Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Київ) про звільнення майна з-під арешту та просить зняти арешт із квартири [ADDRESS] , накладений згідно постанови БН, 14.01.2003, Державна виконавча службу, Голосіївська, об`єкт обтяження: квартира, склад: ціла, стан: добудоване, статус: жиле, яка належить на праві власності [PERSON] (минулий власник [PERSON] ), додаткові дані: архівний номер - 5120022KIEV2, архівна дата - 24.01.2003; дата виникнення 24.01.2003 №реєстра: 13-8, внутр. №ВВ01593900F43С316D35, вх. 100. В обгрунтування позову зазначає, що 26.12.2002р. Голосіївським районним судом м. Києва в межах цивільної справи №2-85/14 була постановлена ухвала про накладення арешту на майно [PERSON] та [PERSON] (адреса: [ADDRESS] ). 10.11.2004р. судом постановлено ухвалу про скасування ухвали від 26.12.2002р. про накладення арешту на майно. У жовтні 2024р. стало відомо, що на квартиру, яка перебуває у власності позивача, накладений вид обтяження - арешт. З метою скасування арешту направлено звернення до Голосіївського районного суду м. Києва для отримання дублікатів ухвал та рішень у справі №2-85/14 та заяву до відповідача про зняття арешту з квартири. Відповідач надіслав лист-відмову №174100 від 21.11.2024р., відповідно до якого обтяження неможливо ідентифікувати як таке, що внесене до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в рамках конкретного виконавчого провадження. Позивач вказує, що наявність арешту майна, порушує право власності позивача на це майно, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Ухвалою від 08.01.2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідач письмового відзиву на позовну заяву не надав, про розгляд справи повідомлений належним чином. На підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України справа розглянута за наявними в ній матеріалами. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлено наступне. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Так, як вбачається, позивач на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 25.12.1999р. є власником квартири [ADDRESS] . Згідно інформації, що міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 13.01.2005р. реєстратором Другою київською державною нотаріальною конторою за №1604237 зареєстровано арешт, реєстраційний номер 1604237, на квартиру, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] , підстава обтяження: постанова, БН, 14.01.2003, Державна виконавча служба, Голосіївська. У матеріалах справи містяться судові рішення Голосіївського районного суду міста Києва, а саме: ухвала від 26.12.2002р. у справі за позовом МЖК «Академічний» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення 5 тис. 059 грн. 24 коп., за якою задоволено прохання позивача МЖК «Академічний» та накладено арешт на майно відповідачів [PERSON] , [PERSON] (адреса: [ADDRESS] ; рішення від 14.05.2004р. у справі за позовом МЖК «Академічний до [PERSON] , [PERSON] про стягнення витрат по утриманню житлового і нежитлового приміщень, про розірвання договору про користування підсобними приміщеннями та зобов`язання укласти договір про участь у витратах по утриманню будинку і сплату комунальних послуг з ЖЕК 102 КПЖГ Голосіївського району м. Києва, якому спірні приміщення передані на баланс; ухвала від 10.11.2004р., за якою скасовано ухвалу від 26.12.2002р. про накладення арешту на майно відповідачів [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] по справі за позовом МЖК «Академічний» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу. Голосіївський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) листом від 21.11.2024р. вих. №175100 на заяву адвоката позивача про зняття арешту з майна від 08.11.2024р. повідомив, що відповідно до інформації Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявні наступні арешти: арешт нерухомого майна, зареєстрований 13.01.2005р. за №1604237 реєстратором: Друга київська державна нотаріальна контора на підставі постанови БН, 14.01.2003, Державна виконавча служба, Голосіївська, об`єкта обтяження: квартира, склад: ціла, стан: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] , власник [PERSON] , причина відсутності коду: архівний запис. Додаткові дані: архівний номер 5120022KIEV, архівна дата - 24.01.2003; дата виникнення 24.01.2003, №реєстра: 13-8, внутр. №ВВ01593900F43С316D35, вх. 100. Вищевказане обтяження не можна ідентифікувати як таке, що внесене до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в рамках конкретного виконавчого провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За правилами ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи з вищевикладеного, оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не має змоги, на час звернення із позовною заявою до суду за наявності арешту, накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, порушене право позивача підлягає судовому захисту в заявлений спосіб шляхом припинення дії відповідних обтяжень. Оцінюючи усі докази, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved