Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

23 грудня 2025 року представник позивача адвокат Хорошилов І.С. через систему «Електронний суд» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просили суд припинити стягнення аліментів що стягуються із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх доходів щомісячно за судовим наказом № 205/2292/23 від 28.03.2024 року, який виданий Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, ВП № 71821129, а також звільнити [PERSON] від сплати аліментів на утримання дітей в подальшому та від стягнення нарахованої заборгованості по аліментах по даному виконавчому провадженню. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначили, що позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають двох спільних малолітніх дітей доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя в них не склалося через різні погляди на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства, відсутність взаєморозуміння, довіри, різницю характерів. 16 березня 2022 року рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська шлюб між ними було розірвано. Відповідно до судового наказу від 28.03.2024 з позивача стягуються аліменти на утримання його неповнолітніх дітей. На підставі вказаного судового наказу відкрито виконавче провадження №71821129. Відповідач вчиняє перешкоди для спілкування з дітьми, чинить постійні перешкоди у спілкуванні, блокуючи всі контакти. Всі намагання вирішити питання мирним шляхом закінчуються конфліктами. На теперішній час позивач не має змоги спілкуватися з дітьми, бачити їх фото та відео, спостерігати як вони ростуть, приймати участь у їх вихованні та житті. На даний час, за інформацією позивача, діти перебувають на території Російської Федерації. Відповідно до відповіді на адвокатський запит було встановлено що дітей було вивезено з території України без його згоди 02.05.2024 і де вони перебувають на даний час достеменно не відомо. Крім того, не відомо чи живі вони взагалі. Також неможливо встановити на що відповідач витрачає аліменти. Однак, станом на 21.11.2024 у позивача перед відповідачем утворилась заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 19 156,85 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів № 300663/11 від 21.11.2024 за виконавчим провадженням ВП № 71821129. Встановити контроль за цільовим витрачанням аліментів на дітей неможливо, оскільки невідомо їх місце проживання. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 24 грудня 2024 року позовну заяву залишено без руху та визначено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, вказаних в ухвалі суду. 26 грудня 2024 року представником позивача адвокатом Хорошиловим І.С. через систему «Електронний суд» усунуто недоліки, визначені ухвалою суду від 24.12.2024. Ухвалою суду від 27 грудня 2024 року прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження. 14 січня 2025 року до суду надано письмові пояснення Другого правобережного відділу виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в яких зазначено, що на виконанні у відділі ДВС перебуває виконавче провадження № 71821129 з примусового виконання судового наказу № 205/2292/23 від 28.03.2024 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 06.03.2023 і до досягнення дітьми повноліття. Просили ухвалити рішення у справі відповідно до вимог чинного законодавства. (а.с. 38-41) Ухвалою суду від 04 березня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, однак позивачем було подано до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, в якій також зазначено, що заявлені позовні вимоги позивач підтримує у повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення у справі. (а.с. 75) Відповідач в судове засідання не з`явилась за невідомими суду причинами, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції суду засобами поштового зв`язку на адресу реєстрації відповідача, однак до суду повернувся конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 73). Про причини неявки відповідач суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надала, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило, тому суд\~на підставі\~ч.\~4\~ст.\~223\~та ч.\~1\~ст.\~280\~ЦПК України,\~за відсутністю\~заперечень позивача,\~вважає за\~можливе вирішити\~справу на\~підставі наявних\~у ній\~доказів та\~ухвалити заочне\~рішення. Представник управління-служби у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради Лійбук Л.М. в судове засідання не з`явилась, однак надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, в якій також просила ухвалити рішення у справі в інтересах дітей (а.с. 59) Представник другого правобережного відділу виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, однак у прохальній частині письмових пояснень на позовну заяву зазначено клопотання про розгляд справи без участі представника ВДВС на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог чинного законодавства, прийняте по справі рішення просили надіслати на адресу другого відділу виконавчої служби (а.с. 40) У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, врахувавши нижченаведені фактичні обставини, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів, суд прийшов до наступного висновку. Так, судом достовірно встановлено та підтверджено матеріалами справи що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.11.2014, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2022 року. (а.с. 77-79) Від вказаного шлюбу сторони мають двох спільних неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно (а.с. 7 лицьовий та зворотній бік) Судовим наказом Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2023 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 06.03.2023 і до досягнення дітьми повноліття. (а.с. 76) Згідно листа другого правобережного відділу виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 12.09.2024 вих. № 221144/11, відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що у відділі на виконанні знаходиться виконавче провадження № 71821129 з примусового виконання судового наказу № 205/2292/23 від 28 березня 2023 року, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Кошти, які надходять від боржника [PERSON] на депозитний рахунок відділу за виконавчим провадженням № 71821129, надсилаються стягувачу [PERSON] на розрахунковий рахунок, який відкрито у АТ «ПриватБанк» (а.с. 9 зворотній бік) Згідно довідки про наявність заборгованості № 300663/11 від 21.11.2024, виданої другим правобережним відділом виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 21.11.2024, сукупний розмір заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей становить 19\~156,85 грн. (а.с. 11-12) Згідно витягів з реєстру територіальної громади Дніпровської міської ради № 2024/013359227 та № 2024/013359226 від 05.11.2024, місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8 лицьовий та зворотній бік) Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1346803 від 05.05.2025 відповідач [PERSON] також зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 74) Позивач [PERSON] звертався до Центральної адміністрації Дніпровської міської ради із заявою від 12.09.2024 щодо перевірки цільового використання [PERSON] аліментів. За результатами розгляду вказаної заяви Центральною адміністрацією Дніпровської міської ради за підписом голови адміністрації Артема Клюєва надано відповідь від 17.10.2024 вих. № 24/832-вих, з якої вбачається, що враховуючи відсутність документів передбачених Порядком здійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим витрачання аліментів на дитину та відомостей про місце проживання [PERSON] разом з малолітніми дітьми: [PERSON] та [PERSON] на території Чечелівського та Центрального районів міста, управління-служба у справах дітей адміністрації не має можливості здійснити перевірку цільового витрачання [PERSON] аліментів на дітей. (а.с. 9) Відповідно до листа Головного центра обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 20.09.2024 № 19-64843/18/24-Вих, неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] 02 травня 2024 року перетнули державний кордон України через пункт пропуску «Орлівка» у напряму «виїзд», іншої інформації немає. (а.с. 10) Так, відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.91 та набула чинності для України 27.09.91, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1\~ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства"\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 та від 22 липня 2024 року у справі № 688/4308/23 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. В той же час, відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, звертаючись до суду із даним позовом, [PERSON] просив припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання неповнолітніх дітей та звільнити його у подальшому від стягнення нарахованої заборгованості по аліментам, мотивуючи свої вимоги тим, що він позбавлений можливості спілкуватись з дітьми, позивач разом із дітьми виїхала за межі України та він не знає як позивач розпоряджається сплаченими ним аліментами. Враховуючи викладені вище норми закону, утримання неповнолітніх дітей є обов`язком батьків, а не їх правом. При цьому, аліменти це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Позивачем не доведено того факту, що станом на теперішній час діти більше не проживають з відповідачем. При цьому, суд не може прийняти до уваги посилання відповідача на той факт, що позивач разом із дітьми виїхала за межі України, адже сам по собі цей факт не спростовує того, що діти проживають разом із позивачем та не є самостійною обставиною для припинення стягнення аліментів. Крім того, наявні в матеріалах справи відомості про перетин дітьми державного кордону надані станом на 19.09.2024, відомостей щодо перетину кордону у зворотному напрямку дітьми станом на час розгляду справи суду надано не було, як і не було заявлено клопотання про витребування таких відомостей судом. Також, відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини. Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей. Припинення стягнення аліментів можливе, якщо одержувач аліментів не витрачає отримані ним гроші на дитину (Постанова ВС від 28 вересня 2022 року у справі № 686/18140/21) Висловлюючи сумніви щодо способу використання відповідачем отриманих аліментів, позивачем не було не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження нецільового використання відповідачем аліментів на утримання дітей, які стягуються з відповідача на її користь, а також не доведено того, що відповідач не використовує кошти (аліменти) на утримання дітей. При цьому, суд звертає увагу, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Крім того, позивач не зазначав та матеріалами справи не підтверджується зміни матеріального чи сімейного стану позивача, або стану його здоров`я, а інших суттєвих обставин, які могли б слугувати підставою для звільнення позивача від сплати аліментів на утримання його неповнолітніх дітей судом встановлено не було. В той же час, розглядаючи дану справу в межах заявлених позовних вимог, суд звертає увагу, що позивачем не було заявлено позовних вимог щодо зменшення розміру аліментів, визначення порядку спілкування з дітьми, тощо. За таких обставин, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей, виходячи з закріплених частиною 9 статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позовні вимогі [PERSON] не підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд,

Outcome: dismissed