Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

05.08.2024 представник позивача [PERSON] адвокат Найда К.В. звернулася до Старосамбірського районного суду Львівської області із зазначеною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Моторного ( транспортного) страхового бюро України в користь [PERSON] 89371,59 грн страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням позивача та 40\~000 грн витрат на професійну правничу допомогу. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 04.11.2019 року приблизно о 01 годині 20 хвилин на 89 км. + 100 м. автодороги Львів- Самбір-Ужгород, що на вулиці Дрогобицькій в м.Старий Самбір Львівської області відбулося зіткнення мотоцикла «КAWASAKI», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався в напрямку м.Львова з автомобілем марки «ВМW», реєстраційний номер Республіки Чехія [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався у напрямку м. Ужгород. У результаті вказаної ДТП водій мотоцикла «КAWASAKI», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці даної пригоди, а пасажир вказаного мотоцикла [PERSON] отримала тілесні ушкодження і була доставлена на лікування в Старосамбірську ЦРЛ. 04.11.2019 року за фактом даного ДТП було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019140000000786 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Зазначає, що під час проведення досудового розслідування кримінального провадження за №12019140000000786 проведено судово-медичну експертизу, якою встановлено, що [PERSON] отримала в результаті вищевказаної ДТП тілесні ушкодження, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження, які являються небезпечними для життя в момент їх заподіяння, що стверджується Висновком експерта №116 від 16.12.2019 року. Станом на сьогодні досудове розслідування у кримінальному провадженні №12019140000000786 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, не закінчене. Таким чином, внаслідок отриманих травм від ДТП, яка відбулася 04.11.2019 року, потерпілій [PERSON] (надалі - Позивач) було завдано шкоди, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок Відповідача, у розмірі та з підстав викладених нижче. Вказує, що у результаті вказаного ДТП [PERSON] , [INFO] , отримала наступні тілесні ушкодження: ЗЧМТ. Забій головного мозку; закритий перелом основи основної фаланги другого пальця правої кисті зі зміщенням відламків; закритий перелом діалізу лівої плечової кістки; закритий перелом лівої променевої та правої ліктевої кісток; множинні переломи ребер; двохбічні переломи кісток тазу; відкритий перелом діалізу лівого стегна; множинні забійні рани тіла. Позивач була вимушена проходити стаціонарне лікування з оперативним втручанням, витерплювати болісні лікувальні та діагностичні процедури, отримувати неприємне медикаментозне лікування. Таким чином, Позивачу було завдано фізичної болі (фізична біль носить триваючий характер та супроводжуватиме її впродовж довгого періоду часу) та страждання, які довелося пережити їй впродовж цілого періоду лікування. З 04.11.2019 Позивач знаходилась на лікуванні у РАВ Старосамбірської ЦРЛ. З 07.11.2019 по 09.12.2019 знаходилась на лікуванні в КНП «8-а МКЛ м.Львова». 07.11.2019 налагоджено дренаж з плевральної порожнини справа. \~ \~ \~ \~ 13.11.2019 проведено видалення плеврального дренажа. 22.11.2019 проведено оперативне лікування: Демонтаж АЗФ, ЗР БІОС лівої стегневої кістки. 26.11.2019 - проведено оперативне лікування в об`ємі: ЗР БІОС лівої плечової кістки. ВР МОС лівої ліктевої кістки LСР та гвинтами, ВР МОС правої променевої кістки LСР та гвинтами. 09.12.2019 року - проведено закриту репозицію ІІ пальця правої кисті та іммобілізовано гіпсовою лонгетою до н/З правого передпліччя. З 10.12.2019 по 06.05.2020 знаходилась на амбулаторному лікуванні. 15.10.2020 проведено оперативне лікування в об`ємі: Пластика радіоульнарної зв`язки правого передпліччя за допомогою с-ми анкерного шва. Видалення МК. 26.11.2020 Позивач проходила обстеження у КНП «Львівська обласна клінічна лікарня». Так, згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 26 листопада 2020 діагностовано, що стан після перенесеної ВПТ (04.11.2019) - консолідований перелом с/З лівої стегневої кістки з утворення гіпертрофічної кісткової мозолі; стан після БІОС (22.11.2019) - консолідовані переломи с/З лівої плечевої кістки; в/З лівої ліктьової кістки; н/З правої променевої кістки; стан після МОС (26.11.2019) - комбінована контрактура лівого плеча. Нерепонований звих головки ліктьової кістки. Посттравматичний деформуючий артроз правого променево-запястного суглобу, згинально-розгинальна контрактура. Виражена ротаційна контрактура правого передпліччя. Болевий синдром. Об`єктивно: рухи в лівому плечовому с-бі болючі, обмежені у всіх напрямках. Рухи в лівому ліктевому с-бі болючі. Правий променево-запястний суглоб деформаваний, рухи в ньому болючі, помірно обмежені. Ротаційні рухи в правому передпліччі обмежені, болючі. Пальпація лівого стегна болюча. Ходить накульгуючи. І це все було діагностовано після року лікування та реабілітації від наслідків ДТП. Крім того, в результаті спричинених у ДТП численних тілесних ушкоджень Позивач стала інвалідом ІІІ групи. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2024 року визначена для розгляду судді Кушніру А.В. Ухвалою судді від 12.08.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження. 27.08.2024 від представника відповідача адвоката Висоцької Х.О. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В обґрунтування заперечень покликається на наступне. Зазначає, що 23.12.2021 року представник Позивача звернувся до МТСБУ із повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування, що стало підставою для відкриття МТСБУ регламентної справи № 82450. В межах такої справи МТСБУ здійснювало збір документів для розгляду питання про здійснення регламентної виплати на користь Позивача. МТСБУ отримало відомості з Національної поліції України, що кримінальне провадження, відкрито за фактом ДТП, яка мала місце 04.11.2019 року, триває і не було завершене станом на 21.07.2022 року. Що стало підставою для направлення МТСБУ листа № 3-01а/15389 від 21.07.2022 року, відповідно до якого повідомляло Позивача про необхідність надання: рішення суду (або іншого уповноваженого органу), яким би було визначено особу заподіювача шкоди, тобто винуватця ДТП, адже ДТП сталася за участю двох транспортних засобів; належним чином оформлений та завірений (мокрою печаткою відповідного закладу) витяг з історії хвороби з обов`язковим зазначенням найменувань та кількості лікарських засобів призначених лікарем за всі періоди лікування; оригінали документів (чеки, квитанції, прибуткові касові ордери), якими підтверджуються \~ \~ \~ \~ витрати на придбання ліків, зазначених у витязі з історії хвороби, та витрати, пов`язані з доставленням розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах. Крім того, було повідомлено, що після отримання зазначених документів МТСБУ повернеться до розгляду питання щодо відшкодування заподіяної Позивачу шкоди. 07.11.2022 року та 15.12.2022 року представник Позивача надіслав додаткові документи, щодо лікування Позивача. Однак, такі не відповідали тим вимогам, що були викладені МТСБУ у листі. З врахуванням того, що всіх необхідних документів для прийняття рішення МТСБУ не отримало, воно повідомило Позивача 01.01.2023 року листом № 3-01а/2 про відсутність станом на 01.01.2023 року підстав в МТСБУ здійснити відшкодування Позивачу, оскільки досі не встановлено винуватця ДТП, а також Позивачем не надано належних доказів, які підтверджували її витрати на лікування. 30.04.2024 року представник Позивача направив для МТСБУ копію постанови про закриття провадження від 22.04.2024 року. Відповідно до якої було визначено, що винуватцем ДТП є [PERSON] . Як і повідомляло раніше МТСБУ у своїх листах, після отримання таких документів воно повернулося до питання здійснення Позивачу регламентної виплати. З врахуванням того, що Позивачем були надані належні документи, що підтверджували її тимчасову та стійку втрату працездатності, 05.06.2024 року МТСБУ було прийнято рішення про здійснення на користь Позивача регламентної виплати за тимчасову втрату працездатності 21 560,50 грн. та стійку втрату працездатності 50 076,00 грн., а всього 71 636,50 грн., що підтверджується доданими копіями наказу № 3.1/10675 від 05.06.2024 року та довідки про розмір відшкодування № 1 від 30.05.2024 року, в якій вказано які види шкоди відшкодовуються. Однак, так як Позивачем не було виконано законні вимоги МТСБУ щодо надання належних доказів, що підтверджували її витрати на лікування, то відповідно і регламентна виплата за такий вид шкоди здійснена не була. Також вказує, що Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає певні вимоги, яким повинні відповідати докази, необхідні для доведення факту понесення витрат на лікування, а також їхнього розміру. Такими вимогами є: обґрунтованість, тобто необхідність проведення медичних маніпуляцій та вживання лікарських засобів, яка визначена лікарем; наявність прямого причинного зв`язку з ДТП, тобто визначений лікарем курс лікування повинен бути спрямований на лікування отриманих у ДТП травм та відновлення попереднього стану здоров`я потерпілого до ДТП; реальність витрат, тобто потерпіла особа не лише отримала призначення лікаря, а й дійсно придбавала медичні препарати та вживала їх, проходила обстеження (належним доказом для підтвердження такого може бути, наприклад, листок призначень з медичної карти хворого); визначений конкретний суб`єкт, який засвідчує викладені вищі обставини, а саме - заклад охорони здоров`я. Саме на цього суб`єкта покладається обов`язок визначати розмір витрат на лікування. У даному випадку, доказів, які б відповідали вказаним критеріям Позивачем не надано. МТСБУ у своїх листах неодноразово інформувало Позивача та її представника про конкретні вимоги до доказів, які їй необхідно надати. Однак, це було проігноровано Позивачем, оскільки таких документів не було надано в порядку позасудового врегулювання спору, як і не долучено до позовної заяви. При цьому, варто проаналізувати надані Позивачем докази на відповідність вказаним вище критеріям належності. По-перше, деякі платіжні документи (чеки) не містять інформації про особу платника. По-друге, надані документи є неповними. Оскільки, у виписках з історії хвороби не міститься кількості лікарських засобів, призначених лікарем, що перешкоджає встановити підставність придбання таких протягом певного проміжку часу. При цьому дотримання такої вимоги, при здійсненні страхового відшкодування, є обов`язковим. По-третє, відповідно до п.24.2 ст.24 Закону мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» мінімальна заробітна плата встановлена у розмірі 4 173,00 грн. Таким чином, максимальний розмір страхового відшкодування такого виду шкоди становить:4 173,00 грн. Тобто, позовні вимоги в цій частині перевищують максимально можливу суму відшкодування на 112 679,00 грн. Відповідно такі позовні вимоги не можуть бути задоволені, ні в повному ні в частковому розмірі. Також зазначає щодо судових витрат понесених Позивачем. Позивач вказує, що розмір витрат на правову допомогу становить 50 000,00 грн. При цьому жодних доказів на підтвердження таких не надано. В свою чергу витрати МТСБУ на правничу допомогу становлять 2 000,00 грн., що підтверджується доданою копією додаткової угоди № 90 від 15.08.2024 року до Договору про надання послуг в сфері права № 3/4/2023 від 21.12.2022 року, в якій зазначено, що сума послуг становить 2 000,00 грн., а також витягом з такого Договору. З огляду на наведене, просить суд в задоволенні позовних вимог [PERSON] до МТСБУ відмовити в повному обсязі, у випадку повного або часткового задоволення позовних вимог, судові витрати позивача зменшити до 1 000,00 грн, стягнути на користь МТСБУ, в порядку передбаченому ЦПК України, понесені судові витрати у розмірі 2 000,00 грн., зокрема витрати на оплату правової допомоги. Ухвалою суду від 12.11.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Найда К.В. у судове засідання не з`явилися, від адвоката Найда К.В. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача адвокат Висоцька Х.О. у судове засідання не з`явилася, подала заяву в якій просить провести судове засідання без її участі, проти позову заперечує. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, з таких підстав. Судом встановлено, що 04.11.2019 року приблизно о 01 годині 20 хвилин на 89 км. + 100 м. автодороги Львів- Самбір-Ужгород, що на вулиці Дрогобицькій в м. Старий Самбір Львівської області відбулося зіткнення мотоцикла «КAWASAKI», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався в напрямку м. Львова з автомобілем марки «ВМW», реєстраційний номер Республіки Чехія [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався у напрямку м. Ужгород. У результаті вказаної ДТП водій мотоцикла «КAWASAKI», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці даної пригоди, а пасажир вказаного мотоцикла [PERSON] отримала тілесні ушкодження і була доставлена на лікування в Старосамбірську ЦРЛ. 04.11.2019 року за фактом даної ДТП було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019140000000786 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Як вбачається із виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] від 09.12.2019 (а.с.20), позивач [PERSON] з 04.11.2019 позивач знаходилась на лікуванні у РАВ Старосамбірської ЦРЛ. З 07.11.2019 по 09.12.2019 знаходилась на лікуванні в КНП «8-а МКЛ м.Львова». Лікування: 07.11.2019 налагоджено дренаж з плевральної порожнини справа; 13.11.2019 проведено видалення плеврального дренажа; 22.11.2019 проведено оперативне лікування: Демонтаж АЗФ, ЗР БІОС лівої стегневої кістки; 26.11.2019 проведено оперативне лікування в об`ємі: ЗР БІОС лівої плечової кістки. ВР МОС лівої ліктевої кістки LСР та гвинтами, ВР МОС правої променевої кістки LСР та гвинтами; 09.12.2019 року проведено закриту репозицію ІІ пальця правої кисті та іммобілізовано гіпсовою лонгетою до н/З правого передпліччя. Хвора отримувала протизапальну, знеболюючу, антикоагулянтну, антидіотикотерапію, ЛФК. В задовільному стані з відповідними рекомендаціями виписується на амбулаторне лікування. Згідно довідки КП СМР «Старосамбірський центр первинної медичної допомоги» №675 від 21.12.2021 (а.с.16) позивач [PERSON] з 10.12.2019 по 06.05.2020 знаходилась на амбулаторному лікуванні. Діагноз: ЗЧМТ. Тупа травма грудної клітки, двобічний гемопневмоторакс, множинні переломи ребер, відкритий перелом с/З лівої стегнової кістки зі зміщенням відламків, закритий перелом с/З лівої плечової кістки зі зміщенням відламків, закритий перелом в/З лівої ліктевої кістки звих головки лівої променевої кістки, закритий перелом н/З правої променевої кістки, звих головки правої ліктевої кістки, закритий перелом основи основної фаланги другого пальця правої кисті зі зміщенням відламків, множинні забійні рани тіла, двобічна бронхопневмонія. Із виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] Епікриз №5055/659 від 20.10.2020 (а.с.31,32), відомо, що 15.10.2020 [PERSON] звернулась у КНП «8-а МКЛ» м.Львова для полаьшого лікування. 15.10.2020 проведено оперативне лікування в об`ємі: Пластика радіоульнарної зв`язки правого передпліччя за допомогою с-ми анкерного шва. Видалення МК. Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 26 листопада 2020 (а.с.29,30), 26.11.2020 позивач проходила обстеження у КНП «Львівська обласна клінічна лікарня». Діагностовано, що стан після перенесеної ВПТ (04.11.2019) - консолідований перелом с/З лівої стегневої кістки з утворення гіпертрофічної кісткової мозолі; стан після БІОС (22.11.2019) - консолідовані переломи с/З лівої плечевої кістки; в/З лівої ліктьової кістки; н/З правої променевої кістки; стан після МОС (26.11.2019) - комбінована контрактура лівого плеча. Нерепонований звих головки ліктьової кістки. Посттравматичний деформуючий артроз правого променево-запястного суглобу, згинально-розгинальна контрактура. Виражена ротаційна контрактура правого передпліччя. Болевий синдром. Функція опорно-рухового апарату порушена. Об`єктивно: рухи в лівому плечовому с-бі болючі, обмежені у всіх напрямках. Рухи в лівому ліктевому с-бі болючі. Правий променево-запястний суглоб деформаваний, рухи в ньому болючі, помірно обмежені. Ротаційні рухи в правому передпліччі обмежені, болючі. Пальпація лівого стегна болюча. Ходить накульгуючи. Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №358552 від 01.12.2020 (а.с.35) [PERSON] встановлено ІІІ групу інвалідності на строк до 01.12.2021. З матеріалів справи також убачається та сторонами не оспорено, що на момент вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника мотоцикла «КAWASAKI», реєстраційний номер [NUMBER] , не була застрахована. 23.12.2021 року представник [PERSON] по довіреності [PERSON] звернувся до МТСБУ із повідомленням про ДТП (а.с.97) та із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.98), що стало підставою для відкриття МТСБУ регламентної справи № 82450. До вищевказаної заяви про виплату страхового відшкодування від 23.12.2021 додано наступні документи: оригінали квитанцій №ПН1261264, №ПН1262423 та рахунки на оплату №75, №94 витрати на лікування на суму 58500грн; оригінали фіскальних чеків (99шт)- витрати на лікування на суму 30871,59грн. 07.11.2022 року, 15.12.2022 року та 30.04.2024 представник [PERSON] по довіреності [PERSON] надіслав до МТСБУ додаткові документи на виплату страхового відшкодування (а.с.99, 100,101). Як вбачається із наказу МТСБУ «про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] » №3.1/10675 від 05.06.2024 (а.с.93) та довідки МТСБУ №1 від 30.05.2024 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих (а.с.94), 05.06.2024 року МТСБУ було прийнято рішення про здійснення на користь [PERSON] виплати за тимчасову втрату працездатності 21 560,50 грн. та стійку втрату працездатності 50 076,00 грн., а всього 71 636,50 грн. Виплата відшкодування по витратах на лікування здійснена не була. Вказані обставини сторонами оспорюються та підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а саме: копією довідки КП СМР «Старосамбірський центр первинної медичної допомоги» №675 від 21.12.2021 (а.с.16); копією виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] від 09.12.2019 (а.с.20); копією виписки хворого [PERSON] від 12.03.2020 (а.с.21,22); ); копією довіреності [PERSON] від 21.12.2021 (а.с.25-28); ); копією виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] від 26.11.2020 (а.с.29, 30); копією виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] Епікриз №5055/659 від 20.10.2020 (а.с.31,32); копією виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] від 30.11.2020 (а.с.33,34); копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №358552 (а.с.35); копією листа МТСБУ №3-01а/15389 від 21.07.2022 (а.с.91); копією наказу МТСБУ «про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] » №3.1/10675 від 05.06.2024 (а.с.93); копією довідки МТСБУ №1 від 30.05.2024 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих (а.с.94); копією повідомлення [PERSON] по довіреності [PERSON] про дорожньо-транспортну пригоду від 23.12.2021 (а.с.97); копією заяви [PERSON] по довіреності [PERSON] про виплату страхового відшкодування від 23.12.2021 (а.с.98); копією заяви [PERSON] по довіреності [PERSON] про долучення документів на виплату страхового відшкодування від 30.04.2024 (а.с.99); копією заяви [PERSON] по довіреності [PERSON] про долучення документів на виплату страхового відшкодування від 15.12.2022 (а.с.100); копією заяви [PERSON] по довіреності [PERSON] про долучення документів на виплату страхового відшкодування від 07.11.2022 (а.с.101). До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми\~Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України) та\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) . Відповідно до частини другої\~статті 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в ч. 1 ст. 1166 ЦК України, де вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частина 5\~статті 1187 ЦК України\~особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Статтею 1187 ЦК України\~передбачено об`єктивну (безвинну) цивільно-правову відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки за шкоду, яка завдана внаслідок його експлуатації третій особі. Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка її завдала, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Згідно зі ст.999 ЦК України\~законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього\~Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Згідно із\~статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~№1961-ІV (чинного на час виникнення спірних правовідносин) страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно зі п. 22.1\~ст.\~22\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (чинного на час виникнення спірних правовідносин)\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до\~ст.23\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (чинного на час виникнення спірних правовідносин), шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана із тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до ст.24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті. Аналогічну норму містить частина перша\~ст. 1195 ЦК України, яка передбачає, що фізична або юридична особа, як завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому, зокрема, додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У п. 35.1\~ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(чинного на час виникнення спірних правовідносин) зазначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених\~ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Згідно підпункту а) пункту 41.1\~статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(чинного на час виникнення спірних правовідносин) моторне (транспортне) страхове бюро України\~за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7\~статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Також, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Так у постанові Верховного Суду від 10.01.2019 у справі № 500/2095/15-ц визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи, завдана нею шкода відшкодовується, зокрема, якщо шкоду завдано ушкодженням здоров`я, життю внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно із постановою Верховного Суду від 14 грудня 2021 року, що узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 14-176цс/18, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України«Про обов`язковестрахування цивільно-правовоївідповідальності власниківназемних транспортнихзасобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавала шкоди замість останнього. З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, передбаченої частиною другою\~статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята\~статті 1187 ЦК України) Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено\~ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними. При цьому слід враховувати, що особливі правила\~статті 1187 ЦК України\~діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки. Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із тим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Такі правові висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 345/3335/17 (провадження № 61-22598св18), від 07 жовтня 2020 року у справі № 742/637/19 (провадження № 61-320св20), від 26 квітня 2022 року у справі № 184/1461/20-ц (провадження № 61-14226св21). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19), зазначено, що у\~Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у\~статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду. Отже, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки настає без вини її заподіювача. Тому страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~порядку. При цьому наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Подібний висновок також викладено у постанові Верховного Суду від 21 квітня 2022 року у справі № 447/2222/20, від 24 травня 2023 року у справі № 476/135/22. Зважаючи на викладене, оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія мотоцикла «КAWASAKI», реєстраційний номер [NUMBER] , не була застрахована, матеріали справи не містять доказів існування обставин непереборної сили та/або умислу потерпілого, то обов`язок відшкодування витрат на лікування позивача покладається на Моторне (транспортне) страхове бюро України. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до положень ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч.2 ст.80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 (пункт 41)). На підтвердження витрат пов`язаних із лікуванням, зокрема купівлі ліків та медичних препаратів, а також надання медичних послуг позивач надав до суду копії квитанцій №ПН1261264, №ПН1262423 (а.с.52) та копії рахунків на оплату №75 від 24.11.2019, №94 від 26.11.2019 - на суму 58500грн, а також копії фіскальних чеків на суму 30871,59грн, а всього на загальну суму 89371,59гривень, яку просить стягнути з відповідача. Оцінюючи надані позивачем докази, суд приходить до висновку про часткове обгрунтування та доведення належними та допустимими доказами понесених витрат на лікування на загальну суму 81582,51гривень, з яких: 58500грн - відповідно до квитанцій №ПН1261264, №ПН1262423 та рахунків на оплату №75, №94; 23082,51грн - відповідно до фіскальних чеків, а саме: а.с.39 на суму: 102,30грн, 103,93грн, 221,32грн, 30,00грн, 96,19грн, 45,30грн; а.с.40 на суму: 51,06грн, 986,22грн, 942,69грн, 794,57грн; а.с.41 на суму: 3640грн, 1166,35грн, 217,40грн, 372,10грн, 832,61грн; а.с.42 на суму: 39,20грн, 1193,74грн, 39,20грн, 53,20грн; а.с.43 на суму: 201,49грн, 110,21грн, 9,20грн, 40,05грн; а.с.44 на суму: 101,90грн, 324,25грн, 80,90грн, 130,60грн, 164,15грн; а.с.45 на суму: 92,91грн, 22,27грн, 59,69грн, 9,50грн; а.с.46 на суму: 48,36грн, 45,06грн; а.с.48 на суму: 21,52грн, 23,44грн, 38,71грн, 11,80грн; а.с.49 на суму 41,65грн; а.с.50 на суму: 104,50грн, 45,30грн, 86,50грн, 22,80грн, 15,62грн, 89,50грн; а.с.53 на суму: 974,06грн, 30,40грн, 316,00грн; а.с.54 на суму: 5011,10грн; а.с.55 на суму: 1118,12грн, 915,77грн, 546,49грн, 375,50грн, 18,30грн, 268,44грн; а.с.56 на суму 451,39грн; а.с.57 на суму 77,28грн, 110,40грн. На переконання суду, вищевказані рахунки, квитанції, фіскальні чеки, в сукупності з іншими наявними у матеріалах справи медичними документами, є достатніми доказами понесених позивачем витрат на лікування у цій сумі. Зокрема, суд враховує, що купівля ліків та медичних препаратів здійснювалась у період проходження позивачем лікування, після ДТП. Також, суд враховує ступінь та характер завданих позивачу тілесних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, їх супутні наслідки, тривале перебування позивача на лікуванні, оперативне лікування, те, що під час операційних втручань та подальших обробок ран є також необхідність у підручних матеріалів, таких як бинти, шприци, пеленки тощо. Підстав вважати ці докази недостовірними суд не вбачає. В свою чергу, відповідачем не спростовано те, що зазначені витрати є такими, що пов`язані з лікуванням позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та такими, що безпосередньо стосуються харакрету отриманих нею тілесних ушкоджень та понесені для усунення завданих травм та їх наслідків. Разом із цим, інші надані позивачем копії фіскальних чеків, які є нечитабельними, в яких неможливо ідентифікувати дату або лікарський препарат, що позбавляє суд можливості встановити їхній зміст та переконатися у тому, що вони містять інформацію щодо предмета доказування, суд визнає неналежними доказами та не бере до уваги. Інші доводи відповідача не спростовують вищевказаних обставин. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29). Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь позивача [PERSON] суму страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням у розмірі 81582,51гривень. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити у зв`язку з їх недоведеністю. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить із такого. За правилами статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з положеннями п.1 ч.3 ст.133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на правничу допомогу. Відповідно до\~положень ст.141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір», то такий відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, виходячи з такого розрахунку: загальна сума задоволених вимог позивача складає 81582,51грн, ціна позову - 89371,59грн, судовий збір - 1211,20, а тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 1105,64грн (81582,51х1211,20/89371,59грн=1105,64). Щодо витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до\~статті 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Статтею 137 ЦПК України\~передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За положеннями ч.1,2ст.137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.3\~ст.137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч.8\~ст.141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16\~зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг,\~документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому\~законом\~порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. У частинах\~першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України). До позовної заяви позивачем долучено копію витягу з Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №ЗД 313/415/675 від 20.12.2021, укладеного між адвокатським об`єднанням «Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «Автопоміч»» та [PERSON] , відповідно до п.4.1 якого об`єм та вартість послуг Адвокатського об`єднання та порядок їх сплати передбачено в додатку (додатках) до цього Договору. Також, до позовної заяви позивачем додано копію Договору про залучення адвоката до надання професійної правничої (правової) допомоги №29/03-24 від 01.01.2024, укладеного між адвокатським об`єднанням «Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «Автопоміч»» та адвокатом Найда К.В., відповідно до п.1.1 якого адвокатське об`єднання доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання щодо виконання укладених Адвокатським об`єднанням договорів про надання правової допомоги з клієнтами Адвокатського об`єднання в обсязі та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п.3.1 цього Договору вартість послуг Адвоката, спосіб та порядок оплати за надані послуги сторони узгоджують в додатках до цього Договору. Інших належних та допустимих доказів на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, зокрема, відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті, позивач суду не надав, а тому у відшкодуванні позивачу витрат на правову допомогу суд вважає за необхідне відмовити у зв`язку із недоведеністю таких. В свою чергу, відповідачем подано до суду копію витягу з Договору №3/4/2023 про надання послуг в сфері права від 21.12.2022, укладеного між МТСБУ та адвокатом Висоцькою Х.О., відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець за винагороду приймає на себе зобов`язання надавати послуги у сфері права (п.1.1 Договору), надання послуг Замовнику здійснюється на підставі Договору та Додаткових угод до нього, які є його невід`ємними частинами (п.4.1 Договору), вартість послуг, що надаються виконавцем у справах, у яких Замовник є відповідачем становить 2000гривень у справі, в якій ціна позову становить 10000грн і більше (п.5.2 Договору). Також відповідачем подано до суду копію Додаткової угоди №90 до Договору №3/4/2023 про надання послуг в сфері права від 21.12.2022, відповідно до якої Замовником передано, а виконавцем прийнято завдання на ведення від імені Замовника справи №217/24 (82450), позивач [PERSON] , відповідач МТСБУ, сума позову 129371грн, вартість послуг 2000гривень(п.1 Угоди). Таким чином, оскільки позовні вимоги задоволені частково, то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з позивача [PERSON] на користь відповідача МТСБУ слід стягнути понесені ним та документально підтверджені судові витрати на правову допомогу пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, виходячи з такого розрахунку: сума витрат на правову допомогу понесених відповідачем становить 2000грн; загальна сума задоволених вимог позивача складає 81582,51грн, що становить 91,28% від ціни позову - 89371,59грн, відповідно частина позовних вимог у задоволенні якої відмовлено становить 8,72%, а тому з позивача підлягає стягненню на користь відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 174,40гривень (2000х8,72%=174,40).

Outcome: partial