Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

26 червня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвеструм" та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 11220-06/2022. Відповідно до умов Кредитного договору Товариство надає Клієнту фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника. 14 квітня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвеструм" та Товариством з обмеженою відповідальністю "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" укладено договір факторингу № 14042023, у відповідності до умов якого ТОВ "ФК "Інвеструм" передає ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА", а ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" набуває належні ТОВ"ФК "Інвеструм" Права вимоги за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти. На підставі рішення єдиного учасника ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" № 1 від 25 березня 2024 року назву товариства змінено на Товариства з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС". 17 квітня 2025 року через підсистему "Електронний суд" представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "СВЕА\~ФІНАНС"\~ Сторожишина Олександра Олегівна звернулася до суду з відповідним позовом та просила суд стягнути зі [PERSON] на користь ТОВ "СВЕА\~ФІНАНС"\~ заборгованість за Договором № 11220-06/2022 від 26 червня 2022 року в сумі 28900 гривень. На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 18 квітня 2025 року судом було отримано інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача в [ADDRESS] (а.с. 10). Ухвалою від 18 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду Мурованокуриловецьким районним судом та відкрито провадження у справі (а.с. 11). Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 09-ту годину 12 травня 2025 року. В судове\~засідання сторони\~не з`явилися.\~Представник позивача\~ в\~окремому клопотанні\~просила про\~розгляд справи\~без її\~участі,\~позовні вимоги\~підтримує,\~не заперечила\~щодо винесення\~судом заочного\~рішення.\~Судову повістку\~з ухвалою\~про відкриття\~провадження у\~справі відповідачу\~було направлено\~18\~квітня 2025\~року,\~однак поштове\~відправлення \~адресату не\~вручено у\~зв?язку з\~його відсутністю\~за вказаною\~адресою (а.с\~ 14-15).Крім того, 18 квітня 2025 року на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено повідомлення про виклик [PERSON] до суду (а.с. 13). Таким чином, відповідач обізнаний про розгляд справи за позовом до нього в Мурованокуриловецькому районному суді, в силу положень ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи. За приписами ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими ЦПК України для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 ЦПК України. Тому, з урахуванням положень ч. 3 ст. 211, ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України,\~ суд ухвалив про розгляд справи без участі сторін. Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з врахуванням наступного: За правилами статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Судом встановлено: 26 червня 2022 року між Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~"Фінансова\~компанія "Інвеструм"\~та [PERSON] \~укладено Договір\~про надання\~фінансового кредиту\~за №\~11220-06/2022.\~Відповідно до\~умов цього\~Договору ТОВ\~"ФК\~"Інвеструм"\~надало [PERSON] \~фінансовий кредит\~в розмірі\~8000\~гривень на\~умовах строковості,\~зворотності,\~платності,\~а [PERSON] \~зобов`язався\~повернути кредит\~та сплатити\~проценти за\~користування кредитом\~в порядку\~та на\~умовах,\~визначених Договором\~(п.\~1.1.); кредит надається строком на 20 днів до 15 липня 2022 року (п. 1.2.); за користування кредитом сплачується 365 % річних від суми кредиту (п. 1.3.); кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської карти, вказаної Клієнтом (п. 1.7.); невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах Товариства - https://www.zecredit.com.ua (п. 1.8.). Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника [PERSON] відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону [PERSON] [NUMBER] , про що свідчить п. 7 Кредитного договору, який містить, в тому числі, прізвище, ім`я та по батькові [PERSON] , його РНОКПП, адресу місця проживання, реквізити паспорта, номер мобільного телефону. Частиною першою ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначені ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. У п.п. 5, 6 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Частина 2 ст. 1056-1 ЦК України визначає, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. Статтею 516 ЦК України\~визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. 14 квітня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвеструм" та Товариством з обмеженою відповідальністю "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" укладено договір факторингу № 14042023, у відповідності до умов якого Клієнт передає (відступає) Фактору, а Фактор набуває Права вимоги Клієнта за Кредитними договорами та сплачує Клієнту за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором. Відповідно до п. 3.1.3. Права вимоги переходить до Фактора з моменту зарахування коштів на рахунок Клієнта, після чого Фактор стає Фактором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованостей за Кредитними договорами. Разом з Правами вимоги Фактору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до Витягу з реєстру Боржників № 1 до договору факторингу від 14.04.2023 № 14042023 (Додаток 1 до Договору Факторингу від 14.04.2023 №14042023) заборгованість [PERSON] за Кредитним договором № 11220-06/2022 становить 28900 гривень. Рішенням єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" № 1 від 25 березня 2024 року змінено назву товариства з Товариства з обмеженою відповідальністю "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" на Товариство з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС". Отже, враховуючи наведені вище норми цивільного законодавства та умови відповідного кредитного договору, на теперішній час ТОВ "СВЕА ФІНАНС" є кредитором у зобов`язанні за Договором про надання фінансового кредиту за № 11220-06/2022 від 26 червня 2022 року і саме йому належить право вимоги за цим договором до [PERSON] . Позивач заявив вимоги про стягнення із [PERSON] заборгованості, яка існувала у того станом на момент отримання від відповідної кредитної установи Права вимоги за Договором про надання фінансового кредиту за № 11220-06/2022 від 26 червня 2022 року. Будь-яких інших нарахувань позивач не здійснював, що вбачається із відповідного Витягу з реєстру Боржників №1 до договору факторингу від 14.04.2023 № 14042023 та розрахунку заборгованості за кредитним договором № 11220-06/2022 від 26 червня 2022 року. Одним із загальних принципів цивільного процесу є змагальність сторін, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18). Процесуальні обов`язки відповідача полягають, зокрема, у здійсненні ним активних процесуальних дій, наданні доводів та доказів, що стосуються існування цивільних прав позивача як кредитора у зобов`язанні. Така правова позиція міститься у п. 6.8. постанови ВП ВС від 15 червня 2021 року у справі № 904/5726/19. Позивач належними доказами довів наявність у [PERSON] заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту за № 11220-06/2022 від 26 червня 2022 року із ТОВ "ФК "Інвеструм" в сумі 28900 гривень, з яких: 8000 гривень - сума заборгованості за тілом кредиту, а 20900 гривень - сума заборгованості за відсотками. Відповідач таких доводів позивача не спростував, а тому позов підлягає до беззаперечного задоволення. За приписами п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, в тому числі, питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду з цим позовом сплатив 2422 гривні 40 судового збору (а.с. 6), його вимога задоволена в повному об`ємі, а тому судові витрати у вигляді сплаченої суми судового збору підлягають компенсації з відповідача у повному розмірі.

Outcome: approved