Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

Описова частина Комунальне підприємство «Кривбасводоканал» (далі КП «Кривбасводоканал») 02 серпня 2021 року звернулося до суду з вище вказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи свій позов тим, що надає послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення населенню, яке зобов`язане здійснювати оплату цих послуг згідно з особового рахунку і встановлених тарифів. Відповідачу щомісячно, відповідно до тарифів на вказані послуги здійснювалося постачання холодної води і водовідведення за адресою: [ADDRESS] , але відповідачі в повному обсязі оплату за отримані послуги не здійснювали, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 23325,18 грн. Окрім вказаної суми заборгованості, позивач просить суд стягнути 3% річних у сумі 713,28 грн., втрати від інфляції у сумі 1463,28 грн. та судовий збір у розмірі 2270,00 грн. Судом 18 січня 2022 року ухвалено заочне рішення у справі, позовні вимоги задоволено у повному обсязі. До суду 25 грудня 2024 року надійшла заява адвоката Касьян Миколи Степановича в інтересах [PERSON] про перегляд заочного рішення суду від 18.01.2022 року по справі №210/4163/21 за позовом Комунального підприємства «Кривбасводоканал» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого постачання холодної води. 30 січня 2025 року судом заяву адвоката Касьян Миколи Степановича в інтересах [PERSON] про перегляд заочного рішення суду задоволено. Скасовано заочне рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.01.2022 року по справі №210/4163/21 за позовом Комунального підприємства «Кривбасводоканал» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого постачання холодної води. Призначено цивільну справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Судом 13 березня 2025 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті, про що постановлена відповідна ухвала. Аргументи сторін Адвокат Касьян М.С. в інтересах [PERSON] у своїй письмовій заяві про скасування заочного рішення вказує, що під час заочного розгляду справи відповідач-1 була позбавлена можливості заперечити проти заявлених КП «Кривбасводоканал» позовних вимог, зокрема, подати заяву про застосування строку позовної давності, наслідком розгляду якої може бути відмова в задоволенні позовних вимог або суттєве зменшення стягнення. Підстави для застосування строку позовної давності наступні: Предметом розгляду справи є стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, а саме централізованого постачання холодної води та водовідведення. Так, з матеріалів справи стало відомо, що позовна заява по справі №210/4163/19 надійшла до Металургійного районного суду міста Кривого Рогу 02 серпня 2021 року. Позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення за період з 01 травня 2016 року по 30 червня 2021 року. Під час вирішенні питання настання строку оплати теплової енергії підлягає застосуванню Постанова Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» (в редакції чинній з 11.11.2011), яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин. У п. 18 вказаної постанови зазначено, що оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Отже, позовна давність за вимогою про стягнення плати за централізоване постачання холодної води та водовідведення у період з травня 2016 року по червень 2018 року станом на 02 серпня 2021 року спливла. З позовною заявою позивач звернувся до суду 02 серпня 2021 року, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 3), а тому вимоги про стягнення плати за постачання холодної води та водовідведення поставлену у період з травня 2016 року по червень 2018 року не підлягають задоволенню. Представник позивача, скерував до суду пояснення через підсистему «Електронний суд» у якій заперечував з приводу скасування заочного рішення, жодних заперечень по суті заявленого клопотання про застосування строків позовної давності у своїх пояснення представник позивача не навів. Суд, перевіривши матеріали справи, з урахування позиції захисту відповідача [PERSON] приходить до наступних висновків. Згідно\~ст. 67 ЖК України\~плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17,18,19), та є споживачами послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення, які надаються КП «Кривбасводоканал». Як встановлено з матеріалів справи, між позивачем та відповідачами виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг, які врегульовано\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII\~(далі - Закон № 2189-VIII) та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630\~(далі - Правила). Відповідно до пункту 2 частини першої\~статті 5 Закону № 2189-VIII, до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої\~статті 1 Закону № 2189-VIII). Пунктом 5 частини другої\~статті 7 Закону № 2189-VIII\~встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (частина третя\~статті 9 Закону № 2189-VIII). Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону № 2189-VIII Розподіл обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії, гарячої та холодної води між споживачами здійснюється відповідно до законодавства. Частиною 3 статтею 24 Закону № 2189-VIII встановлено, що послуга з централізованого водовідведення надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водовідведення, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» від 21 липня 2005 р. № 630 послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. У будинку Відповідача відсутній засіб обліку води, тому нарахування за послуги централізованого постачання холодної води та водовідведення здійснюються за науково обґрунтованими нормативами питного водопостачання, водоспоживання та водовідведення населення м. Кривого Рогу, затвердженого рішенням виконкому Криворізької міської ради від 12 грудня 2012р. № 367 (введені в дію з 01.01.2013 р) та відповідно до правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 р. № 630 на кожну зареєстровану особу. Відповідно до\~ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно пунктів 17, 18, 21 Правил, послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється\~не пізніше 20 числа\~місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства. Комунальним підприємством «Кривбасводоканал» щомісячно здійснюється централізоване постачання холодної води і водовідведення до житла відповідачів. Згідно з наданим до суду розрахунком заборгованості, сума боргу по оплаті за централізоване постачання холодної води і водовідведення будинку [ADDRESS] , за період з 01.05.2016 р. по 30.06.2021\~р. становить 23325,18 грн. Окрім вказаної суми заборгованості, позивач просить суд стягнути 3% річних у сумі 713,28 грн., втрати від інфляції у сумі 1463,28 грн. (а.с.7-8). Відповідно до частини 1 статті 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Враховуючи, що відповідачі є споживачами наданих позивачем послуги, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості є обґрунтованими. Щодо заяви відповідачки [PERSON] про застосування строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, як це закріплено положеннями ст. 257 ЦК України. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, як це унормовано вимогами ч. 1ст. 261 ЦК України. За правилами ч. 5ст. 216 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. У постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року, прийнятій у справі №6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року, прийнятій у справі №6-169цс14, від 30 вересня 2015 року, прийнятій у справі №6-154цс15, зроблено висновок про те, що за договором, що визначає щомісячні платежі перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з ч. 4 ст.267ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом ч. 5 ст.267ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. При цьому саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду було пропущено з поважних причин (п.п. 6.43, 6.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019, прийнятій по справі №911/3681/17). Як зазначає Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу. Правила про позовну давність мають застосовуватись лише тоді, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права. У випадку відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а в зв`язку з необґрунтованістю самої вимоги. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211«Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України №530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цьогоКодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Зазначений Закон України від 30.03.2020 №540-IX набрав чинності 02.04.2020. У постановах Верховного Суду від 7 вересня 2022 року, прийнятій у справі №679/1136/21 (провадження № 61-5238св22) та від 20 квітня 2023 року, прийнятій у справі №728/1765/21 (провадження № 61-6640св21) зазначено, що «у пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року №540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)». Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2. Отже, у спірних правовідносинах позовна давність щодо вимог про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання та підігріву холодної води, надані з квітня 2017 року по червень 2021 року, в силу п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України на момент подання позову (02.08.2021) не спливла та продовжується на строк дії карантину. Разом з цим, в межах розгляду даної справи позивач не довів, а суд не встановив обставин, що вказували б на поважність причин пропуску позовної давності, що дає суду підстави для відмови у задоволені позовних вимог в частині стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з централізованого постачання холодної води за період з 01.05.2016 по квітень 2017 включно, що є підставою для відмови у задоволені позову в цій частині. У пункті 139 постанови ВП ВС від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16-ц (провадження № 14-208цс18) зроблено висновок, що «у спорі з декількома належними відповідачами, в яких немає солідарного обов`язку (до яких не звернута солідарна вимога), один з них може заявити суду про застосування позовної давності тільки щодо тих вимог, які звернуті до нього, а не до інших відповідачів. Останні не позбавлені, зокрема, прав визнати ті вимоги, які позивач ставить до них, чи заявити про застосування до цих вимог позовної давності». Тобто при солідарному обов`язку будь-який із відповідачів може заявити про застосування позовної давності Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне самостійно здійснити розрахунок заборгованості за наведеними вище періодами, а саме від загальної заборгованості яка утворилася за період з 01.05.2016 по 06.2021 (включно) та становить 23\~325,18 грн. слід відняти заборгованість, яка утворилась за період з 01.05.2016 по квітень 2017 включно, а саме: 23\~325,18 грн 5\~719,08 грн. Отже у спірних правовідносинах з урахування строків позовної давності з відповідачів підлягає солідарне стягнення заборгованості у розмірі 17\~606,10 грн. При обчислені строку позовної давності судом враховані положення статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до яких, плата за-комунальні послуги (послуги з теплопостачання) нараховується щомісячно, а отже перебіг позовної давності починається після несплати (часткової оплати) чергового платежу. Крім того, згідно з ч.2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений\~договором або законом. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність, зокрема ч. 2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). У даному випадку спеціальна позовна давність до позовної вимоги про стягнення трьох відсотків річних та втрат від інфляції не може бути застосована оскільки позовна давність не спливла та продовжується на строк дії карантину. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України під час розгляду справи № 6-59цс13 від 30.10.2013р., споживачі зобов`язані оплатити житлово комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними і відсутність договору про надання житлово комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі. Правовідносини, які склалися між сторонами по наданню житлово-комунальних послуг, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1\~ст. 509 ЦК), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК\~як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язань. Як встановлено з матеріалів справи, позивач заявляв вимоги про стягнення з відповідача на його користь 3% річних від простроченої суми та інфляційних втрат, нарахованих на суму несплаченої заборгованості. Виходячи з положень статей 509, 526 ЦК України, правовідносини, які виникли між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому на боржників покладено обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, а тому на спірні правовідносини поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України щодо стягнення з боржника суми боргу та 3% річних від простроченої суми, вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно частини 1\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial