку загального платежу від опалення місць загального користування, що припадає на дане помешкання. Позивачем ЛМКП «Львівтеплоенерго» здійснювалось нарахування за послуги з постачання теплової енергії, за які відповідачі не оплачували, що в результаті призвело до заборгованості, яка станом на день звернення до суду, згідно поданого розрахунку, становить 2\~295,78 грн. Однак, як вже встановлено судом, будинок за адресою: [ADDRESS] , відповідно до акту ЛКП «Старий Львів» від 17.02.2025 року, не обладнано комерційними та розподільчими приладами обліку а тому відповідачі не отримують послуг, які надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго», а відтак не є споживачами послуг з централізованого опалення. Доказів, які б стверджували про вірний розрахунок здійснених нарахувань позивачем не надано, хоча перешкод у цьому у позивача не було. Фактично позивачем лише надані розрахунки заборгованості, про стягнення якої вони просять, яка здійснена відповідно до нормативно правових актів, однак без належних доказів надання послуг, відповідно до цих же нормативно правових актів. Відповідачі заперечують отримання згаданих послуг та належної якості у спірний період. Відповідно такі розрахунки заборгованості та інші докази, за наявності заперечень з приводу надання та отримання послуг, про стягнення заборгованості за які подано позов не можна вважати належними доказами на підтвердження надання відповідних комунальних послуг, надання їх відповідної кількості та якості, правильності нарахування заборгованості за надані послуги та ін. Також суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що проектом будинку [ADDRESS] , передбачалося встановлення опалювальних приладів у місцях загального користування. Так, згідно роз`яснення Міністерства Регіонального Розвитку, Будівництва та Житлово-Комунального Господарства України щодо розрахунку вартості оплати опалення місць загального користування № 8/20-357-14 від 24.04.2014, у будинках, де проектом не передбачено встановлення опалювальних приладів на сходових клітинах та у житлових будинках, уведених за нестандартними проектами, підтримання температури вище 0° С у місцях загального користування відбувається за рахунок теплопередачі крізь огороджувальні конструкції житлових приміщень. У таких випадках плата за опалення місць загального користування окремо не встановлюється. З наведеного слід прийти до висновку, що розрахунки заборгованості, подані ЛМКП «Львівтеплоенерго» не містять належної інформації щодо способу нарахування такої, не містять показників загальнобудинкового лічильника опалення та лічильника обліку гарячої води, містять вибіркові, часткові дані, необхідні до зазначення у такого роду актах. Належних доказів, які б підтверджували правильний розрахунок здійснених нарахувань позивачем не надано. Крім того, позивач не довів належними доказами, що надає послуги відповідачам. Таким чином, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що протягом періоду, за який у відповідачів утворилась заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії в сумі 2295,78 грн., такі послуги фактично не надавалися, з огляду на відсутність приладів опалення, транзитних трубопроводів та стояків системи централізованого теплопостачання, а також позивачем не доведено належними доказами обсяг поставленої відповідачам теплової енергії на суму 2\~295,78 грн., відтак, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ЛМКП «Львівтеплоенерго» про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з постачання теплової енергії в сумі 22995,78 грн. У\~ст. 76 ЦПК України\~зазначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами\~статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи\~мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ЛМКП «Львівтеплоенерго» не підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що судом відмовлено у задоволені позовних вимог, понесені судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Outcome: dismissed