Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася у Кам`янський районний суд Черкаської області із заявою, в якій просить встановити факт смерті її діда по батьковій лінії [PERSON] , [INFO] , [INFO] у с. Шевченко, Чаплинського району, Херсонської області, Україна, яке перебуває у тимчасовій окупації російською федерацією. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є онукою [PERSON] , [INFO] . Як зазначено, [PERSON] , [INFO] , проживав у с. Шевченко Чаплинського району Херсонської області, Україна, яке на теперішній час є окупованою територію російською федерацією. Разом з тим, [INFO] [PERSON] помер за місцем свого проживання. Документами які підтверджують смерть [PERSON] є свідоцтво про смерть, довідка про причини смерті. При цьому, отримати свідоцтво про смерть у відділі реєстрації актів цивільного стану на території України не можливо, оскільки факт смерті відбувся на окупованій території російською федерацією, документи якої на теперішній час не приймаються та не мають юридичної сили. Таким чином факт, який вона просить встановити, має для неї юридичне значення, оскільки встановлення факту смерті померлого є підставою для державної реєстрації смерті та не суперечить вимогам законодавства і відповідає її законним інтересам. На підставі наведеного вище, заявник просить встановити факт смерті її діда [PERSON] , [INFO] , [INFO] у с. Шевченко, Чаплинського району, Херсонської області, Україна, яке перебуває у тимчасовій окупації російською федерацією. Ухвалою суду від 07.05.2025 заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами окремого провадження. У судове засідання заявниця не з`явилася. До суду надійшла заява з проханням слухати справу без її участі, заявлені вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Кам`янського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не з`явися, направив до суду заяву про розгляд справи без участі представника. Суд всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , про що видане, як зазначено - так звана «Справка о смерти № С-00596», а також так зване «Свидетельство о смерти серии [NUMBER] от 22.04.2025» і, як зазначено - так званим «Чаплынским районным отделом ЗАГС Управления ЗАГС Херсонской области», 22.04.2025 складено запис акту про смерть № [NUMBER] . Заявник [PERSON] , [INFO] , є онукою [PERSON] , [INFO] . Вказаний факт підтверджується: - свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] від 02.07.1992, у якому зазначено батьками: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] ; - свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11.09.2010, з якого вбачається, що 11.09.2010 р. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, про що зроблено запис № 5. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові - Телешку, дружині - [PERSON] - свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , у якому зазначено батьками: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . На теперішній час для проведення державної реєстрації факту смерті [PERSON] , [INFO] , необхідно встановити сам факт його смерті, оскільки він помер на території Херсонської області, яка є тимчасово окупованою територією України і документи, видані органами та установами, створеними у порядку не передбаченому законами України, є недійсними. Тому, заявник звернулася до суду із зазначеною заявою задля можливості у встановленому законодавством України порядку зареєструвати факт смерті [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом восьмим ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Статтею 317 ЦПК України встановлено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064. Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи, а згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Частиною другою статті 319 ЦПК України, визначено, що рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 13, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Вказані вище нормативно-правові акти не містять спеціальної норми щодо порядку державної реєстрації факту смерті на тимчасово окупованій території, що унеможливлює державну реєстрацію факту смерті в позасудовому порядку. Як встановлено судом, подія смерті [PERSON] , [INFO] , відбулась [INFO] на території с. Шевченко, Чаплинського району, Херсонської області, тобто частині території України, яка є тимчасово окупованою російською федерацією, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 за № 380/43786 (із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства розвитку громад та територій № 748 від 23.04.2025). Відповідно до ст. 1 Конституції України - Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною (ст. 2 Конституції України). Статтею 133 Конституції України визначено, що систему адміністративно-територіального устрою України складають: Автономна Республіка Крим, області, райони, міста, райони в містах, селища і села. До складу України входить зокрема і Херсонська область. Згідно з абзацами 1, 2 частини першої статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована російською федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Тимчасова окупація російською федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для російської федерації жодних територіальних прав. Даючи оцінку допустимості у цій справі таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується вимогами міжнародно-правових актів і принципів, адже відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України, які визначають, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а також положеннями частини другої статті 19 Конституції України, якою визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Крім того, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Разом з тим, згідно з ч. 4 ст. 9 цього Закону, встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії», «Іласку та інші проти Молдови та Росії»), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. В контексті цього не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи зазначений висновок у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це ставило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Отже, встановлюючи наявність факту смерті [PERSON] , [INFO] , суд вважає за можливе прийняти в якості належних і допустимих доказів документи, які видані органами, їх посадовими особами на тимчасово окупованій території України і, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а саме: так звана «Справка о смерти № С-00596», а також так зване «Свидетельство о смерти серии [NUMBER] от 22.04.2025». З матеріалів справи вбачається, що встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , необхідне для забезпечення встановленого в Україні правового порядку регулювання правових наслідків смерті фізичної особи. При цьому, суд враховує, що відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. У цьому випадку заява до суду подана [PERSON] , [INFO] , тобто онукою померлого [PERSON] , [INFO] , що відповідає вимогам ЦПК України. Слід зазначити, що судом враховані норми ст. 317 та ч. 9 ст. 10 ЦПК України. З урахуванням наведеного вище, враховуючи засади добросовісності, справедливості і розумності регулювання цивільно-правових відносин, суд вважає, що для цілей, передбачених ст. 317 ЦПК України, [PERSON] , [INFO] , є особою, яка має право на звернення до Кам`янського районного суду Черкаської області із заявою про встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , оскільки є заінтересованою особою (встановлення факту смерті особи впливає на її права та законні інтереси). Враховуючи досліджені у судовому засіданні письмові докази та оцінюючи їх у сукупності, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] , [INFO] , дійсно помер на території с. Шевченко, Чаплинського району, Херсонської області, Україна, а тому і дійшов до висновку про можливість задоволення заявлених вимог у повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Аналогічні положення містяться і у п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. На підставі наведеного вище,

Outcome: approved