Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

Представник заявника [PERSON] - адвокат Гупало М.М. звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із заявою про встановлення факту постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. У своїй заяві посилається на те, що в [ADDRESS] , яка відповідно до свідоцтва на право власності на житло № [NUMBER] належить матері заявниці - [PERSON] , заявнику та її дочці [PERSON] . Заявник [PERSON] народилася в м. Умань та до 1995 року проживала разом із мамою [PERSON] в [ADDRESS] . З 1995 року про 2007 рік вона проживала в [ADDRESS] . В 2007 році заявник спільно зі своїми дітьми - [PERSON] та [PERSON] повернулися в м. Умань і з того часу проживають в квартирі [ADDRESS] , де проживала до смерті її мама [PERSON] .. Вони вели спільне господарство, купували спільно один для одного продукти, здійснювали догляд один одного, купували спільно ліки, продукти харчування, спільно готували їжу та мали спільний побут до 04.10.2022 року, до моменту смерті [PERSON] .. Похованням матері займалась заявниця. В 2025 році [PERSON] звернулась до нотаріуса з приводу оформлення спадщини після смерті матері, однак постановою нотаріуса їй було відмовлено в зв`язку з тим, що відсутній факт прийняття спадщини, не підтверджений той факт, що вона спільно проживала з мамою. Просить встановити факт постійного проживання спадкоємця [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, за місцем її проживання за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання заявник [PERSON] та її представник Гупало М.М. не з`явилися, на адресу суду від адвоката Гупала М.М. надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, заяву підтримали та просили задовольнити. Представник зацікавленої особи - Уманської міської ради в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти задоволення заяви. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. На підставі ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина 1 ст. 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суд України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення факту, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Дослідивши в судовому засіданні письмові докази судом встановлено наступне. Встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в м. Умань Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] (російською мовою) народилася [INFO] , батьком якої є [PERSON] (російською мовою), матір`ю [PERSON] (російською мовою). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 19.08.1995 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно договору замовлення № 303 від 04.10.2022 року, [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] та ФОП [PERSON] уклали договір-замовлення про організацію та проведення поховання померлої [PERSON] Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , квартира [ADDRESS] , на праві приватної, спільної, сумісної або часткової власності належить гр. [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] та [PERSON] . Згідно заповіту складеного 07.11.2008 року, [PERSON] , заповідала належну їй частину квартири [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] .. Свідок [PERSON] в своїх письмових поясненнях, долучених до матеріалів справи, вказував, що він проживає за адресою: [ADDRESS] . Поруч з ним, в квартирі [ADDRESS] проживає [PERSON] разом зі своїми дітьми [PERSON] та [PERSON] . Приблизно до 1995 року вона проживала у вказаній квартирі зі своєю мамою [PERSON] , а потім виїхала проживати в Донецьку область. В 2007-2008 роках [PERSON] зі своїми дітьми переїхала назад до своєї матері в квартиру [ADDRESS] , де проживає до вказаного часу. Організацію поховання [PERSON] здійснювана [PERSON] . Свідок [PERSON] в своїх письмових поясненнях, долучених до матеріалів справи, вказувала, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] . Пітверджує факт проживання [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] з 2008 року до смерті останньої, а саме [INFO] та в подальшому здійснила поховання матері. Свідок [PERSON] , [INFO] в своїх письмових поясненнях, долучених до матеріалів справи, вказував, що він є рідним братом [PERSON] , 1975 року народження, яка проживає за адресою: [ADDRESS] спільно зі своїми дітьми [PERSON] та [PERSON] . З 2007 року його сестра переїхала зі своїми дітьми проживати у квартиру мами, де і проживала з дітьми та мамою до її смерті. Похованням матері займався він разом із сестрою. За життя, його мама [PERSON] , яка померла [INFO] , зробила заповіт, згідно якого заповіла йому свою частку квартири. Однак після смерті мами він не вступав в спадщину, оскільки добровільно прийняв рішення, щоб квартира була оформлена за сестрою та племінницею. Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 80212349 від 22.02.2025 року встановлено, що державним нотаріусом Кравець Г.В. Першої уманської державної нотаріальної контори за заявою [PERSON] зареєстровано спадкову справу після смерті [PERSON] , за номером у спадковому реєстрі 73698873, номер у нотаріуса 51, дата заведення 22.02.2025 року. Заяви про прийняття спаджщини від [PERSON] не надходило. Постановою державного нотаріуса Першої уманської державної нотаріальної контори Кравець Г.В. від 22.02.2025 року, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з пропущенням нею установленого строку прийняття спадщини та відсутністю у спадкоємця факту прийняття спадщини. Таким чином, судом встановлено, що заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] . Метою звернення заявника до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. За змістом ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч.ч.1,6 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що законодавець не пов`язує місце відкриття спадщини з місцем реєстрації спадкодавця, а відповідно до ст. 1221 ЦК України ототожнює його з останнім місцем проживання останнього, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку. При цьому, відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч.3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Як встановлено в судовому засіданні, спадкодавець [PERSON] , тривалий час і до самої смерті, проживала разом із донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, факт, що має юридичне значення, а саме: факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини, як того вимагає положення ч. 3 ст.1268 ЦК України, знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду. З огляду на викладене, виходячи з інтересів осіб щодо захисту їх права на спадкування, зважаючи на те, що заявник не має іншої можливості, окрім в судовому порядку, встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимога її законна, обґрунтована та доказово підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного, ст.ст. 15,16, 29, 1216-1218, 1221, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved