Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

11.02.2025 представник позивача - Дідух Є.О. через підсистему Електронний Суд подав до суду позовну заяву, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №4195433 від 05.11.2023 у сумі 82200,00 грн. та судові витрати у справі. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 05.12.2023 ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] , за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи кредитора уклали електронний договір № 4295433 про надання споживчого кредиту. Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 10000,00 грн., строк кредиту 360 днів зі сплатою відсотків за коритсування кредитом у розмірі 2 % від суми кредиту за кожен день користування. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало [PERSON] кредит в зазначеній сумі, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , емітовану Банком АТ Універсал Банк. 26.07.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ Українські Фінансові Операції уклали договір факторингу №26/07/2024 за яким ТОВ Лінеура Україна відступило право вимоги за кредитним договором №4195433 від 05.12.2023 на користь ТзОВ «Українські фінансові операції». Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена. У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь зазначену суму заборгованості. Ухвалою судді від 13.02.2025, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву. В судове засідання представник позивача не прибув, однак подав заяву в якій просив суд розглядати справу без його участі, на підставі доказів, які містяться у матеріалах справи. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток засобами поштового зв`язку, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив. 14.05.2025 постановлено ухвалу суду про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносин. 05.12.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Лінеура Україна» було укладено електронний договір № 4195433 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Пунктом 1.1 Договору передбачено, що укладення договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і відключення до Веб-сайту/ІТС Товариства. Згідно п.1.2. 1.3 кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 10000,00 грн; строк кредиту 360 днів (а.с.77-96). Додаток № 1 до договору про надання споживчого кредиту №4195433 від 05.12.2023\~ містить вказівку на суму кредиту, строк його видачі, знижену і стандартну відсоткові ставки, орієнтовну загальну вартість кредиту штрафи тощо (а.с.97). Факт перерахування відповідачу кредитних коштів від ТОВ «Лінеура Україна» підтверджується листом ТОВ "Пейтек Україна" вих. № 220240726-4415 від 26.07.2024 (а.с. 104). 26.07.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТзОВ «Українські фінансові операції» укладено договір факторингу № 26/07/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «Українські фінансові операції» за плату належні йому Права Вимоги, а ТзОВ «Українські фінансові операції» приймає належні ТзОВ «Лінеура Україна» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (29-37). З витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 31.07/24-Ф від 31.07.2024, сума заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Авентус Україна» становить 37452,00 грн. ( а.с. 85). З витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 26/07/2024 від 26.07.2024 видно, що ТзОВ «Українські фінансові операції» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 57000,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 47000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. (а.с.100). Аналіз фактичних обставин справи свідчить, що між сторонами виник спір щодо неналежного виконання зобов`язання за кредитним договором, а тому до спірних відносин застосуванню підлягають норми матеріального права, зокрема Розділу І Книги п`ятої та Глави 71 Підрозділу 1 Розділу ІІІ ЦК України. Як зазначено у ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи те, що судом встановлено факт отримання [PERSON] коштів за кредитним договором № 4195433 від 05.12.2023 та факт їх неповернення відповідачем у відповідності до умов вказаних у договорах та у строки визначені сторонами, то суд дійшов висновку про підставність позову щодо стягнення суми заборгованості за кредитом та відсотками. Розрахунок суми заборгованості відповідає умовам кредитного договору, докази зворотнього у суду відсутні. А враховуючи той факт, що ТОВ «Лінеура Україна»\~ відступило право вимоги щодо відповідача ТзОВ «Українські фінансові операції» на підставі договору факторингу і таке відступлення відповідає вимогам п. 1 ч. 1 ст. 512 та 513 ЦК України, то позов, в цій частині підлягає до задоволення повністю. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю. Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з наступного. Судові витрати в цій справі складаються з судового збору та витрат на надання професійної правничої допомоги. Відповідно до положення п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений судовий збір в розмірі 2422,40 гривень. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд керується ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивач просив стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. На підтвердження розміру витрат на правову допомогу, представник позивача надає договір про надання юридичних послуг №01/08/2024-А від 01.08.2024, акт прийому-передачі наданих послуг та детальний опис робіт. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 року у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі № 826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а і самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що розмір витрат на правову допомогу у цій справі, що включає в себе збір та аналіз доказів і документів для подання та складення позовної заяви, яка подана до суду через систему "Електронний Суд", в сумі 10 000 грн. є завищеним, враховуючи категорію, складність справи. А відтак, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню в розмірі 5 000 грн.

Outcome: approved