Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

В січні 2025 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказав, що 12.08.2020 року здійснено ідентифікацію клієнта та [PERSON] підписано Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Підпис Відповідачем здійснено власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України. У подальшому Відповідач виявив бажання отримати послугу Миттєва розстрочка. Кредит готівкою, ознайомився із актуальними умовами кредитування та 03.08.2023 року підписав Паспорт кредиту за допомогою OTP пароля, після чого із Відповідачем за допомогою OTP пароля було підписано Кредитний договір б/н від 03.08.2023 р. про надання строкового кредиту у розмірі 100000.00 грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника на строк 36 міс. із встановленням річної відсоткової ставки у розмірі 18 %. Додатково із Відповідачем за допомогою OTP пароля підписаний Графік кредиту. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки, а саме згідно п. 4.1. кожного місяця, починаючи з наступного місяця після укладання цього Договору, здійснювати повернення Кредиту та сплачувати нараховані Банком проценти за користування Кредитом, рівними платежами в розмірі та строки, зазначені згідно Графіку. Позивач виконав умови договору та надав Відповідачу кредитні кошти. Відповідач не\~надавав своєчасно\~Позивачу грошові\~кошти для\~погашення заборгованості\~за кредитом,\~відсотками,\~а також\~іншими витратами\~відповідно до\~умов Договору\~та Графіку\~кредиту,\~що має\~відображення у\~Розрахунку заборгованості\~за договором\~та підтверджується\~випискою за\~рахунком.\~Таким чином,\~у порушення\~умов Договору,\~а також\~ст.ст.\~509,\~526,\~1054\~ЦК України,\~Відповідач зобов`язання\~за вказаним\~договором відповідно\~до Графіку\~кредиту не\~виконав,\~хоча ст.\~629\~ЦК України\~визначено,\~що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості Відповідач станом на 17.12.2024 року має заборгованість 75949.71 грн., яка складається з наступного: 74449.71 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 1500.00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками. З врахуванням наведеного, заяви про зменшення розміру позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 03.08.2023 року у розмірі 58949,71 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, та 2422,40 грн. судового збору. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, суду пояснив, що до відповідача заявлено вимоги про дострокове повернення тіла кредиту, у зв`язку з порушенням зобов`язань, та відповідно до умов договору, при цьому пояснив, що письмова вимога про дострокове повернення кредиту відповідачу не направлялась. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.08.2020 року [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг в АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 41-55). Згідно вказаної заяви [PERSON] на підставі власного волевиявлення, згідно зі ст.634 ЦК України, підписанням цієї Заяви приєдналася до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою.» Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї Заяви, які разом становлять Договір банківського рахунка, приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому Договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати. У заяві відповідач, серед іншого, погодилася з використанням такого способу простого електронного підпису, як ОТР-пароль, QR-код, підпис стилусом на планшеті у відділенні банку. Сторони визнають правочини у вигляді електронних документів із використанням зазначених простих електронних підписів дійсними та обов`язковими для сторін та такими, що не потребують додаткового підтвердження (п.3 Заяви). В подальшому, 03.08.2023 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №б.н., який підписаний відповідачем простим електронним підписом, та яким визначено істотні умови кредитування, а саме: тип кредиту - строковий кредит, сума кредиту 100000 грн, строк кредитування 36 міс, процентна ставка 1,5% сплачується щомісячно від загальної суми кредиту (18% річних), тип процентної ставки-фіксована, загальні витрати за кредитом 54000, 00 та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом - 154000,00 грн, та реальна річна процентна ставка 35,19% річних, порядок повернення кредиту щомісяця рівними частинами згідно графіку платежів (а.с.56-73). Згідно п. 2.1 Кредитного договору, Банк зобов`язався надати позичальнику строковий кредит на споживчі цілі, а саме відповідно до ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, у розмірі визначеному договором в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом в обумовлені цим договором терміни. Додатком № 1 до кредитного договору від 03.08.2023р. є графік платежів (а.с. 74-77), яким встановлено періодичність та розміри платежів позичальника з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом і комісії та який підписаний простим електронним підписом. Згідно з графіком платежів суми платежів розраховані на 36 місяців, розмір щомісячного платежу за кредитом 4277,78грн., з яких: сума кредиту за договором 2777,78 грн., проценти за користування кредитом 1500,00 грн, дата останнього платежу 03.08.2026р. Крім того, в матеріалах справи наявний паспорт споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), у якому містяться аналогічні умови щодо суми, строку кредиту, процентів та загальні витрати за кредитом (а.с.78-83). Згідно довідки від 18.12.2024р. про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на [PERSON] , долученої до матеріалів справи встановлено, що 03.08.2023р. останній відкрито картковий рахунок № [NUMBER] , та встановлено кредитний ліміт 100000,00 грн. (а.с.40). Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі 100000грн, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором та випискою за кредитним договором (а.с.34-39), з яких також вбачається, що за період з 03.08.2023 по 06.03.2025 відповідачем вносилися платежі за кредитним договором. Разом з\~тим,\~відповідач належним\~чином не\~виконувала свої\~зобов`язання\~за договором, внаслідок чого, виникла прострочена заборгованість, яка станом на 06.03.2025 складає 58949,71 грн. - заборгованість за тілом кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до ч.1ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з\~п.п.5,\~6,\~7\~ч.1\~ст.3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію»,\~електронний договір\~-\~домовленість двох\~або більше\~сторін,\~спрямована на\~встановлення,\~зміну або\~припинення цивільних\~прав і\~обов`язків\~та оформлена\~в електронній\~формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем Відповідно до ст.12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ч.2 ст.627 ЦК України). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч.3 ст.1054 ЦК України). 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. Цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 16 ЗУ «Про споживче кредитування», у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Матеріали справи підтверджено, що за умовами кредитного договору № б/н від 03.08.2023р. передбачено, що банк зобов`язався надати позичальнику строковий кредит на споживчі цілі, а саме відповідно до ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, у розмірі визначеному договором в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом в обумовлені цим договором терміни (п.2.1 кредитного договору), а тому на кредитні правовідносини між сторонами поширюються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Умовами п.п. 3.2.3, 3.3.2 Кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язався повністю повернути кредит у строк, кінцевої дати повернення кредиту відповідно до графіку. При настанні будь-якої з таких подій: неотримання від позичальника згоди на зміну процентів з користування кредитом, зміни періодичності порядку сплати платежів за кредитом; порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами видачі та погашення кредиту; порушення цільового використання кредиту (використання кредитних коштів на комерційну, підприємницьку, інвестиційну діяльність, тощо); порушення кримінального провадження щодо позичальника; встановлення відомостей, наданих позичальником банку, такими, що не відповідають дійсності; наявність судових рішень, що набрали чинності, про стягнення грошових коштів з поточного рахунку позичальника, наявність арешту на поточних рахунках, що належить позичальнику, наявність платіжних вимог про примусове списання та інших обставин, які явно свідчать про те, що наданий позичальнику кредит не буде повернутий вчасно, банк, на свій розсуд має право змінити умови видачі та надання кредиту, вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати процентів, виконання інших зобов`язань за кредитом у повному обсязі шляхом надсилання повідомлення. При цьому згідно зі ст.ст. 212,611,651 ЦКУ за зобов`язаннями, терміни виконання яких не настали, терміни вважаються такими, що настали в зазначену у повідомленні дату. В цю дату позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, відсотки за фактичний термін користування ним, повністю виконати інші зобов`язання за кредитом. За умовами кредитного договору сторони встановили строк кредитування до 03 серпня 2026 року, однак 14 січня 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] достроково заборгованість за кредитним договором в розмірі 58949,71 грн. (за тілом кредиту). Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів направлення банком вимоги про дострокове повернення кредиту відповідачу та відсутні докази отримання такої вимоги останньою. Таким, чином умовами кредитного договору було передбачено порядок направлення вимоги про дострокове повернення кредиту (пункт 3.3.2 договору), а також ч.4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», однак позивач не надав належних доказів виконання зазначених вимог, при цьому відсутні і докази отримання такої вимоги відповідачем, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відсутність підстав для дострокового стягнення із відповідача усієї суми заборгованості за кредитним договором. Разом з тим, згідно з графіком платежів, що є Додатком № 1 до кредитного договору від 03.08.2023р. сума кредиту - 100000грн., строк кредиту з 03.08.2023р. по 03.08.2026 року, сума кредиту розрахована на 36 місяців, розмір щомісячного платежу за кредитом 4277,78 грн: у т.ч. за тілом кредиту 2777,78 грн, проценти за користування кредитом 1500,00 грн. Як вбачається із даного графіку платежів, станом на 06.03.2025р. у відповідача виникло зобов`язання сплатити чергові платежі за тілом кредиту за період з 03.08.2023 по 03.03.2025 (19 міс.) на суму 52777, 82 грн (2777,78 грн х 19). З доданих до позовної заяви виписки та розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідачем станом на 06.03.2025 року за цим кредитом було внесено на погашення заборгованості за поточним та простроченим тілом кредиту 41050,29грн. (11111,12 + 29939,17). У зв`язку з наведеним, обґрунтованими є позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту станом на 06.03.2025 року в розмірі 11727,53 грн. (52777, 82 - 41050,29). Суд вважає безпідставними посилання представника позивача в судовому засіданні на п.4.9 договору, оскільки пунктом 3.3.2 кредитного договору сторони погодили, що при настанні передбачених цим пунктом обставин, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати процентів, виконання інших зобов`язань за кредитом у повному обсязі шляхом надсилання повідомлення. Тобто сторони в кредитному договорі передбачили, що обов`язок з дострокового повернення кредиту у позичальника виникає після надсилання банком письмового повідомлення про таку вимогу. При цьому ч. 4 ст. 16 ЗУ «Про споживче кредитування» встановлено обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що правових підстав для застосування позивачем п.4.9 кредитного договору до спірних правовідносин, що виключає попереднє письмове повідомлення відповідача не має, оскільки він суперечить ч.4 ст.16 ЗУ «Про споживче кредитування», яка встановлює обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. Порушення позивачем визначеного ЗУ «Про споживче кредитування» порядку направлення банком вимоги про дострокове повернення кредиту відповідачу та отримання такої вимоги останнім, не може мати наслідком покладення на відповідача обов`язку дострокового погашення усієї суми заборгованості за кредитним договором. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та слід стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 03.08.2023 року станом на 06.03.2025 року в розмірі 11727,53 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту. В задоволенні решти позовних вимог, слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 481,81 грн. (58949,71/100=589,50; 11727,53/589,50 = 19,89; 2422,40/100 х 19,89= 481,81 грн.).

Outcome: partial