Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

24 березня 2025 року АТ «ПУМБ», в інтересах якого діє представник за довіреністю Киричук Галина Миколаївна, звернулося, через підсистему «Електронний суд», до Придніпровського районного суду м. Черкаси із вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути із відповідача [PERSON] заборгованість в сумі 49221,07 грн, а також судові витрати. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено кредитні договори: 1) 17.10.2019 №2001429711201, згідно умов якого відповідачу як позичальнику видано кредит у сумі 10500 грн; 2) 16.04.2021 №1010071250, згідно умов якого відповідачу як позичальнику видано кредит у сумі 17800 грн; 3) 05.10.2022 №1010605757, згідно умов якого відповідачу як позичальнику видано кредит у сумі 11488.46 грн. Статтею 629 ЦК України зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору. З огляду на викладене, позивач робить висновок, що Цивільний кодекс, крім обов`язку належного виконання зобов`язання, встановлює також принцип своєчасного його виконання (п. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання щодо повернення кредиту належним чином. У зв`язку із чим, відповідач має перед позивачем, станом на 10.01.2025, наступну заборгованість: 1) по кредитному договору від 17.10.2019 №2001429711201 - 17558,45 грн, з яких: 10500 грн - заборгованість за кредитом, 7058,45 грн - заборгованість процентами, та 0,00 грн - заборгованість за комісією; 2) по кредитному договору від 16.04.2021 № 1010071250 - 17837,41 грн, з яких: 10383,71 грн - заборгованість за кредитом, 2,62 грн. - заборгованість за процентами, та 7451,08 грн - заборгованість за комісією; 3) по кредитному договору від 05.10.2022 № 1010605757 - 13825,21 грн, з яких: 11488,46 грн - заборгованість за кредитом, 2,11 грн. - заборгованість за процентами, та 2334,64 грн - заборгованість за комісією. Таким чином, як стверджує позивач у позовній заяві, загальна сума заборгованості згідно означених кредитних договорів, станом на 10.01.2025, відповідача перед позивачем складає 49221,07 грн. Щодо правомірності стягнення комісії за кредитним договором, то позивач у мотивувальній частині позовної заяви зазначає про таке. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Пунктом 10 частини 1 статті 12 цього ж Закону визначено, що у кредитному договорі обов`язково визначається порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися). Відповідно до умов кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, зокрема, заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 2001429711201 від 17.10.2019, сторони погодили, що позичальник зобов`язується сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості. Ці умови були узгоджені позичальником шляхом підписання відповідних документів. Підписавши вказану заяву позичальник беззастережно підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua. У зв`язку із викладеним, позивач наполягає на правомірності позовних вимог до відповідача в частині стягнення комісії, що є законним і відповідає чинному законодавству, а тому просить суд задовольнити позовні вимоги щодо стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості з відповідача в повному обсязі. У цьому контексті позивач посилається на постанову Миколаївського апеляційного суду від 11.09.2024 в справі № 486/203/24, якою підтверджено правомірність стягнення комісії за обслуговування кредиту, з огляду на те, що: 1) комісія була узгоджена сторонами договору; 2) її нарахування відповідає законодавству, зокрема Закону України «Про споживче кредитування»; 3) ці витрати є частиною загальних витрат за споживчим кредитом і правомірно включені до суми заборгованості, яка підлягає стягненню. Підсумовуючи викладене, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути із відповідача заборгованість за кредитними договорами, що сукупно складає 49221,07 грн, а також судові витрати. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 квітня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом АТ «ПУМБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження; призначено судове засідання по суті о 10 год 30 хв 05 травня 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси (а.с.72-73). 27 квітня 2025 року відповідачем [PERSON] до суду направлено додаткові пояснення у справі (вхідний №16595 від 28.04.2025, а.с.85-94), в яких останній зазначив процесуальне ставлення щодо заявлених позовних вимог. Зокрема, відповідач [PERSON] у додаткових поясненнях зазначає, що позовні вимоги визнає частково, а саме в розмірі 34113,15 грн, з яких: 27049,97 грн - заборгованість за сумою кредиту (тіло), та 7063,18 грн - заборгованість за процентами. У решті позовних вимог просить суд відмовити. Також відповідач просить суд вирішити питання розподілу судових витрат. Часткове визнання позовних вимог, а відповідно і не визнання іншої їх частини (що стосується стягнення комісії), відповідач обгрунтовує наступним. Відповідач звертає увагу суду на те, що позивач вказує про долучення до позовної заяви та укладання з відповідачем «Кредитних договорів», проте фактично долучив в якості доказів «Заяву №1010071250 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб» від 16.04.2021, «Заяву №1010605757 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб» від 02.10.2022 та «Заяву №2001429711201 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб» від 16.10.2019, які позивач називає «Кредитними договорами». Щодо наданих копій паспортів споживчого кредиту, то відповідач зазначає у додаткових поясненнях, що, на його думку, не можна розцінювати як погодження умов кредитного договору інформацію, зазначену в «Паспорті споживчого кредиту», з огляду на таке. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»). Тобто інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (паспорт споживчого кредиту), є пропозицією до укладення кредитного договору (офертою). З огляду на означені вище норми Закону України «Про споживче кредитування», відповідач звертає увагу суду, що паспорт споживчого кредиту є довідкою для споживача про умови кредитування, з якими банк зобов`язаний його ознайомити для прийняття споживачем усвідомленого рішення про наступне укладення кредитного договору. Підсумовуючи викладене, відповідач робить висновок, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Отже, паспорт споживчого кредиту не є невід`ємною складовою частиною кредитного договору. У цьому контексті відповідач посилається на висновки, що викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20) від 23 травня 2022 року. Щодо наданих копій витягів з публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, то відповідач у додаткових пояснення зазначає про таке. Як стверджує відповідач, надані позивачем роздруківки публічних пропозицій АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в редакціях, що діють з 12.06.2019, з 15.03.2021 та з 04.04.2022, не можуть бути належними доказами у справі, та не можуть бути прийняті до уваги судом, оскільки вказані публічні пропозиції не містять підпису відповідача, а їх зміст повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. У цьому контексті відповідач посилається на висновки, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17 (провадження №14-131цс19). Щодо «Заяви №2001429711201 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб» від 16.10.2019, то відповідач звертає увагу суду, що цим документом встановлені наступні умови кредитування: бажана сума Кредитного ліміту: 3000,00 грн; строк кредитування: не вказаний; реальна річна процентна ставка: 47,88%. Щодо «Заяви №1010071250 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб» від 16.04.2021, то відповідач звертає увагу суду, що цим документом встановлені наступні умови кредитування: сума кредиту: 17800,00 грн.; строк (в місяцях): 24; розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості, %: 2,99%; розмір процентної ставки, % річних: 0,01%. Щодо «Заяви №1010605757 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб» від 02.10.2022, то відповідач звертає увагу суду, що цим документом встановлені наступні умови кредитування: сума кредиту: 11488,46 грн.; строк (в місяцях): 24; розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості: 1,4%; розмір процентної ставки: 0,01% річних. Підсумовуючи викладене, відповідач констатує, що умовами означених заяв встановлено розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості відповідно: 2,99% та 1,4%. Проте відповідач вважає умови про сплату позичальником щомісячної комісії нікчемними з огляду на таке. Аналіз положень ст. 11, 12 Закону України ««Про споживче кредитування» у взаємозв`язку із положеннями ч.2 ст.215 ЦК України, дає підстави стверджувати, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). Оскільки відповідачу було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за Законом України «Про споживче кредитування» повинні надаватись безоплатно, відповідач робить висновок, що положення пункту 4 «Заяви №1010071250 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб» від 16.04.2021, та пункту 5 «Заяви №1010605757 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб» від 02.10.2022 щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості, є нікчемним. За таких обставин, відповідач підсумовує, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за комісією за «кредитними договорами», задоволенню не підлягають. Також відповідач у додаткових письмових поясненнях зазначає, що згідно розрахунку суми заборгованості відповідача по комісії за «Кредитним договором» №1010071250 від 16.04.2021, станом на 10.01.2025 (включно), який наданий позивачем, відповідач здійснював погашення комісії в період з 16.05.2021 по 16.02.2022 (включно): 10 (десять) платежів в розмірі 532,22 грн кожен, на загальну суму 5322,20 гривень. У той же час, позивач зазначає про наявність заборгованості по комісії - 7451,08 гривень. Згідно ж розрахунку суми заборгованості відповідача по комісії за «Кредитним договором» №1010605757 від 02.10.2022, станом на 10.01.2025 (включно), який наданий позивачем, заборгованість по комісії - 2334,64 гривень. Підсумовуючи викладене, відповідач констатує, що оскільки доведено, що умова щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемною, а така заборгованість стягненню з відповідача не підлягає, тому, на думку відповідача, слід відмовити позивачу у стягненні з відповідача заборгованості за комісією по кожному «Договору», а сплачену відповідачем комісію зарахувати в рахунок погашення суми кредиту (тіла). З огляду на викладене, відповідач у додаткових поясненнях наводить власні розрахунку обгрунтованої суми заборгованості щодо кожного із правочину, а саме: 1)за Кредитним договором №1010071250 від 16.04.2021, на думку відповідача, слід відмовити у стягненні з відповідача комісії у розмірі 7451,08 гривень, а сплачену відповідачем комісію у розмірі 5322,20 гривень зарахувати у погашення суми кредиту (тіла), зменшивши таким чином заборгованість по сумі кредиту до 5061,51 гривень (10383,71 - 5322,20). Заборгованість за процентами у розмірі 2,62 гривень залишити без змін; 2)за Кредитним договором №1010605757 від 02.10.2022, на думку відповідача, слід відмовити у стягненні з відповідача комісії у розмірі 2334,64 гривень. Заборгованість по сумі кредиту у розмірі 11488,46 гривень та заборгованість по процентам у розмірі 2,11 гривень залишити без змін. Підсумовуючи викладене, відповідач констатує, що заборгованість відповідача перед позивачем, в розрізі кожного із кредитних договорів, становить: 1)за Кредитним договором №2001429711201 від 16.10.2019: заборгованість за сумою кредиту в розмірі 10500,00 гривень; заборгованість за відсотками в розмірі 7058,45 гривень; заборгованість за комісією в розмірі 0 гривень; 2)за Кредитним договором №1010071250 від 16.04.2021: заборгованість по сумі кредиту в розмірі 5061,51 гривень; заборгованість за відсотками в розмірі 2,62 гривень; 3)за Кредитним договором №1010605757 від 02.10.2022: заборгованість за сумою кредиту в розмірі 11488,46 гривень; заборгованість за відсотками в розмірі 2,11 гривень; Отже, сума заборгованості, що визнається відповідачем, складає 34113,15 грн, з яких: 27049,97 грн - заборгованість за сумою кредиту (тіло), та 7063,18 грн - заборгованість по процентам. У визначений судом день та час представник позивача Киричук Г.М. у судове засідання не з`явилася, причин не прибуття в судове засідання суду не повідомила, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, а саме: шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронних кабінетів у підсистемі «Електронний суд» як безпосередньо позивача, так і Киричук Г.М. як його представника, що були отримані цими учасниками справи 08.04.2025 о 18 год 09 хв 37 сек (а.с.76 зворот, 78 зворот). Пунктом 2 ч.8 ст.128 ЦПК України встановлено, що днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи. У зв`язку із викладеним, суд дійшов висновку, що позивач АТ «ПУМБ» та його представник Киричук Г.М. були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Водночас, у п.3 прохальної частини позовної заяви від 24.03.2025, представник позивача Киричук Г.М. виявила волю на розгляд судом справи у відсутність позивача та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 4). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причин не прибуття в судове засідання суду не повідомив, однак про день, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, а саме: шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронного кабінету відповідача в підсистемі «Електронний суд», що була отримана цим учасником справи 08.04.2025 о 18 год 09 хв 37 сек (а.с.77 зворот). Пунктом 2 ч.8 ст.128 ЦПК України встановлено, що днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи. У зв`язку із викладеним, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Водночас, 27 квітня 2025 року через підсистему «Електронний суд», відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи без участі відповідача, в якій виявив волю, у випадку неявки у судове засідання, на розгляд справи у його відсутність; проти позовних вимог заперечує частково з підстав, викладених у додаткових поясненнях (вхідний №16545 від 28.04.2025, а.с.83-84). Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію представника позивача, висловлену письмово, а також позицію відповідача, що також висловлена письмово, зокрема, у додаткових поясненнях, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 16 квітня 2021 року відповідач [PERSON] підписав Заяву №1010071250 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - Заява-1, а.с.7). У Заяві-1 зазначено, що підписанням цієї заяви [PERSON] беззастережно підтверджує, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі за текстом ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у Банку), а при обранні послуги з укладення Договору страхування, підписанням цієї заяви підтверджує свою згоду на укладення Договору страхування на зазначених нижче умовах. Згідно розділу «Споживчий кредит» Заяви-1, її сторони погодили суму кредиту: 17800 грн, мету кредиту: загальні споживчі цілі; строк кредитування: 24 місяці; розмір відсотків за користування коштами: в розмірі 0,01% річних; та комісію за обслуговування кредитної заборгованості: 2,99 % . Згідно розділу «Графік платежів» Заяви-1 судом встановлено, що платіжними періодами є: з 16.04.2021 по 16.04.2023, комісія за обслуговування кредитної заборгованості: 532,22 грн, а щомісячний платіж становить від 741,60 грн до 741,73 грн. Із розділу «Підпис особи, що подає Заяву» суд встановив, що Заява-1 підписана відповідачем за допомогою електронного підпису, тип підпису: ОТР-пароль на номер телефон: [NUMBER] , дата та час: 16.04.2021 о 14 год 39 хв. Аналогічні відомості містяться і в паспорті споживчого кредиту, що безпосередньо досліджений в судовому засіданні і знаходиться на а.с. 7 зворот. Також судом встановлено, що 05 жовтня 2022 року відповідач [PERSON] підписав Заяву №1010605757 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - Заява-2, а.с.8-9). У Заяві-2 зазначено, що підписанням цієї заяви [PERSON] беззастережно підтверджує, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі за текстом ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у Банку). Згідно розділу «Споживчий кредит «Рефінансування» Заяви-2, її сторони погодили суму кредиту: 11 488,46 грн, мету кредиту: погашення заборгованості; строк кредитування: 24 місяці; розмір відсотків за користування коштами: в розмірі 0,01% річних; та комісію за обслуговування кредитної заборгованості: 1,4 % . Згідно розділу «Графік платежів» Заяви-2 судом встановлено, що платіжними періодами є: з 05.10.2022 по 05.10.2024, комісія за обслуговування кредитної заборгованості: 160,84 грн, а щомісячний платіж становить від 478,48 грн до 478,74 грн. Із розділу «Підпис клієнта» суд встановив, що Заява-2 підписана відповідачем за допомогою електронного підпису, тип підпису: ОТР-пароль на номер телефон: [NUMBER] , дата та час: 05.10.2022 о 15 год 18 хв 17 сек. Аналогічні відомості містяться і в паспорті споживчого кредиту, що безпосередньо досліджений в судовому засіданні і знаходиться на а.с. 9 зворот. Крім того, суд встановив, що 16 жовтня 2019 року відповідач [PERSON] підписав Заяву №2001429711201 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - Заява-3, а.с.10). У Заяві-3 зазначено, що підписанням цієї заяви [PERSON] беззастережно підтверджує, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі за текстом ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у Банку), а при обранні послуги з укладення Договору страхування, підписанням цієї заяви підтверджує свою згоду на укладення Договору страхування на зазначених нижче умовах. Згідно розділу «Кредитна картка» Заяви-3, [PERSON] просив відкрити на його ім`я поточний рахунок № [NUMBER] у гривнях та надати кредитну картку. Номер кредитної картки миттєвого випуску (не персоніфікована): [NUMBER] . Крім того, просив Банк встановити на його поточний рахунок у гривнях, відкритий цією заявою, кредитний ліміт у сумі 3000 гривень. Розрахунковий день 30 числа місяця. Платіжна дата 30 число місяця. Строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлюється відповідно до умов ДКБО в залежності від типу кредитної картки. Крім того, в означеному розділі Заяви-3 зазначено, що реальна річна процентна ставка складає 47,88 % Із розділу «Підпис особи, що подає заяву» суд встановив, що Заява-3 підписана відповідачем за допомогою рукописного підпису. Аналогічні відомості містяться і в паспорті споживчого кредиту, що безпосередньо досліджений в судовому засіданні і знаходиться на а.с. 10 зворот. До позовної заяви АТ «Перший Український Міжнародний Банк» долучив Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (нова редакція діє з 12 червня 2019 року), затверджену рішенням Правління АТ «ПУМБ», протокол №760 від 11 червня 2019 року (а.с.15-23), Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (нова редакція діє з 15 березня 2021 року) (а.с. 29 зворот - 35), а також Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (нова редакція діє з 04 квітня 2022 року) затверджену Рішенням Правління АТ «ПУМБ», протокол №894 від 31 березня 2022 року (а.с.35 зворот-41). Із платіжних інструкцій №TR.48790957.62576.8810 від 16.04.2021, №TR.60754540.58671.25578 від 05.10.2022 суд встановив, що в означені дні позивачем відповідачу надані грошові кошти як кредитні з метою виконання умов Заяви-1 та Заяви-2, у розмірі відповідно 17800 грн та 11488,46 грн (а.с.44 зворот, 45). Також із довідки про збільшення кредитного ліміту по договору №2001429711201 від 17.10.2019 (Заява-3) суд встановив, що позивач декілька разів збільшував відповідачу кредитний ліміт, а саме: з 21.04.2021 - до 7500 грн, з 13.01.2022 - до 10500 грн, а з 27.02.2022 - до 10500 грн (а.с. 44). Із розрахунку заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором №1010071250 від 16.04.2021 (Заява-1), станом на 10.01.2025, суд встановив, що позивачем визначено як заборгованість по сумі кредиту (тілу кредиту), що становить 10383,71 грн (загальна сума тіла кредиту: 17800 грн; фактична сплата суми кредиту: 7416,29 грн), так і процентами, що сукупно складає 2,62 грн, та за комісією, що складає 7451,08 грн (загальна сума комісії - 12773,28 грн; сума фактично погашеної комісії - 5322,20 грн) (а.с.45 зворот - 46). Вказані в означеному розрахунку заборгованості безпосередньо розміри заборгованості відповідача перед позивачем з призми здійснених [PERSON] платежів у рахунок погашення грошового зобов`язання згідно Заяви-1, підтверджуються випискою по особовому рахунку № [NUMBER] , що долучена позивачем до позовної заяви (а.с.51-52). Із розрахунку заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором №1010605757 від 05.10.2022 (Заява-2), станом на 10.01.2025, суд встановив, що позивачем визначено як заборгованість по сумі кредиту (тілу кредиту), що становить 11 488,46 грн (загальна сума тіла кредиту: 11 488,46 грн; фактична сплата суми кредиту: 0,00 грн), так і процентами, що сукупно складає 2,11 грн, та за комісією, що складає 2334,64 (а.с.47 - 48). Вказані в означеному розрахунку заборгованості безпосередньо розміри заборгованості відповідача перед позивачем з призми здійснених [PERSON] платежів у рахунок погашення грошового зобов`язання згідно Заяви-2, підтверджуються випискою по особовому рахунку № [NUMBER] , що долучена позивачем до позовної заяви (а.с.52 зворот). Із розрахунку заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором №2001429711201 від 17.10.2019 (Заява-3), станом на 10.01.2025, суд встановив, що позивачем визначено як заборгованість по сумі кредиту (тілу кредиту), що становить 10500 грн, так і процентами, що сукупно складає 7058,45 грн (а.с.48 зворот - 50). Вказані в означеному розрахунку заборгованості безпосередньо розміри заборгованості відповідача перед позивачем з призми здійснених [PERSON] платежів у рахунок погашення грошового зобов`язання згідно Заяви-3, підтверджуються випискою по особовому рахунку № [NUMBER] , що долучена позивачем до позовної заяви (а.с.53-58). Аналізуючи підстави позову з призми досліджених матеріалів цивільної справи, а також положень чинного законодавства і правових висновків щодо практики їх застосування, що викладені у постановах Верховного Суду, суд зазначає про таке. Відповідно до положень ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно диспозиції ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 (далі - Закон №675), пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 Закону №675). Статтею 12 Закону №675 визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону №675 передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону №675). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статті 527, 530 ЦК України визначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, із досліджених безпосередньо в судовому засіданні Заяв-1,2,3, суд встановив, що їх сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови його надання, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення таких правочинів на зазначених у них умовах шляхом підписання як Заяви-1, так і Заяви-2 за допомогою електронного підпису ОТР-паролем на номер телефону: [NUMBER] , що мало місце відповідно 16.04.2021 та 05.10.2022, а також рукописним підписом, що був поставлений відповідачем у відповідному розділі Заяви-3, і мало місце 16.10.2019. Частиною 1 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. У додаткових поясненнях по справі від 27.04.2025, що подані відповідачем через підсистему «Електронний суд» (вхідний №16595 від 28.04.2025, а.с.85-94), відповідач [PERSON] , висловивши думку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, фактично визнав як той юридичний факт, що ним були підписані Заяви-1,2,3, так і те, що грошові кошти у кредит від позивача він отримував і у повному обсязі їх не повернув. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] не виконав грошові зобов`язання щодо повернення сум кредиту, згідно укладених ним кредитних договорів шляхом підписання Заяв-1,2,3, в частині як основної суми боргу (тіла кредиту), так і процентів за користування кредитними коштами, беручи до уваги визнання цих юридичних фактів відповідачем у додаткових пояснення, що узгоджується із положеннями ч.1 ст.82 ЦПК України, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення із відповідача грошових коштів в рахунок погашення як основного боргу, так і відсотків за їх ними користування, підлягають задоволенню. Проте, з метою того, щоб визначити конкретні суми заборгованості відповідача перед позивачем в контексті як основного боргу (тіла кредиту), так і відсотків за користування кредитними коштами, слід вирішити позовну вимогу про стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за комісією, розмір якої обумовлений у Заявах-1,2, і складає за підрахунками позивача відповідно 7451,08 грн (12773,28 грн (сума комісії, розрахована згідно Заяви-1) - 5322,20 грн (розмір комісії, що сплачений відповідачем добровільно, а.с.46 зворот) та 2334,64 грн (комісія згідно Заяви-2, а.с.47 зворот). Це обмовлено тим, що відповідач у додаткових поясненнях заперечив щодо розміру заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) згідно Заяв-1,2, зокрема, з призми нікчемності умов Заяв-1,2 в частині сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості, а відповідно прохав суд, сплачені ним кошти в означений рахунок згідно Заяви-1, зарахувати на погашення основної заборгованості (тіла кредиту), визначивши її на рівні 5061,51 грн (10383,71 грн (сума заборгованості за основною сумою боргу згідно умов Заяви-1, а.с.45 зворот) - 5322,20 грн (сума, що сплачена відповідачем у рахунок комісії згідно Заяви-1, а.с.46 зворот), а також відмовити у стягненні комісії згідно Заяви-2 в розмірі 2334,64 грн (а.с.47 зворот). Розглядаючи позовну вимогу про стягнення із відповідача розміру комісії за обслуговування кредитної заборгованості, що позивачем сукупно визначена в розмірі 9 785,72 грн (7451,08 грн - згідно Заяви-1, та 2334,64 грн - згідно Заяви-2), а також заперечень щодо законності стягнення комісії, що викладені відповідачем у додаткових поясненнях від 27.04.2025, суд зазначає про таке. Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції, чинній на день укладення кредитних договорів у формі Заяв-1,2, тобто станом на 16.04.2021 та 05.10.2022, загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції, чинній на день укладення кредитних договорів у формі Заяв-1,2, тобто станом на 16.04.2021 та 05.10.2022, до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» у відповідній редакції було передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п.4 ч.1 ст.1 та ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», Правлінням Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затверджено Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит у редакції чинній на день виникнення спірних правовідносин, банк надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною в договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг банку, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит додатка 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно додатку 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. У той же час, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції, чинній на день укладення кредитних договорів у формі Заяв-1,2, тобто станом на 16.04.2021 та 05.10.2022, після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції, чинній на день укладення кредитних договорів у формі Заяв-1,2, тобто станом на 16.04.2021 та 05.10.2022, умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.1 та 2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.11.2023 в справі №204/224/21 та Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.07.2022 (справа № 496/3134/19) дійшли висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Умовами кредитного договору №1010071250 від 16.04.2021, оформленого шляхом підписання Заяви-1, а саме розділом «Споживчий кредит (без послуги страхування)», передбачено сплату відповідачем [PERSON] щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості, яка складає 2,99%, що у грошовому розмірі складає 532,22 грн/щомісячно. Також умовами кредитного договору №1010605757 від 05.10.2022, оформленого шляхом підписання Заяви-2, а саме розділом «Споживчий кредит «Рефінансування», передбачено сплату відповідачем [PERSON] щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості, яка складає 1,4%, що у грошовому розмірі складає 160,84 грн/щомісячно. Разом з тим, в означених кредитних договорах не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості. Ураховуючи, що АТ «Перший Український Міжнародний Банк» не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні означених кредитних договорів, відтак положення розділу «Споживчий кредит (без послуги страхування)» кредитного договору №1010071250 від 16.04.2021 та розділу «Споживчий кредит «Рефінансування» кредитного договору №1010605757 від 05.10.2022 в частині обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до ч.1 та 2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Схожі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21. Нікчемний правочин (частина друга статті 215 ЦК України) є недійсним вже в момент свого вчинення (ab initio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх (erga omnes). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2023 у справі № 359/12165/14-ц (провадження № 61-13417св21)). За вказаних обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ «Перший Український Міжнародний Банк» у частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією у розмірі 7451,08 грн по кредитному договору №1010071250 від 16.04.2021 та в розмірі 2334,64 грн - по кредитному договору №1010605757 від 05.10.2022. Водночас, як встановлено судом, відповідач у межах виконання кредитного договору №1010071250 від 16.04.2021 сплатив позивачу 5322,20 грн, які останнім були безпідставно зараховані на погашення заборгованості зі сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Ця обставина підтверджується розрахунком заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором №1010071250 від 16.04.2021 (Заява-1), станом на 10.01.2025 (а.с.46 зворот). У постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі №545/2248/17 (провадження №61-11459св19) та від 09 січня 2020 року у справі №643/5521/19, провадження №61-20093св19) суд касаційної інстанції зробив висновок, що сплачені відповідачем кошти, які позивач безпідставно зарахував на погашення процентів при відсутності домовленості про їх сплату в підписаній відповідачем заяві-анкеті підлягають зарахуванню на погашення тіла кредиту. Також у постанові Верховного Суду від 23.03.2023 у справі № 759/20374/20 (провадження № 61-4425св22) суд зробив висновок, що оскільки відповідачем безпідставно здійснено зарахування сплачених позивачем сум у рахунок погашення комісії, тому слід зобов`язати відповідача здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором. Частиною 4 ст.263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Оскільки, як встановлено судом, умови, зокрема кредитного договору №1010071250 від 16.04.2021 в частині сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними, тому суд дійшов висновку про необхідність зарахування, сплачених відповідачем коштів у сумі 5322,20 грн, що позивачем зараховані на сплату комісії, на погашення основної суми боргу (тіла кредиту), визначивши її у розмірі 5 061,51 грн (10383,71 грн - 5322,20 грн). Що стосується позовної вимоги про стягнення комісії згідно кредитного договору №1010605757 від 05.10.2022, яка позивачем визначена у розмірі 2334,64 грн, то, з огляду на викладені вище обставини, у задоволенні означеної позовної вимог слід відмовити. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості: 1) за кредитним договором від 16.04.2021 №1010071250 в розмірі 5 064,13 грн, з яких: 5061,51 грн - заборгованість за кредитом, та 2,62 грн - заборгованість за процентами; 2) за кредитним договором від 05.10.2022 № 1010605757 заборгованість в розмірі 11 490,57 грн, з яких: 11488,46 грн - заборгованість за кредитом, та 2,11 грн - заборгованість за процентами; 3) за кредитним договором від 17.10.2019 №2001429711201 в розмірі 17 558,45 грн, з яких: 10500 грн - заборгованість за кредитом, та 7058,45 грн - заборгованість за процентами. Загальна сума заборгованості за трьома кредитними договорами, станом на 10.01.2025, складає 34 113,15 грн. У зв`язку із цим, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме: у загальному розмірі 34 113,15 грн. Що стосується прохання позивача, викладеного у п.2 прохальної частини позовної заяви, про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору, то суд зазначає про таке. Із досліджених судом матеріалів позовної заяви вбачається, що за подачу позовної заяви позивачем сплачено, з урахуванням понижуючого коефіцієнта 0,8, судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №644 від 11.03.2025 (а.с.65). Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд визнав позовні вимоги позивача про стягнення із відповідача заборгованості за кредитними договорами обгрунтованими і задовольнив їх на суму 34113,15 грн, що складає 69,31% від ціни позову (34113,15/49221,07), тому із відповідача на користь позивача,

Outcome: partial