Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

У січні 2025 року представник ТОВ «Кей-Колект» [PERSON] через систему «Електронний суд», звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» суму трьох відсотків річних - 53 029,25 грн та інфляційні втрати в розмірі 174 883,98 грн., відшкодувати судові витрати по справі. І. Позиція сторін у справі. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.05.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11002943000, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 30 000 доларів США на строк до 11.05.2016 року зі сплатою процентів за користування грошовими коштами у розмірі 13,00 % річних, а позичальник зобов`язується належним чином використовувати і повернути кредит та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором. В забезпечення виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором було прийнято поруку [PERSON] . Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 24.09.2009 по цивільній справі № 2-6009/09 було задоволено позов АКІБ «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору № 11002943000 в сумі 360 642 грн 38 коп. та судових витрат в сумі 1730 грн. Вказане рішення набрало законної сили 26.10.2009 року. 12 грудня 2011 року між ПАТ УкрСиббанк та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу, внаслідок чого ПАТ УкрСиббанк відступило ТОВ «Кей-Колект» право вимоги за договором кредиту № 11002943000 від 11.05.2006. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 11.02.2015 по справі № 2-6009/2009 замінено сторону виконавчого провадження по цивільній справі № 2-6009/2009 із стягувача АКІБ «УкрСиббанк» на ТОВ «Кей-Колект». Представник позивача стверджує, що рішення суду не виконано. Щодо строків позовної давності у позові вказано, що пунктом 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України на період дії карантину законодавець звільнив позичальника від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення платежів за кредитами (позиками), однак не звільнив від відповідальності, визначеної статтею 625ЦК України, тому до спірних правовідносин застосовні положення про позовну давність та щодо її продовження на строк дії карантину. Строки давності щодо вимог про стягнення сум за статтею 625 ЦК України, які не спливли на момент набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (02 квітня 2020 року), продовжуються на строк дії такого карантину. У зв`язку з вищезазначеним, позивачем нараховано за період з 02.04.2017 по 23.02.2022 три відсотки річних у сумі 53029,25 грн, інфляційні втрати у розмірі 174 883,98 грн., внаслідок прострочення відповідачами сплати заборгованості за договором про надання споживчого кредиту за\~ рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.09.2009. Заперечуючи позовні вимоги, представник [PERSON] адвокат Війтович Р.М. подав відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що позивачем не долучено до матеріалів справи копії договору факторингу, за яким ТОВ «Кей-Колект» отримало право вимоги за договором кредиту № 11002943000 від 11.05.2006. Позивач не надає жодного доказу про виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-6009/09, тоді як із загальнодоступного реєстру виконавчих проваджень, вбачається, що відкрите 02.08.2016 року виконавче провадження, в якому боржником була [PERSON] , а стягувачем ТОВ «Кей-Колект»\~ завершене. У відзиві зазначено, що матеріали позовної заяви не місять обґрунтованого розрахунку\~ про дійсний розмір заборгованості, на який позивач здійснив нарахування штрафних санкцій та взагалі не підтвердив своє право на нарахування штрафних санкцій. Представник відповідача Війтович Р.М. вважає хибними розрахунки позивача щодо строків позовної давності та вважає, що строк позовної давності сплив,\~ просив\~ відмови у задоволенні позовних вимог. ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 14.02.2025 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи (а.с. 49). 27.02.2025 представник відповідача [PERSON] адвокат Війтович Р.М. подав заяву про ознайомлення із матеріалами справи та ознайомився із справою № 357/474/25 (а.с. 55-58). 10.03.2025 на адресу суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву (а.с. 61-64). 24.03.2025 представник відповідача [PERSON] адвокат Війтович Р.М. через систему «Електронний суд» подав заяву про відкладення розгляду справи (а.с. 66-67). 03.04.2025 представник позивача Федоренко Є.М. через систему «Електронний суд» подав заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалою суду від 07.04.2025 задоволено клопотання представник позивача Федоренка Є.М. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. ІІІ. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 11.05.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11002943000, відповідно до умов якого банк надає позичальнику, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати\~ і повернути банку кредит в іноземній валюті в сумі 30 000 доларів США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором, на строк до 11.05.2016 року (а.с. 15-26). Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.09.2009 по справі № 2-6009/2009, розірвано кредитний договір 11002943000, укладений 11.05.2006 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] , стягнуто з [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь АКІБ «Укрсиббанк» заборгованість по кредитному договору № 11002943000 від 11.05.2006 в сумі 360 642 грн 38 коп. та судових витрат в сумі 1730 грн (а.с. 27-30). Ухвалою від 11.02.2015 замінено сторону виконавчого провадження по цивільній справі № 2-6009/2009 за позовом АКІБ «Укрсиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору № 11002943000, із АКІБ «УкрСиббанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (а.с. 31-32). ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Главою 19 Цивільного Кодексу визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. За змістом статті 256 ЦК України , позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. За змістом статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Стаття 267 ЦК України передбачає, що особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. При цьому відмовити в позові через пропуск без поважних причин строку звернення до суду можливо лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог при пропуску строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог. Так, судом не досліджується питання про строки позовної давності, оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Положеннями ст.611 ЦК України передбачено те, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання ст.625 ЦК України передбачає, що нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому нарахування інфляційних та 3% річних не є неустойкою у розумінні положення ст.549 цього Кодексу. За змістом наведеної норми закону, нараховані на суму боргу 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, грошове зобов`язання це зобов`язання по сплаті певної грошової суми, яке повинно припинятися шляхом його належного виконання. Як вбачається із матеріалів справи ТОВ «Кей-Колект», яке є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», просило стягнути з відповідача 3 % річних та інфляційні втрати на підставі статті 625 ЦК України від суми заборгованості (360642,38 грн.), що була стягнута на користь первісного кредитора. Суми, на підставі ст. 625 ЦК України,т розраховані\~ за період з 02 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року, у зв`язку з невиконанням відповідачами рішення суду від 24.09.2009р. Суд звертає увагу, що на виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 24.09.2009р у справі №2-6009/ 2009, було видано виконавчі листи та дане рішення суду з 02.08.2016 року\~ перебувало на виконанні (а.с. 64) і було завершено. Отже, сума заборгованості відповідачів не відома, підстави завершення ВП не відомі, так само й невідомо, яку суму боргу було відступлено позивачу п під час укладення договору факторингу 12.12.2011 року . Позивач не надав ні самого Договору факторингу в підтвердження заміни кредитора , ні витягу з реєстру боржників із зазначеннм суми боргу на яку позивач набув право вимоги. Таким чином, представник відповідача обгрунтовано ставить під сумнів розрахунок заборгованості 3 % річних та інфляційні втрат, що оброховані на підставі статті 625 ЦК України, оскільки сума самого боргу, що бралася для обчислення 3 % річних та інфляційних втрат\~ є\~ недоведеною.\~\~ Окрім того, представником позивача не надано до суду належних та допустимих доказів того, що не завершився строк пред`явлення до виконання виконавчого листа за вказаним рішенням суду від 24.09.2009. Представник відповідача долучив до відзиву витяг з реєстру виконавчих проваджень, з якого вбачається, що ВП № 51829424, в якому стягувачем зазначено - ТОВ «Кей-Колект», боржник - [PERSON] , завершено. Довідки ДВС із вказаного ВП про залишок заборгованості не надано. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. За змістом ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. ( Висновок ВС викладений у Постанові від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17). У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Коробов проти України» (заява № 39598/03 від 21 липня 2011 року) суд вказав, що при оцінці доказів, суд, як правило застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).\~\~\~\~

Outcome: dismissed