Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між сторонами, що зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) 19 січня 2022 року, про що складено відповідний актовий запис №30 та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у позові посилається на те, що між [PERSON] та [PERSON] 19 січня 2022 року було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), про що складено відповідний актовий запис №30. На момент реєстрації шлюбу подружжя уже мало спільного сина [PERSON] , [INFO] . З січня 2024 року відносини між подружжям стали погіршуватися, втратилося взаєморозуміння. З кінця 2024 року подружжя не проживають спільно, не виконують сімейні та подружні обов`язки, не вирішують спільно поточні родинні проблеми. Після припинення спільного проживання сторін, їхній син [PERSON] залишився проживати з матір`ю. Оскільки [PERSON] у січні 2025 року виповнилося 3 роки, настає період, коли [PERSON] почне відвідувати дошкільний навчальний заклад. Таким чином, дитина потребуватиме збільшених витрат на його утримання: придбання речей, одягу, взуття, приладдя для занять. Окрім того, загальновідомою є та обставина, що в період відвідування дошкільних та шкільних навчальних закладів, діти починають дуже часто хворіти, що також потребує витрати додаткових коштів. За таких обставин, позивачка вважає, що достатнім для забезпечення належного утримання дини будуть аліменти у розмірі 1/3 частки від доходу відповідача (батька), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Ухвалою від 24.02.2025 було відкрито провадження у даній справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Ухвалою від 27.03.2025 здійснено перехід від розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилалися. Представником позивача надано заяву про розгляд справи без сторони позивача, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Заперечення щодо заочного розгляду справи відсутні. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Клопотання про розгляд справи за його відсутності, відзив на позов, від відповідача до суду не надходили. Тому суд, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) 19 січня 2022 року, актовий запис №30 (а.с.9). Подружні стосунки між сторонами припинені через втрату взаєморозуміння; сім`я фактично розпалася; відновлення подружніх стосунків позивач не бажає. Від спільного подружнього життя сторони мають малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] (а.с.8), який після розірвання шлюбу залишиться проживати з матір`ю. Питання щодо поділу майна між сторонами не ставиться. Врахувавши вищевикладене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тобто є передбачені ст. 112 СК України підстави для розірвання шлюбу. Позивачка скористалася правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу, яке встановлене ст.113 СК України, та просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Після припинення спільного проживання, відповідач не надає необхідної допомоги на утримання сина в добровільному порядку; [PERSON] перебуває на утриманні матері. України, статтями 141 та 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття; обсяг прав і обов`язків батьків не залежить від того перебувають вони у шлюбі чи ні, живуть разом чи окремо один від одного. Відповідно до статті 150 СК України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до норм статей 3, 18, 27 Конвенції про права дитини, обоє з батьків несуть однакову відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини. Нормами частини 3 статті 11 розділу III Закону України "Про охорону дитинства", визначено, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти є власністю дітей. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Обов`язок по утриманню дітей покладається на обох батьків. Наразі дитина перебуває на утриманні матері, відповідач у добровільному порядку не надає допомогу на утримання сина, належні та допустимі докази, на спростування вказаного, не надав, тому суд вважає за необхідне, стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/3 частки від його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, що буде достатнім розміром для належного забезпечення та утримання дини. Отже, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. У відповідності до ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки сплачений судовий збір в сумі 1211,20 грн., а також на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі\~викладеного,\~відповідно до\~ст.\~ст.\~104,\~105,\~112,\~180,\~182,\~191\~СК України,\~

Outcome: approved