Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

ТОВ «ФК Кредит-Капітал» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 11580 грн заборгованості за договором споживчого кредиту № 100522544 від 18.05.2023 та судового збору в розмірі 2422,40 грн. Стислий виклад позицій сторін позиція позивача В обґрунтування позову позивач покликається на те, що 18.05.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір споживчого кредиту № 100522544, який вчинено у електронній формі, за яким відповідачка платежів по сплаті кредиту не здійснювала. 29.08.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення права вимоги № 104-МЛ/Т за яким, ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право грошової вимоги за договором № 100522544 від 18.05.2023 на суму 11580,00 грн, з яких 3000,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 8280,00 грн - прострочена заборгованість за сумою відсотків, 300,00 грн - прострочена заборгованість за комісією. Оскільки позичальниця не виконала свої зобов`язання добровільно, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Відповідачка [PERSON] у запропоновані судом строк та порядку відзив на позовну заяву ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не подала, хоча копія ухвали від 03.04.2025, що була надіслана рекомендованим поштовим відправленням за місцем реєстрації відповідачки вважається такою, що була їй вручена 15.04.2025 відповідно до положення п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України. Відповідно, відповідачка [PERSON] свою позицію у цій справі із обґрунтуванням її необхідними доказами не навела. Інших передбачених ЦПК України заяв по суті справи від її учасників до суду не надходило. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі Ухвалою судді Уманського районного суду Черкаської області від 25.02.2025 позовну заяву ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до [PERSON] передано за підсудністю до Гайворонського районного суду Кіровоградської області. Ухвалою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 26.03.2025 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 02.04.2025 позивачем подано заяви про усунення недоліків та про поновлення процесуального строку. Ухвалою від 03.04.2025 задоволено клопотання про поновлення процесуального строку та відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергу, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно з ч. 2, 3 та 8 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав ТОВ «ФК Кредит-Капітал» за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, а також причетність до порушення таких його прав відповідачки [PERSON] встановив наступне. Релевантні норми і джерела права, застосовані судом при ухваленні рішення Згідно з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. За змістом ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, з-поміж іншого, договори та інші правочини. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. У свою чергу системний аналіз статей 524-526, 533-535 ЦК України дає підстави стверджувати про те, що грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Порушенням зобов`язання, як встановлено у ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно ч. 1 ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В силу ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1ст. 516 ЦК України). Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів Судом установлено, що відповідачка [PERSON] звернулась до ТОВ "Мілоан" з заявою про надання кредиту через сайт tengo.ua, підтвердженням чого є Анкета-заява на кредит № 100522544 позичальниці від 18.05.2023, що заповнена відповідачкою, обравши наступні умови - сума кредиту 3000,00 грн, строк 15 днів з 18.05.2023, дата повернення кредиту - 02.06.2023, сума до повернення 3750,00 грн, комісія - 300 грн (одноразово за ставкою 10% від суми кредиту), проценти - 450,00 грн (за ставкою 1% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом) (а.с. 29). В подальшому, 18.05.2023, між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 100522544, який підписано сторонами у електронній формі одноразовим ідентифікатором, зокрема [PERSON] - [NUMBER] (а.с. 21-26). Разом з договором підписано додатки - графік платежів за договором (а.с. 26, зворот) та паспорт споживчого кредиту (а.с. 27). За умовами договору (п. 1.2, 1.3, 1.3.1, 1.3.2, 1.5, 1.5.1) (а.с. 21-26) сума кредиту 3000,00 грн, на 105 днів з 18.05.2023, складається з пільгового і поточного періодів. Пільговий - 15 днів, по 02.06.2023.10.2022, поточний - 90 днів, закінчується 31.08.2023. Загальні витрати позичальника - за пільговий період - 750,00 грн в грошовому виразі (22711 % річних), загальні витрати за весь строк кредитування - 8850,00 грн в грошовому виразі (11755 % річних). Орієнтовна загальна сума кредиту за весь період кредитування - 11850,00 грн. Комісія за надання кредиту 300,00 грн, яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту, одноразово, в момент видачі. Згідно термінів та визначень договору комісія за надання кредиту - одноразова винагорода, що сплачується за підготовку, організацію і видачу кредиту. Відповідно до п. 2.3 договору позичальник має право продовжувати або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування (пролонгація) сплативши комісію за управлінням кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Відповідно до умов чинного законодавства та п. 3.2.6. Кредитного договору № 100522544 від 18.05.2023 - позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди позичальника. П. 7.1. Кредитного договору визначає, що договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань . Відповідно до п. 2 паспорту споживчого кредиту № 100522544, передбачено: тип споживчого кредиту - кредит; сума кредиту - 3000 грн; строк кредитування - 105 днів; пільговий період - 15 днів; поточний період - 90 днів; мета отримання - задоволення потреб позичальника; спосіб надання - безготівково на рахунок з використанням карти; забезпечення не застосовується та власний платіж споживача - не передбачається. Процентна ставка - 1% за кожен день користування пільгового періоду, стандартна ставка - 3 % за кожен день користування кредитом (а.с. 13). Відповідачка підписала кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Зокрема суд вказує, що договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми. Введення одноразового персонального ідентифікатора і є вчиненням дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, а саме - акцептом в розумінні ч. 3 п. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Також, згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою ТОВ «Мілоан», з якою було укладено договір № 100522544 від 18.05.2023, [PERSON] ідентифікована ТОВ «Мілоан». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) [NUMBER], дата відправки ідентифікатора позичальнику - 18.05.2023 21:15:50, номер телефону - [NUMBER] (а.с. 28). Укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідачки, якій в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п.2.1 Кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальниці, що підтверджується платіжним дорученням № 64950892 від 15.08.2023 на користь відповідачки від ТОВ «Мілоан». Кошти перераховано на картку № [NUMBER] , призначення платежу - кошти згідно договору 100522544 (а.с. 30). З відомостей ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору № 102891078 вбачається нарахування комісії, процентів від фактичного залишку кредиту за кожний день строку користування кредитом після отримання кредитних коштів 15.08.2023 по 29.08.2023. Проценти нараховувались до 29.08.2023 включно (а.с. 32). З виписки з особового рахунку за кредитним договором № 100522544 від 18.05.2023 [PERSON] , що виконана ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» вбачається, що заборгованість станом на 24.01.2025 складає 11580 грн, з яких 3000 за сумою кредиту, 300 грн за комісією, 8280 за процентами (а.с. 31). Щодо стягнення заборгованості за комісією суд зазначає наступне. 10.06.2017 набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин 1, 2, 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження№61-4202сво22). 29.08.2023 між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК Кредит - Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги № 104-МЛ/Т за яким, ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК Кредит - Капітал» право грошової вимоги (а.с. 33-37). Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 104-МЛ/Т від 29.08.2023 ТОВ «ФК Кредит - Капітал» набув права грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за договором № 100522544 від 18.05.2023 в сумі 11580 грн (а.с. 40). З платіжної інструкції № 72489 від 29.08.2023 вбачається, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сплатило ТОВ «Мілоан» 1042764,06 грн плати за відступлення права вимоги за договором №104-МЛ(Т) від 29.08.2023 (а.с. 39). Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Таким чином, ТОВ «ФК Кредит - Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідачки, а ТОВ «Мілоан» втратило такі права. Дослідивши вказані докази, які суд вважає належними, допустимими та достатніми, в їх сукупності, суд доходить висновку, що відповідачка уклавши кредитний договір в електронній формі отримала від ТОВ "Мілоан" кредитні кошти в сумі 3000,00 грн. Погашення кредиту, згідно умов договору не здійснила, у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість в розмірі 11580 грн 00 коп, з яких: 3000 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 8280 грн - прострочена заборгованість за сумою відсотків; 300 грн - прострочена заборгованість за комісією за договором. Вказані складові суми заборгованості нараховані відповідно до умов договору та перевірені судом. В подальшому, у зв`язку з укладення договору про відступлення права вимоги, право вимоги за договором № 100522544 перейшло від ТОВ «Мілоан» до позивача. При цьому слід вказати, що суд позбавлений можливості дати оцінку аргументам відповідачки, яка відзиву не надала. Таким чином, аналізуючи надані докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з урахуванням принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Розподіл судових витрат Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями частини 1статті 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги судом задоволені повністю, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати на оплату судового збору в розмірі 2422,40 грн (судовий збір сплачено з урахуванням коефіцієнту 0,8 у зв`язку поданням позову в електронній формі). На підставі викладеного,

Outcome: approved