Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

У жовтні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на приватизацію та зобов`язання вчинити певні дії, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що він, [PERSON] , зареєстрований та проживає в квартирі [ADDRESS] . Згідно розпорядження Ізмаїльського міського голови N? 272р від 04.09.2024 року «Про зміну договору найму» у зв?язку зі смертю [PERSON] - наймача квартири [ADDRESS] козаків переоформлено договір найму квартири на позивача онука - [PERSON] . Вищезазначений будинок [ADDRESS] , згідно технічного паспорту складається з двох квартир: квартири [ADDRESS] , яка згідно договору дарування частки житлового будинку займає 7/15 загальної площі будинку і належить її власнику [PERSON] ; квартири [ADDRESS] , яка займає 8/15 загальної площі будинку, користувачем- наймачем якої є позивач - [PERSON] . Згідно довідки про склад сім?ї або зареєстрованому у житловому приміщенні/будинку осіб виданої КП «Житсервіс -2» від 20 вересня 2024 рокуN?105 в квартирі [ADDRESS] окрім позивача [PERSON] нікого не значиться. 20.09.2004 року позивач звернувся до виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області з заявою з питання приватизації квартири [ADDRESS] , де зареєстрований та проживає. Листом за вих N?T-1770 від 04.10.2024 року Виконком Ізмаїльської міської ради відмовив йому в приватизації частки будинку N?10 квартири [ADDRESS] з причини ненадання ордеру на займане житлове приміщення. З рішенням відповідача позивач не погоджується повністю так як воно безпідставне та незаконне. Право користування частки будинку, а саме квартирою ще в радянські часи отримала бабуся позивача [PERSON] , яка померла [INFO] , про що свідчить довідка про склад сім?ї та зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої КП «Житсервіс-2» від 21.03.2024 року N?35. Згідно з п. 72 Правил квартирного обліку при вселенні в надане житлове приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації. Ордер зберігається як документ суворої звітності. Одночасно подаються паспорти усіх членів сім?ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання. Тобто, вимога відповідача надати ордер безпідставна, так як видача ордерів та зберігання коренців виданих ордерів покладався на відділ квартирного обліку Виконкому. Позивачем здійснено заходи щодо пошуку відомостей про ордер на квартиру в теперішніх комунальних підприємствах Ізмаїльської міської ради. Однак, з КП Ізмаїльської міської ради «Житсервіс» він отримав відповідь за вих N? 298 від 25.03.2024 року про відсутність ордеру на квартиру. Аналогічну відповідь він також отримав з КУ «Ізмаїльський архів» Ізмаїльської міської ради за вих N? 1-Т від 05.04.2024 року. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати за ним право на приватизацію квартири [ADDRESS] , яка займає 8/15 площі від загальної площі будинку, зобов`язати виконавчий комітет Ізмаїльської міської ради усунути перешкоди у реалізації [PERSON] у праві на приватизацію квартири [ADDRESS] , яка займає 8/15 площі від загальної площі будинку. Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Пащенко Т.П. від 06.11.2024 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання (а.с.28). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.01.2025 року справу закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті (а.с.38). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.02.2025 року постановлено провести розгляд справи в заочному порядку. В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, згідно заяви від 13.05.2025 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд розглянути справу у його відсутність та у відсутність позивача. В судове\~засідання представник\~відповідача не\~з`явився,\~про час\~та місце\~розгляду справи\~був повідомлений\~належним чином,\~про причину\~неявки суд\~не повідомив,\~відзиву на\~позов не\~надав,тому суд відповідно до ч.1 ст.280, ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивача. Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є наймачем квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою про склад сім`ї комунального підприємства Ізмаїльської міської ради «Житсервіс» від 21.03.2024 року (а.с.13, 14). Згідно даних паспорту громадянина України та витягу з реєстру територіальної громади від 22.07.2023 року, позивач зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с.4,5) з 06.10.1993 року. Розпорядженням виконкому\~№ 272р\~від 04.09.2024\~року вирішено\~у зв`язку\~зі смертю\~ [PERSON] ,\~наймача квартири\~ [ADDRESS] переоформити договір найму житлової площі на її онука [PERSON] , склад сім`ї якого -1 особа (а.с.15). Згідно відповіді виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 04.10.2024 року №Т-1770 повідомлено [PERSON] , що пунктом 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитку у власність громадян визначено перелік документів, які громадянам необхідно надати для оформлення приватизації квартири. Одним з необхідних документів являється ордер на займане житлове приміщення. На підставі вищевказаного у виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради не має законних підстав для передачі заявнику у власність квартири [ADDRESS] (а.с.17). Згідно довідки комунального підприємства Ізмаїльської міської ради «Житсервіс» від 25.03.2024 року №298 ордер на квартиру [ADDRESS] в КП «Житсервіс» відсутній (а.с.18). Згідно довідок КУ «Ізмаїльський архів» від 05.04.2024 року №1-Т , №1-Т/1 в документах виконкому Ізмаїльської міської ради депутатів трудящих за серпень-грудень 1962 року, січень-березень 1963 року. вересень-грудень 1967 року, січень-березень 1968 відомості про виділення квартири [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , відсутні (а.с.20). Згідно розпорядження Ізмаїльського міського голови від 19.02.2016 року № 57р «Про перейменування вулиць, провулків та проспекту в м.Ізмаїлі Одеської області» вулицю Кутузова перейменовано на вулицю Запорізьких козаків. Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.02.2024 року позов [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задоволено, визнано [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] (а.с.31-33). [PERSON] є користувачем комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором про надання послуг з поводження з побутовими відходами від 05.10.2023 року, укладеним КП Ізмаїльської міської ради «Житсервіс» з [PERSON] , розрахунковою книжкою для сплати послуг з поводження з побутовими відходами, квитанціями про сплату послуг КП Ізмаїльської міської ради «Житсервіс», довідкою ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» про те, що станом на 01.10.2023 року споживач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] заборгованості не має, квитанцією про сплату послуг КП «ІВУВКГ», договором з індивідуальним споживачем про надання послуг з управління побутовими відходами від 01.05.2025 року, укладеним КП Ізмаїльської міської ради «Житсервіс» з [PERSON] . Відповідно до актів обстеження житла від 30.09.2023 року, 05.04.2024 року [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Окрім нього у квартирі зареєстрований [PERSON] . Однак, [PERSON] не проживає і не користується житловим приміщенням понад 10 років без поважних причин. Він не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймає. Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31.07.2024 року позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволено, визнано [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] (а.с.34-35). Відповідно до довідки АТ «Ощадбанк» філія Одеське обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» [PERSON] значиться в Списках на приватизацію за адресою проживання: [ADDRESS] , що зберігаються в архіві Одеського ОУ АТ Ощадбанк, м.Ізмаїл, вул. Михайла Гркшевського,4. Станом на 08.05.2025 року приватизаційний депозитний рахунок за житловими чеками не відкривався. У відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. За змістом ст. 9 ЖК України, громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Статтею 345 ЦК України закріплюється право фізичної або юридичної особи набувати право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом. Приватизація державного житлового фонду здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі-Закон) та Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян (далі-Положення), затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, затвердженим в Міністерстві юстиції України 29.01.2010 року за № 109/17404. Відповідно до ст. 1 Закону, приватизація державного житлового фонду (далі-приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону, до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Частиною 2 ст. 2 Закону визначено об`єкти, які не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей ); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Відповідно до ст. 3 Закону, приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Відповідно до ч. 5 статті 5 Закону, кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз. Згідно змісту ч. 3, 10 ст. 8 Закону, передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до п. 18 Положення, громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідка про склад сім`ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. Судом встановлено, що спірна квартира не відноситься до об`єктів, які відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону не підлягають приватизації. Позивач вселений до спірного житла як член сім`ї колишнього наймача квартири [PERSON] бабусі позивача. В подальшому розпорядженням міського голови №272р від 04.09.2024 року договір найму квартири переоформлено на ім`я позивача. Відповідачем правомірності вселення позивача до спірної квартири та проживання в ній не спростовано. Враховуючи, що відсутність ордеру на спірну квартиру з незалежних від позивача причин позбавляє останнього реалізувати своє право на приватизацію квартири, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову в частині вимог про визнання за позивачем права на приватизацію квартири. Разом з цим, за відсутності доказів чинення відповідачем перешкод у реалізації позивачем права на приватизацію квартири суд вважає вимоги в цій частині не підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved