Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

У серпні 2024 року ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26 березня 2021 року між ТОВ «Займер» і [PERSON] був укладений в електронній формі договір №185473 про надання фінансового кредиту, за яким ТОВ «Займер» надало [PERSON] кредит у сумі 2000,00 гривень, а той, у свою чергу, зобов`язалася повернути кредит і сплатити проценти за його користування у порядку та строки визначені договором. 17.02.2022 року між ТОВ «Займер» і ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» був укладений договір відступлення права вимоги №01-17/02/2022 за умовами якого ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №185473. [PERSON] не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, та станом на 25.06.2024 рік її заборгованість за кредитним договором №185473 становить 10\~560,00 гривень, яка складається з 2\~000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту та 8\~560,00 грн. прострочена заборгованість за процентами. За таких обставин ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» просило суд стягнути з [PERSON] на свою користь 10\~560,00 гривень заборгованості за кредитним договором, а також понесені витрати на правову допомогу у сумі 10 500,00 гривень. У поданому представником відповідача відзиві на позов останній позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Зазначив, що за умовами кредитного договору ТОВ «Займер» надало [PERSON] кредит у розмірі 2000 грн. строком на 22 дня, а той зобов`язався повернути товариству 2000 грн основного боргу та 880 грн. нарахованих процентів. Умова договору про сплату комісії є нікчемною, суперечить вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки здійснення платежу за дії, які не є послугою у розумінні вказаного Закону. Позивач не мав права нараховувати проценти за користування кредитом поза межами встановленого строку кредитування, а загальна сума процентів не може перевищувати подвійної суми отриманого відповідачем кредиту. Також просив врахувати, що заявлений позивачем до відшкодування розмір витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованим, та з урахуванням незначної складності справи та ціни позову є занадто завищеним. В судове засідання представник позивача не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав письмову заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності. Позов підтримав, наполягав на його задоволенні. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представником позивача подано клопотання, в якому останній просив розглянути справу за його відсутності з урахуванням доводів, зазначених у відзиві на позов. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити у справі рішення на підставі наявних матеріалів. Фактичні обставини встановлені судом. 26 березня 2021 року ТОВ «Займер» та [PERSON] уклали в електронній формі договір про надання фінансового кредиту, за умовами якого ТОВ «Займер» надало [PERSON] кредит у розмірі 2 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а той, у свою чергу, зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені цим договором (пункти 1.1 договору). Пунктами 1.2, 1.3 кредитного договору встановлено, що кредит надається строком на 22 дня, тобто до 16.04.2021 року під 2,0% в день від суми кредиту. Згідно з п.п.2.1 2.3 договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. У випадку прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 180 календарних днів поспіль з моменту виникнення такої прострочки. Кредитний договір укладений сторонами дистанційно та підписаний [PERSON] електронним підписом (одноразовим ідентифікатором AV 5830). У день укладення кредитного договору ТОВ «Займер» перерахувало кредитні кошти у сумі 2\~000,00 на указаний [PERSON] картковий рахунок № [NUMBER] . 17 лютого 2022 року між ТОВ «Займер» і ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» укладено договір факторингу №01-17/02/2022, за умовами якого ТОВ «Займер» за плату відступило позивачу своє право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому, до боржників за рядом договорів. Пунктами 6.1, 6.2, 7.1, 7.2 договору факторингу визначено, що Клієнт передає Фактору Права вимоги до Боржників які входять до Портфеля Заборгованості. Клієнт передає, а Фактор приймає Права вимоги в розмірі Портфеля Заборгованості. Права Вимоги переходять до Фактора після підписання Сторонами цього договору. В разі невиконання Фактором вимог п.7.2 Договору, Договір вважається неукладеним, при цьому в разі невиконання Фактором зобов`язання, щодо сплати другої частини Ціни продажу, Договір вважається неукладеним, а Клієнт повертає Фактору першу частину Ціни продажу, сплачену відповідно до п.7.2 Договору. В якості ціни за відступлення Прав вимоги Фактор сплачує Клієнту плату у розмірі 311\~979,08 гривень шляхом перерахування вказаної суми на вказаний у реквізитах цього договору рахунок двома платежами: 155\~989,54 грн. протягом 5 робочих днів з дати підписання сторонами договору та 155\~989,54 грн. протягом 20 робочих днів з дати підписання сторонами договору. На виконання вказаного договору 21.02.2022 року ТОВ «Кеш Ту Гоу» перерахувало ТОВ «Займер» 155989,54 гривень, що підтверджено платіжною інструкцією№3668 від 21.02.2022 року. 12.10.2022 року між ТОВ «Займер» і ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» була укладена додаткова угода до Договору факторингу №01-17/02/2021 від 17.02.2022 року про заміну первісного зобов`язання новим за яким у зв`язку із анулюванням Ліцензій на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг з надання фінансових послуг ТОВ «Займер» сторони погодили змінити предмет Договору з послуг факторингу на відступлення права вимоги. За цією угодою первісне зобов`язання замінюється зобов`язанням ТОВ «Займер» здійснити відступлення права вимоги за кредитними договорами, перелік яких наведений у Реєстрі боржників, що є Додатком №1 до цієї угоди та за плату у розмірі 202\~128,71 гривень. При цьому умовами договору визначено, що перша частина суми у розмірі 155\~989,54 грн. вже сплачена за умовами Договору і зараховується як частина оплати цієї Угоди,а друга частина у розмірі 46\~139,17 грн. має бути сплачена за умовами цієї Угоди не пізніше ніж через 5 днів після підписання Угоди. Згідно платіжних інструкцій №3\~876 від 12.10.2022 року та № 3\~878 від 12.10.2022 року ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» перерахувало ТОВ «Займер» кошти у загальній сумі 46\~139,17 грн. Згідно з представленої позивачем виписки з особового рахунку за кредитним договором №185473 заборгованість [PERSON] за цим договором станом на 21.05.2024 рік становить 10\~560,00 гривень і складається з: 2000,00 гривень заборгованості по тілу кредиту та 8560,00 гривень прострочені відсотки. Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд. а) щодо правовідносин сторін Статтею 11 ЦК України\~встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~статті 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В силу пункту 6 частини першої\~статті 3 Закону України від 3 вересня 2015року №675-VIII «Про електронну комерцію»\~(далі\~Закон №675-VIII) електронний підпис одноразовим ідентифікатором\~дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша\~статті 626 ЦК України). Згідно з частиною першою\~статті 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень частини першої\~статті 638 ЦК України\~слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~(положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої\~статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом пункту 1 частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). В силу частини першої\~статті 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною першою\~статті 526 ЦК України\~визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610\~ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною першою\~статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Зібрані докази вказують на те, що 26.03.2021 року [PERSON] уклав з ТОВ «Займер» в електронній формі кредитний договір, за умовами якого вказана фінансова компанія перераховувала на рахунок відповідача кредитні кошти у загальному розмірі 2\~000,00 гривень, а той зобов`язався повернути кредити та сплатити проценти за користування кредитними коштами в порядку, визначеному договором. Після закінчення строку кредитування [PERSON] не повернув кредит та не сплатив проценти за його користування. У подальшому вказана фінансова компанія відступила ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором. З огляду на викладене слід дійти висновку, що [PERSON] не виконав обов`язки за кредитним договором, а тому з нього на користь ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» слід стягнути заборгованість за кредитним договором. щодо розміру заборгованості за кредитним договорам, яка підлягає стягненню Згідно з представленої позивачем виписки з особового рахунку за кредитним договором №185473 заборгованість [PERSON] за цим договором станом на 21.05.2024 рік становить 10\~560,00 гривень і складається з: 2000,00 гривень заборгованості по тілу кредиту та 8560,00 гривень прострочені відсотки. Згідно з частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16, вирішуючи виключну правову проблему щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, що виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, які за своєю сутністю є процентами за користування кредитом, зробила такі висновки: - припис абзацу другого частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~(пункт 91 постанови); - вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від таких висновків немає (пункт 92 постанови); - якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до\~статті 625 ЦК України\~(пункт 100 постанови); - у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до\~статті 625 ЦК України\~у розмірі, встановленому\~законом\~або договором (пункт 103 постанови); - в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок сформульований в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункт 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від цього висновку немає (пункт 108 постанови); - можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою\~статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав) (пункт 128 постанови). Як встановлено з матеріалів справи сторони в договорі №185473 від 26.03.2021 року погодили строк кредитування 22 дня, тобто до 16.04.2021 року. При цьому суд звертає свою увагу на те, що у встановленому порядку строк дії вказаного договору сторонами продовжений не був (відповідні докази матеріали справи не містять). Отже, з урахуванням суми неповернутого кредиту, процентної ставки за кредитом і погодженого сторонами строку кредитування розмір заборгованості становить 2880,00 гривень і складається із: 2\~000,00 гривень заборгованість по тілу кредиту та 1500,00 гривень (2\~000,00 гривень *2, % *22 днів/100%) заборгованість за процентами. Саме ця заборгованість має бути стягнута з [PERSON] на користь ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» Щодо розподілу судових витрат. Приписами частин 1 та 3 ст.133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.ст.\~15,\~137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно доч.8ст.141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За змістом ч.ч. 5-6ст.\~137\~ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137ЦПК України\~суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до приписів частин 1 та 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджується, що правнича допомога у справі згідно з договором про надання правової допомоги від 29.12.2023 року ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» надавалася адвокатом Пархомчуком С.В. Згідно акту прийому-передачі наданих послуг від 28.10.2024 року загальна вартість наданих послуг адвокатського бюро за правову допомогу у суді першої інстанції склала 10500 грн.; Факт оплати позивачем таких послуг у сумі 10\~500,00 гривень підтверджується платіжною інструкцією №3 2611 від 28.10.2024 року. За змістом\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Європейський суд з прав людини (далі\~ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір\~обґрунтованим (рішення від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» («East/West Alliance Limited» v Ukraine), заява № 19336/04, пункт 268). У рішенні від 18 лютого 2022 року у справі «Чоліч проти Хорватії» (ИOLIЖ v. Croatia), заява № 49083/18, ЄСПЛ зазначив, що згідно з практикою ЄСПЛ скаржник має право на відшкодування витрат у випадку, якщо такі витрати були дійсними, необхідними а також були розумними у своєму розмірі (пункт 77). ЄСПЛ наголошує на необхідності об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність). Водночас не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінюючи їх необхідність. Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (на яку посилається заявник), від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21. Під час визначення суми відшкодування суд має керуватись критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд: має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами,

Outcome: partial