Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» (далі ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС») звернулося до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказувало, що 06 квітня 2018 року Акціонерне товариство «АЛЬФА-БАНК» (далі АТ «АЛЬФА-БАНК») та відповідач шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття кредитної лінії. Мета кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії 200 000 грн, процентна ставка 39,99 % річних, тип процентної ставки фіксована, обов`язковий мінімальний платіж у розмірі 5 % від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. АТ «АЛЬФА-БАНК» прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «АЛЬФА-БАНК». Тобто, відповідач погодився на приєднання до публічної пропозиції, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладення публічного договору та приєднання до умов договору, погодився з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти, що підтверджується випискою з рахунку кредитної карти відповідача. Станом на 23 лютого 2021 року за кредитним договором загальна сума заборгованості становить 42 417,81 грн. 23 лютого 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до\~відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за\~кредитним договором від 06 квітня 2018 року, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та\~відповідачем. Оскільки відповідач не повернув кошти за кредитним договором ні первісному кредитору, ні новому, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» звернулося до суду з метою захисту своїх прав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, також, позивач просив вирішити питання судових витрат. На підставі викладеного, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» просило суд стягнути із [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 42 417,81 грн та понесені судові витрати. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Як вбачається із Довідки про доставку електронного документа до Електронного кабінету позивача копія ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2024 року доставлена 23 жовтня 2024 року. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулись до суду з відміткою «Адресат відсутній». Позивач 25 жовтня 2024 року Вх. № 50541 через систему «Електронний суд» подав додаткові пояснення щодо отримання ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» права вимоги за кредитним договором укладеним [PERSON] та АТ «Альфа-Банк». Відповідач не використав право подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З огляду на ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх\~дослідженні, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Суд встановив, що 06 квітня 2018 року [PERSON] підписав Оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (далі Угода) з\~АТ\~«АЛЬФА-БАНК», яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «АЛЬФА-БАНК», укладеного між ним та банком. Відповідно до розділу І «Тип та мета кредиту» Угоди тип кредиту кредитування рахунку та\~встановлення відновлювальної кредитної лінії. Найменування продукту: «Максимум», мета кредиту для особистих потреб. У розділі ІІ «Умови обслуговування кредитної картки» Угоди відповідач запропонував банку відкрити поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні, та просив повідомити про реквізити рахунку, випустити міжнародну карту Master Cart Debit World строком дії три роки з моменту випуску. Згідно з розділом ІІІ «Умови надання кредитної лінії» Угоди ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 грн. Процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою у розмірі 39,99 % річних; тип процентної ставки фіксована. Відповідно до Розділу ІV «Умови сплати платежів, визначених Угодою/Договором» Угоди обов`язковий мінімальний платіж складає 5 % від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. В Оферті [PERSON] зазначив та підтвердив 06 квітня 2018 року своїм підписом, що акцепт пропозиції на укладення Угоди отримав. 06 квітня 2018 року [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту АТ «АЛЬФА-БАНК», в якому викладені основні умови кредитування з урахування побажань споживача, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту. Згідно з випискою з рахунку кредитної картки World Debit Mastercard з 06 квітня 2018 року до\~23 лютого 2021 року, [PERSON] , користувався кредитними коштами, частково вносив кошти на погашення заборгованості. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 22 лютого 2021 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 06 квітня 2018 року № 630901548 становить 42\~417,81\~грн. Як вбачається з матеріалів справи, 22 лютого 2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та\~ТОВ\~«ФК\~«ФОРТ» укладено Договір факторингу № 1, за умовами якого ТОВ «ФК «ФОРТ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «АЛЬФА-БАНК» за плату, а\~АТ\~«АЛЬФА-БАНК» відступає ТОВ «ФК «ФОРТ» належне АТ «АЛЬФА-БАНК» право вимоги до боржників за договорами. Із виписки з Додатку до Договору факторингу № 01-22-02/21 від 22 лютого 2021 року вбачається, що АТ «АЛЬФА-БАНК» відступило ТОВ «ФК «ФОРТ» право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором 06 квітня 2018 року на загальну суму 42\~417,81\~грн. Згідно з платіжним дорученням від 23 лютого 2021 року № 35 ТОВ «ФК «ФОРТ» перерахувало на рахунок АТ «АЛЬФА-БАНК», 14 235 001 грн, як оплату за право вимоги згідно з Договором факторингу № 1 від 22 лютого 2021 року. 23 лютого 2021 року ТОВ «ФК «ФОРТ» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» уклали Договір факторингу № 01-23-02/21, відповідно до пункту 2.1. якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких наведено в Додатку № 1-1 до Договору. Згідно з платіжним дорученням від 23 лютого 2021 року № 129 ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» перерахувало на рахунок ТОВ «ФК «ФОРТ», 13 235 000 грн, як оплату за право вимоги згідно з Договором факторингу № 01-23-02/21 від 23 лютого 2021 року. 23 лютого 2021 року ТОВ «ФК «ФОРТ» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» підписали Акт приймання передачі реєстру боржників від 23 лютого 2021 року до Договору факторингу №\~01-23-02/21 від 23 лютого 2021 року. Відповідно до п. 1 зазначеного акту клієнт передав, а фактор отримав право вимоги, детальний опис складових якого наведений у Додатку № 1-1 до Договору. Із виписки з Додатку № 1-1 до Договору факторингу № 01-23-02/21 від 23 лютого 2021 року вбачається, що ТОВ «ФК «ФОРТ» відступило ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором 06 квітня 2018 року на загальну суму 42\~417,81\~грн. Між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Статтею 514 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту ст. ст. 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. З огляду на\~ч.\~1\~ст.\~ 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у\~письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у\~розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на практику Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та\~сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із\~принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у\~взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Встановивши, що [PERSON] користувався кредитними коштами, частково вносив кошти на погашення заборгованості, проте у\~добровільному порядку заборгованість не погасив, розмір заборгованості не спростовував, а позивач розмір заборгованості підтвердив належними доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову. Щодо розподілу судових витрат Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» за подачу позову сплатило судовий збір у розмірі 3 028 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 30 вересня 2024 року № 4861. Таким чином, із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3 028 грн. Частиною 2 ст.\~137\~ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №\~19336/04). Крім того, у рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Ці висновки узгоджуються й з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 та постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18. Суд також повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Як вбачається із матеріалів справи на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» долучено до позовної заяви: копію Договору про надання правничої допомоги від 03 липня 2024 року № 03-07/24 укладеного між ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» та\~адвокатом Литвиненко О.І., копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Литвиненко О.І., копію акту приймання-передачі наданих послуг від 15 липня 2024 року № 1, яка містить детальний обсяг виконаних робіт адвокатом у справі на загальну суму 9 200 грн (\~первинна консультація, 0,5 години 1\~000 грн, правовий аналіз наявних документів у замовника, правової ситуації із застосуванням відповідного законодавства, правових висновків Верховного Суду та Європейського суду з прав людини, 2 години, 4\~000 грн, підготовка та подання позовної заяви, 2,1 години, 4\~200 грн), копію платіжної інструкції від 29 липня 2024 року № 3564 про оплату послуг за Договором про надання правничої допомоги від 03 липня 2024 року № 03-07/24. Дана справа відповідно до п. 2 ч. 6 ст.\~19\~ЦПК України належить до справ незначної складності, у спорах про стягнення заборгованості за порушення грошового зобов`язання судова практика є сталою, не потребує вивчення великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження та збирання яких адвокат витратив би значний час, тому суд дійшов висновку проте, що розмір гонорару адвоката у 9 200 грн, не відповідає критерію розумності їх розміру з урахуванням складності цієї справи. Зокрема, відповідно до Постанови Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №201/14495/16-ц суд вправі самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правову допомогу. За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з\~конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3\~000\~грн. Отже, з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» необхідно стягнути понесені ним судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 3\~028 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн, а всього 6 028 грн.

Outcome: approved