Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» (далі - ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів») звернулось до Бориславського міського суду Львівської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 2 жовтня 2024 року ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів та [PERSON] за допомогою веб-сайту та мобільного застосунку «СlickСredit - онлайн кредит», укладено договір позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) № 8547952 шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 432588. За цим договором позики позивач перерахував на банківський рахунок відповідача грошові кошти в сумі 15000,00 грн. [PERSON] порушила умови договору позики та не виконувала покладені на неї зобов`язання належним чином у зв`язку з чим станом на 31 січня 2025 року сума заборгованості відповідача за договором від| 2 жовтня 2024 року № 8547952 становить 23625,00 грн, з яких: 15000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 43,50 грн - сума заборгованості за процентною ставкою 0,01 %, 7500,00 грн - заборгованості за процентною ставкою 5,00% (проценти за понадстрокове користування), 1081,50 грн - коміся від суми позики. З огляду на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за вказаним договором та понесені судові витрати, які складаються з 3028,00 грн сплаченого судового збору та 7100,00 грн витрат на правничу допомогу. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 березня 2025 року вказана позовна заява (справа № 438/409/25) передана судді Бориславського міського суду Львівської області Дудар О.В. Ухвалою від 26 березня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі № 438/409/25. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання на 10 квітня 2025 року. Судові засідання 10 та 29 квітня 2025 року не відбулись у зв`язку з неявкою учасників справи. Розгляд справи призначено на 13 травня 2025 року. Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи провадити без його участі, позовні вимоги просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Конверти з рекомендованими повідомленнями з судовими повістками про судові засідання, призначені на 10 та 29 квітня 2025 року, направлені на адресу [PERSON] , повернулись до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до практики Верховного Суду (постанова від 18 березня 2021 року у справі № 443/3142/24, постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17) є достатніми для того, щоб вважати повідомлення належним. Відповідно до трекінгу поштових відправлень Укрпошти № 0610250205786 та № 0610250205751 конверти з рекомендованим повідомленням з судовою повісткою про судове засідання 13 травня 2025 року (направлені на адресу відповідача, вказану у позовні заяві та на адресу зареєстрованого місця проживання) повернуто відправнику у зв`язку з відсутністю одержувача за вказаною адресою. Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини 4 статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 2 жовтня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] за допомогою веб-сайту та мобільного застосунку «СlickСredit - онлайн кредит» укладено договір позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) № 8547952 шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 432588. Пунктом 1 цього договору передбачено, що позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк з метою придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника шляхом їх неперерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. У підпунктах 2.1-2.3 п. 2 договору встановлено, що сума позики - 15000,00 грн; строк позики (строк договору) 30 днів; процентна ставка/день - 0,01 % (процентна ставка з другого дня користування позикою), та 5,00 % в день (процентна ставка в день (застосовується за понадстрокове користування позикою (її частиною)); комісія за надання позики - 7,21 % (фіксована від суми наданої позики - 1081,50 грн); дата надання позики 2 жовтня 2024 року; дата повернення позики (останній день) 31 жовтня 2024 року; орієнтовна реальна річна процентна ставка 148,49%; орієнтовна загальна вартість позики 16125,00 грн. Згідно з пунктом 4 договору позики проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи зі строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором. Проценти не нараховуються за перший день позики. Відповідно до пункту 5.3. договору кредиту позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику за допомогою веб-сайту та мобільного додатку (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://clickcredit.ua/informaciya, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього договору, йому зрозумілі. Пунктом 18 цього договору визначено, що якщо сума позики, зазначена у пункті 2 договору позики, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користування позикою понад встановлений договором строк, нараховуються проценти за понадстрокове користування позикою (її частиною) за ставкою, визначеною пунктом д Договору позики, за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. Згідно з пунктом 21 договору, сторони погодили технологію (порядок) укладання договору позики, а саме договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-комунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису Позикодавця та електронного підпису одноразовим ідентифікатором Позичальника згідно Закону України «Про електронну комерцію» та із додатковим накладанням кваліфікованого електронного підпису уповноваженого працівника Позикодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу згідно вимог Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит), затвердженого постановою Національного банку України від 3 листопада 2021 року № 113. Вказаний договір укладений із використанням веб сайту: https://mycredit.ua. (пункт 24 договору позики). Згідно з додатком № 1 до договору позики «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної ставки за договором про споживчий кредит» датою видачі кредиту/датою платежу є відповідно 2 жовтня 2024 року; строк позики 30 днів; чиста сума кредиту становить 15000,00 грн; проценти за користування кредитом 43,50 грн; реальна річна процентна ставка 148,49%; комісія за надання кредиту 1081,50 грн; загальна вартість кредиту 16125,00 грн. У розділі «Позичальник» після реквізитів відповідача, міститься електронний підпис одноразовим ідентифікатором, а саме: 432588 та вказано номер електронного платіжного засобу [NUMBER] . Згідно з довідкою про укладення договору (Ідентифікацію), клієнт [PERSON] був ідентифікований в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів», договір № 8547952 від 2 жовтня 2024 року, сума кредиту 15000,00 грн, строк кредитування 30 днів, номер телефону [NUMBER] , ел.пошта [INFO] ю Заявка на кредит подана 2 жовтня 2024 року о 21:14. Ідентифікатор відправлено позичальнику 2 жовтня 2024 року о 21:19. Ідентифікатор введено позичальником/відправлено кредитору 2 жовтня 2024 року о 21:29. Перерахування грошових коштів позичальнику 2 жовтня 2024 року о 21:21. Договір підписаний одноразовим ідентифікатором 432588. У відповідності до довідки від 4 лютого 2025 року № КД-000007415/ТНПП ТОВ «ФК «Фінекспрес» підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу, ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», відповідно до умов договору про переказ коштів від 23 січня 2018 року № 23-01-18/5, укладеного між компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції: 2 жовтня 2024 року, номер платежу edce85f2-f7ff-4274-8e8f-7fdb96619339, сума 15000,00 грн, отримувач [PERSON] - ЕПЗ номер [NUMBER] . Номер карти, на яку здійснений переказ коштів, вказаний у договорі позики. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 31 січня 2025 року [PERSON] має заборгованість у розмірі 23625,00 грн, яка складається з: 15000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 43,50 грн - заборгованість за процентами, 7500,00 грн - заборгованості за проценти за понадстрокове користування та 1081,50 грн - заборгованість за комісією. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами частини 1 статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина 1 статті 638 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до положень статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. За приписами частини 1,2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно статті 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що позичальник зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Відповідно частин 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи, що на час розгляду справи відповідачем не надано доказів виконання обов`язку по сплаті заборгованості, суд приходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики від 2 жовтня 2024 року № 8547952, яка становить 23625,00 грн, з яких: 15000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 43,50 грн - сума заборгованості за процентною ставкою 0,01 %, 7500,00 грн - заборгованості за процентною ставкою 5,00% (проценти за понадстрокове користування), 1081,50 грн - заборгованість за комісією. Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3028,00 грн судового збору. Щодо заяви представника позивача про стягнення судових витрат на правничу допомогу, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до частин 1-3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Частиною 1 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частин 3 та 4 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Отже, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Верховний Суд у постанові 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зазначив, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи. На підтвердження понесених витрат позивачем надано: договір про надання правничої допомоги від 2 вересня 2024 року № 0924-1; акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги (додаток № 2 до договору про надання правничої допомоги від 2 вересня 2024 року № 0924-1); акт приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги від 2 вересня 2024 року № 0924-1; платіжна інструкція від 27 лютого 2025 року № f8fe13. За результатами розгляду питання про розподіл судових витрат та дослідження поданих на їх підтвердження доказів, суд враховує, що дана справа є типовою та нескладною за своєю суттю. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» заява № 58442/00, зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат, пов`язаних із розглядом справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7100,00 грн не є цілком співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Таким чином, з врахуванням виконаної адвокатом роботи, враховуючи категорію справи, обсяги виконаної роботи, а також беручи до уваги принципи пропорційності, співмірності та розумності судових витрат, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн.

Outcome: approved