Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Представник позивача ТОВ «Юніт Капітал» Хлопкова М.С. звернулась до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 117118680 від 17.12.2021 в сумі 13392,16 грн. Позовна заява обґрунтована тим, що 17.12.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою укладено кредитний договір № 117118680 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Заповненням анкети-заяви відповідачка підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила, що вона повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови. Договір про надання кредиту підписаний відповідачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора. Таким чином, у вказаному кредитному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки. За умовами договору відповідачка отримала кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 6300 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строком дії до 28 листопада 2019 року. 28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01. 31.12.2021 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31.12.2022 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31.12.2023 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року. З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Посилаючись на п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, зазначає, що під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Зазначає, що Реєстр не є разовим документом, оскільки Договір факторингу передбачає (не забороняє) можливість їх укладення множинну кількість разів, у випадку бажання та необхідності Сторін. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №175 від 05.05.2022 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідачки на загальну суму 12 730,82 грн. - 05.05.2022. Між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» 05.08.2020 укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04.08.2021. В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022, якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 13392,16 грн. 30.09.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу №3009/24, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідачки за Кредитним договором №117118680 від 17.12.2021. Відповідачка зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чти за період з 30.09.2024 по 10.10.2024 виникла заборгованість в сумі 13392,16 грн., яка складається з наступного: 6298,48 грн. заборгованість по кредиту; 7093,68 грн. заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом. Рух по справі, позиція сторін. Ухвалою судді від 22.11.2024 відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження у справі (судом) та копія позовної заяви з додатками (позивачем) були направлені поштою. У визначений судом строк відповідно до ст.ст. 191, 278 ЦПК України, відзив на позов не подано, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній доказів. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання, в розумінні положень ст.279 ЦПК України, не надходило. Встановлені судом обставини. За матеріалами справи вбачається, що 17.12.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено договір кредитної лінії №117118680, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі кредитного ліміту на суму 6300 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, строком до 16.01.2022 (п.1.3), а остання зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за його користування (п.1.12.2, 1.13), відповідно до умов договору (а.с.62-64, 65-83,84). На підставі зазначеного договору № 117118680 від 17.12.2021 на платіжну картку [PERSON] від ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» зараховано 6300 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 6а94348f-8c25-47e9-a478-8d0679b2c8d2 від 17.12.2021, інформацією, наданою АТ «Таскомбанк» (а.с.104, 105-106). На підтвердження дій з метою продовження дисконтного періоду суду надано довідку щодо дій позичальника в ІТС ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», згідно з якою акцепт оферти вчинений за допомогою одноразового ідентифікатора. Визначена процентна ставка склала 2,100% (а.с.85-86). Порядок дій споживача в ІТС ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору та отримання фінансових послуг під торгівельною маркою «Moneyveo» затверджений наказом директора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» № 20_11/2021 (а.с.87-103). Згідно з випискою з особового рахунка за кредитним договором № 117118680 за період з 30.09.2024 по 10.10.2024 сума заборгованості [PERSON] склала 13\~392,116 грн., яка складається з наступного: 6298,48 грн. за простроченим тілом кредиту, 7093,68 грн. за простроченими відсотками (а.с.45). Аналогічна сума заборгованості зазначена у розрахунку заборгованості, вчиненому ТОВ «Таліон Плюс» за період з 05.05.2022 по 31.07.2023 (а.с.43-44). Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за період з 17.12.2021 по 05.05.2022, сума до сплати становить 12\~691,14 грн. (а.с.40-42). 05.05.2022 було здійснено відступлення прав вимоги за кредитним договором № 117118680 від 17.12.2021, укладеного з [PERSON] . Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», згідно укладеного договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, про що зазначено у довідці, виданій ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 02.10.2024 (а.с.59). Згідно договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступає ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором (п.2.1) (а.с.108-114). Долучені до матеріалів справи додатки до договору № 1, № 2, № 3 не містять інформації про боржників (а.с.115-118). 28.11.2019 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду № 19 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, згідно з якою сторони дійшли згоди викласти п.8.2 Договору в новій редакції, визначивши, що строк дії договору закінчується 31.12.2020, всі інші умови договору залишені без змін (а.с.119). 31.12.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, згідно з якою договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції. Пунктом 4.1 договору визначено, що наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує (а.с.120-126). 31.12.2021 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду № 27 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, якою сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31.12.2022 включно (а.с.130). 31.12.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду № 31 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, якою строк дії договору факторингу продовжено до 31.12.2023 (а.с.131). 31.12.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду №32 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, якою сторони домовились, серед іншого, продовжити строк дії договору до 31.12.2024 (а.с.13). До матеріалів справи долучений реєстр прав вимоги № 175 від 05.05.2022 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (а.с.133-135). Між тим, даний реєстр належним чином не оформлений, оскільки не складає єдиного документу, інформація щодо боржника наведена на окремому аркуші, не засвідчена підписами та печатками сторін договору факторингу. 05.08.2020 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, за умовами якого ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується відступити ТОВ « ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Таліон Плюс» за плату на умовах, визначених цим договором (п.2.1) (а.с.136-141). Долучені до матеріалів справи додатки до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 інформації про боржників не містять (а.с.142-144). 03.08.2021 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 2 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, згідно з якою сторони домовились продовжити строк дії договору до 31.12.2022 включно (а.с.20). 30.12.2022 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 3 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, згідно з якою сторони домовились продовжити строк дії договору до 30.12.2024 (а.с.21). До матеріалів справи долучений реєстр прав вимоги № 10 від 31.07.2023 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 (а.с.22-25). Між тим, даний реєстр належним чином не оформлений, оскільки не складає єдиного документу, інформація щодо боржника наведена на окремому аркуші, не засвідчена підписами та печатками сторін договору факторингу. 30.09.2024 між ТОВ «Юніт Капітал» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 3009/24, за умовами якого ТОВ «Юніт Капітал» зобов`язалось передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступити ТОВ «Юніт Каптіал» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (а.с.26-32). Згідно з актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 3009/24 від 30.09.2024, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників (а.с.39). До матеріалів справи долучений реєстр боржників до договору факторингу № 3009/24 від 30.09.2024 (а.с.36-38). Між тим, даний реєстр належним чином не оформлений, оскільки не складає єдиного документу, інформація щодо боржника наведена на окремому аркуші, не засвідчена підписами та печатками сторін договору факторингу. Нормативне обґрунтування. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормами ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приписами п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525\~Цивільного кодексу\~України визначено,\~що одностороння\~відмова від\~виконання зобов`язань\~не допускається. Відповідно до положень статей\~1077,\~1078 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з\~статтею 1081 ЦК України\~клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою\~статті 1082\~ЦК\~України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Висновки суду. З матеріалів справи вбачається, що 17.12.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 117118680. Факт укладення зазначеного договору підтверджується наданими суду доказами. Представником позивача на підтвердження факту отримання прав грошової вимоги до відповідачки до позовної заяви додані відповідні договори про відступлення прав вимоги та Витяги з реєстру боржників. Так, представник позивача посилається на договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, укладений між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та додаткові угоди до нього. Даний договір укладений 28.11.2018, однак кредитний договір між відповідачкою [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладений 17.12.2021, тобто після укладення договору факторингу, на який посилається представник позивача. Верховний Суд у постанові від 24 квітня 2018 року в справі № 914/868/17 зазначив, що передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Таким чином, суд ставиться критично до доводів представника позивача про те, що під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Крім того, на підтвердження факту отримання прав грошової вимоги до відповідачки до позовної заяви додані договір факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 та договір факторингу № 3009/24 від 30.09.2024, додаткові угоди до них та Витяги з реєстру боржників. Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Між тим, додані Витяги з реєстрів боржників належним чином не оформлені та не засвідчені, оскільки долучені до матеріалів справи реєстри боржників в частині інформації про боржника не містять підписів уповноважених осіб та печаток. Докази на підтвердження оплати за договорами відступлення прав вимоги відсутні. Таким чином, позивачем не доведено факт передачі прав вимоги первісним кредитором щодо боржника [PERSON] . Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (SeryavinandOthers v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed