Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

04.03.2025 Приватне акціонерне товариство «Страхова Компанія «УНІКА» звернулось до суду з позовною заявою про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, в якій позивач просить стягнути з [PERSON] суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 21505 грн. 54 коп. та судовий збір 3028 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05.07.2023 о 15.00 год. в м. Києві по Столичному шосе, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: тягача ДАФ д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та Volkswagen д.н. [NUMBER] , що належить [PERSON] . Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.09.2023 у справі № 752/14207/23 встановлено, що дії відповідача під час ДТП не відповідали вимогам п.10.9 ПДР України, його визнано винним у вчиненні правопорушення, за яке настала відповідальність за ст.124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Каско № 245001/4098/0004113/1 від 07.07.2023). Потерпіла своєчасно звернулася до позивача з повідомленням про ДТП із заявою про виплату страхового відшкодування і позивач здійснив виплату суми страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль Volkswagen д.н. [NUMBER] у розмірі 61\~277 грн.63 коп. На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «ДАФ» д.н. [NUMBER] була застрахована в ТДВ «СК «ГАРДІАН» за полісом обов`язкового страхування, яка і виплатила позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 39\~772 грн. 09 коп., отже різницю в сумі , а саме 21505 грн. 54 коп. повинен сплатити відповідач. 31.03.2025 відкрито провадження і справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Позивач просив розглядати позов у його відсутності та просив задовольнити вимоги позовної заяви. Відповідач подав відзив, в якому просить відмовити у позові з огляду на те, що в момент вчинення ДТП він перебував у трудових відносинах з ФОП [PERSON] згідно наказу №89 від 15.11.2021 і відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України шкоду завдану працівником під час виконання своїх трудових обов`язків відшкодовує власник, фізична або юридична особа. Просив у позові відмовити з огляду на те, що він не належний відповідач. В судовому засіданні відповідач підтримав мотиви викладені у відзиві, просив відмовити у позові до нього з огляду на те, що існує певний порядок встановлений ЦК України, він працював офіційно по трудовому договору, автомобіль належить ФОП [PERSON] , був поліс страхування, працівники поліції зафіксували ДТП, схему було складено, місця ДТП він не покидав, всі відомості були в матеріалах адміністративної справи. Заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступне. Частиною 3 ст. 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що 05.07.2023 о 15.00 год. в м. Києві по Столичному шосе, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: тягача ДАФ д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та Volkswagen д.н. [NUMBER] , що належить [PERSON] чим була заподіяна матеріальна шкода. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.09.2023 у справі № 752/14207/23 встановлено, що дії відповідача під час ДТП не відповідали вимогам п.10.9 ПДР України, його визнано винним у вчиненні правопорушення, за яке настала відповідальність за ст.124 КУпАП. (а.с.4) Відповідно до Ремонтної калькуляції про оцінку автомобіля Volkswagen д.н.з. [NUMBER] , вартість відновлюваного ремонту автомобілю склала 64\~970 грн. 63 коп., франшиза 3693 грн. (а.с.20-24). 07.07.2023 заявник Перше лізинг Україна звернувся до ПрАТ «СК «УНІКА» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, долучено акт огляду транспортного засобу (а.с.15,18) Згідно страхового акту № 11670819786 сума страхового відшкодування склала 61\~277 грн.63 коп., яка перерахована стягувачу 11.07.2023 (а.с.24,25) Згідно даних Поліса № 213964107 на 05.07.2023 транспортний засіб ДАФ д.н. [NUMBER] застрахований в ТДВ «СК» ГАРДІАН», якою було проведено оплату стягувачу ПрАТ «СК «Уніка» як регресний платіж в розмірі 39772.09 (а.с.26-27) Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення ( ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (ст.11,599,1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою, за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. Відповідно до положень ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. За змістом підпункту «а» п. 41.1.ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У постанові від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23.12.2015 у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування та зробила висновок, що: «відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. В суді встановлено, що [PERSON] (відповідач) на момент вчинення ДТП перебував у трудових відносинах з ФОП [PERSON] згідно наказу №89 від 15.11.2021, на посаді водія, про що свідчить копія трудової книжки. При вирішенні спору суд враховує висновки Верховного суду. У справі №426/16825/16-ц, Верховний Суд прийшов до висновку, що у відповідності до положень статей 1187 та 1172 ЦК України шкода задана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, а також, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. У свою чергу після того, як роботодавець здійснить відшкодування шкоди він у порядку регресу (статті 1191 ЦК України) отримає право вимоги до свого працівника та зможе пред`явити до нього відповідну вимогу. Отже, Верховний Суд зазначив черговість відповідальності за шкоду: страхова компанія - роботодавець - працівник. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України). Суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України). Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Таким чином, позов до винуватця ДТП [PERSON] в межах суми страхового відшкодування є передчасним. З урахуванням викладеного можна дійти висновків про те, що [PERSON] не є належним відповідачем у справі в частині позовних вимог, у зв`язку з чим суд відмовляє в задоволенні вимог до нього.

Outcome: dismissed