Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулося у суд з позовом про стягнення заборгованості. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , та є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячої води, які постачає КП «Київтеплоенерго». Відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги, в результаті чого утворилась заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з центрального опалення у розмірі 9 681,43 грн., інфляційна складова боргу у розмірі 1 181,13 грн. та три відсотка річних у розмірі 291,24 грн., заборгованість за спожиті до 01.05.2018 р. послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 1 092,77 грн, інфляційна складова боргу у розмірі 133,32 грн. та три відсотка річних у розмірі 32,87 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 р. по 31.10.2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 55 556,65 грн., інфляційна складова боргу у розмірі 7 483,91 грн. та три відсотка річних у розмірі 1 846,66 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 р. по 31.10.2021 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 6 356,00 грн., інфляційна складова боргу у розмірі 775,43 грн. та три відсотка річних у розмірі 191,20 грн., заборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 58 067,37 грн., інфляційна складова боргу у розмірі 6 207,04 грн. та пеня у розмірі 954,40 грн., заборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 11 502,08 грн., інфляційна складова боргу у розмірі 1 298,79 грн. та пеня у розмірі 199,53 грн. За таких підстав, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та 3 028,00 грн. судового збору. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11 березня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відповідач надіслав відзив на позовну заяву. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що право позивача на стягнення заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуг з центрального опалення у розмірі 9 681,43 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 1 181,13 грн., три відсотки річних у розмірі 291,24 грн., заборгованості за спожиті до 01.05.2018 року послуги з центрального гарячого водопостачання у розмірі 1 092,77 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 133,32 грн. та три відсотки річних у розмірі 32,87 грн. є неправомірними, оскільки позивачем пропущений передбачений законодавством строк на подання такої вимоги. Також позивачем пропущений встановлений законом строк звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості, що виникла у період до 24.02.2019 року. Крім того, позивачем в якості доказів були надані розрахунки заборгованості за даний період, який, на думку відповідача, є некоректним. Також зазначає, що він вже не є власником квартири [ADDRESS] починаючи з 17.04.2024 року, що підтверджується договором про поділ спільного майна подружжя, посвідченим 17 жовтня 2024 року приватним нотаріусом Київського міського нотірального округу Кирилюком Д.В., зареєстрованим в реєстрі за № 2292 та витягом з державного реєстру речових прав №399659915 від 17.10.2024 р. Додатково відповідачем були сформовані звіти про оплати з електронного кабінету на сайті Київтеплоенерго. У даних звітах міститься інформація про те, що станом на зараз за даною квартирою взагалі відсутня заборгованість за послуги постачання гарячої води і абонентське обслуговування гарячої води, а щодо послуг постачання теплової енергії значиться 72 448,76 грн., щодо абоненського обслуговування теплової енергії є переплата на суму 5 205,66 грн. З даних звітів вбачається, що вже новим власником здійснювалися оплати, звірки та перерахунки існуючої заборгованості. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» та КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було укладеного Договір № 602-18 про відступлення права вимоги, за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенрго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 року з урахуванням оплат. Відповідно до додатку № 1 та/або додатку № 2 до договору цесії позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 27 810,47 грн. за адресою: [ADDRESS] . Сума заборгованості відповідача [PERSON] за спожиті до 01 травня 2018 року послуги становить: - з центрального опалення у розмірі 9 681,43 грн., інфляційна складова боргу у розмірі 1 181,13 грн. та три відсотка річних у розмірі 291,24 грн., - з централізованого постачання гарячої води у розмірі 1 092,77 грн, інфляційна складова боргу у розмірі 133,32 грн. та три відсотка річних у розмірі 32,87 грн., З 01 травня 2018 КП «Київтеплоенерго» здійснює надання послуг з централізованого опалення (ЦО) та централізованого постачання гарячої води (ЦПГВ). Правовідносини з постачання ЦО та ЦПГВ (Послуги) регулюються ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Поставою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (Правила) та іншими нормативно-правовими актами у сфері житлово-комунальних послуг. Крім того, на момент виникнення відносин з відповідачем стосовно надання комунальних послуг, а саме з 01.05.2018, на них поширювалася дія ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-ІV. Сума заборгованості відповідача [PERSON] за спожиті з 01 травня 2018 року послуги становить: - по 31.10.2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 55 556,65 грн., інфляційна складова боргу у розмірі 7 483,91 грн. та три відсотка річних у розмірі 1 846,66 грн., - по 31.10.2021 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 6 356,00 грн., інфляційна складова боргу у розмірі 775,43 грн. та три відсотка річних у розмірі 191,20 грн., - заборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 58 067,37 грн., інфляційна складова боргу у розмірі 6 207,04 грн. та пеня у розмірі 954,40 грн., - заборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 11 502,08 грн., інфляційна складова боргу у розмірі 1 298,79 грн. та пеня у розмірі 199,53 грн.. Судом встановлено, що відповідач вже не є власником квартири [ADDRESS] починаючи з 17.04.2024 року, що підтверджується договором про поділ спільного майна подружжя, посвідченим 17 жовтня 2024 року приватним нотаріусом Київського міського нотірального округу Кирилюком Д.В., зареєстрованим в реєстрі за № 2292 та витягом з державного реєстру речових прав №399659915 від 17.10.2024 р. Відповідно до положень ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №869 від 01 червня 2011 року «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Вказаний Порядок визначає механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і поширюється на суб`єктів господарювання всіх форм власності, які надають послуги, суб`єктів господарювання всіх форм власності, що спеціалізуються на виконанні окремих послуг, на умовах субпідрядних договорів з виконавцями, органи місцевого самоврядування, власників, орендарів житлових будинків (гуртожитків), власників (наймачів) квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках). Відповідно до 2 Порядку тариф на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до цього Порядку. Послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід`ємною частиною договору про надання послуг. Інформація про перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх вартість, структуру тарифу, його зміну з обґрунтуванням її необхідності доводиться до відома споживачів у порядку, затвердженому Мінрегіоном. За п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Статтею 162 Житлового кодексу України передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Постанова судової палати у цивільних та господарських справах Верховного суду України від 20.04.2016 справа 6-2951цс15 містить висновок про те, що факт відсутності договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Згідно п. 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 плата за надані послуги вносяться споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплої енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа. [PERSON] було подано до суду заяву про застосування строку позовної давності, в якій він просить застосувати до вимог КП «Київтеплоенерго» про стягнення заборгованості строки позовної давності в три роки. Згідно зі ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки. За правилами ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Виходячи з вимог ст. 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Частиною 5 статті 261 ЦК України визначено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Пунктом 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Тобто, строк позовної давності за вимогою про стягнення з відповідачів заборгованості, в силу п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України продовжено на строк дії карантину. Пунктом 1 постанови КМУ №211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусомSARS-CoV-2» установлено на всій території України карантин з 12 березня 2020 року. Таким чином, строк позовної давності слід обраховувати з урахуванням періоду надання послуг з централізованого опалення за три роки, які передували установленню на території України карантину, а саме з березня 2017 року, що згідно розрахунку позивача становить 23 624,02 грн., які і підлягають стягненню з відповідача з урахуванням здійснених оплат в рахунок погашення заборгованості згідно звіту про оплати з електронного кабінету на сайті Київтеплоенерго, наданого відповідачем. На правовідносини, що виникли між учасниками справи, поширюється дія частини 2 статті 625 ЦК, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, тому суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог КП «Київтеплоенерго» про стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3% річних від простроченої суми. Таким чином, позовні вимоги КП "Київтеплоенерго" підлягають частковому задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача повнесені ним судові витрати.

Outcome: partial