Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-01 00:00:00

18.12.2024 позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Справу на підставі Ухвали Берегівського районного суду Закарпатської області від 26.12.2024 передано за підсудністю до Виноградівського районного суду Закарпатської області. Позивач просить суд стягнути із відповідача заборгованість за Кредитним договором №00-9809146 від 05.06.2024 у розмірі 40098,80 грн, з яких: 14000 грн заборгованість\~ за тілом кредиту, 17698,80 грн заборгованість за процентами, 1400 грн комісія, 7000 грн - штрафи. Вимоги позову обґрунтовано тим, що 05.06.2024 між позивачем та відповідачем було укладено Договір кредитної лінії №00-9809146 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Кредитного договору, позивач надає відповідачу кредит у виді кредитної лінії у розмірі 14000 грн. позичальник зобов`язався сплачувати проценти в періодичну дату оплати на 30.06.2024 та на кожний 25 день після цієї дати за фактичне користування грошовими коштами протягом строку кредитування. Стандартна процентна ставка складає 1,47% від суми кредиту за кожний день користування крдитом у межах строк дії кредитної лінії. Строк дії 360 днів. Дата остаточного повернення кредиту 21.05.2025. Кредитодавець має право вимагати достроково повернути кредит, сплатити проценти та комісію у разі прострочення прострочення сплати процентів за користування кредитом на строк понад один календарний місяць. Відповідач не виконав зобов`язання, заборгованість не погасив. Відзив не подано. Позивач подав письмову заяву про розгляд справи без участі його представника. Відповідач не з`явився в судове засідання, повідомлений про розгляд справи, причин неявки не повідомлено, заяв не надходило. Тому, у відповідності до порядку, встановленого ст.ст. 280-282 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо такого вирішення справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вирішив наступне. Суд встановив, що 05.06.2024 відповідач [PERSON] уклав із ТОВ «Макс Кредит» Договір кредиту (договір кредитної лінії) №00-9809146. Договір укладено та підписано у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Кредитного договору, позивач надає відповідачу грошові кошти у розмірі 14000 грн на засадах строковості (на строк 360 календарних днів), поворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту. Дата остаточного повернення кредиту 21.05.2025. Процентна ставка за договором - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,47% за 1 (один) день користування Кредитом яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит (надалі - "процентна ставка"). Відповідно до п.1.6 Договору, позичальник зобов`язався сплатити одноразову комісію за надання кредиту у розмірі 1400 грн. Позивач виконав зобов`язання за договором. Позичальнику надано кредит у розмірі 14000 грн, що підтверджено Інформаційною довідкою від 26.11.2024 ТОВ «Платежі онлайн». Позичальник порушив грошове зобов`язання, не повернув кредит, не сплатив проценти та комісію. Позивач розрахував заборгованість за Договором кредиту, яка складає 40098,80 грн, з яких 14000 грн прострочена заборгованість\~ за тілом кредиту, 17698,80 грн прострочена заборгованість за процентами, 1400 комісія, 7000 грн - штрафи. Досліджені в ході судового розгляду наявні у справі докази на переконання суду у своїй сукупності є достатніми для підтвердження тієї обставини, що відповідач на підставі\~ Договору кредиту № 00-9809146 отримав у тимчасове користування кредитні грошові кошти та допустив прострочення грошових зобов`язань із повернення кредиту та сплати процентів за користування грошовими коштами, не сплатив комісію. Достовірність цих доказів не викликає у суду сумнівів. Дані обставини не спростовано. Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Тому, позов у частині грошової вимоги про стягнення тіла кредиту та процентів за користування кредитними коштами, комісії є обґрунтованим. Щодо розміру процентів, суд вирішив наступне. Розмір процентів визначено умовами договору на рівні 1,47% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (п.1.5.1, стандартна ставка), та 1,5%\~ денна процентна ставка. Кредитний договір укладено 05.06.2024. Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023. Закон України від 22 листопада 2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року. Інших умов введення в дію статті 8 цього Закону не встановлено. Отже, Договір кредиту укладено після набрання чинності змінами до ч.5 ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування», внесеними Законом № 3498-IX від 22.11.2023. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту включаються до нормативно-правового акта у разі, якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Перехідні положення включаються також, якщо нормативно-правовими актами, що застосовувалися до набрання чинності прийнятим (виданим) нормативно-правовим актом, встановлювався інший порядок регулювання відповідних суспільних відносин; якщо необхідно передбачити збереження обсягу і змісту норм права, спрямованих на захист прав і свобод громадян та інтересів юридичних осіб, що існували за попереднього регулювання. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Тобто, перехідний період, тимчасова норма права передбачена саме для суспільних відносин, що виникли до зміни правового регулювання відповідним законом. А у даному випадку, пункт 17 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» поширює свою дію на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності Законом №3498-IX від 22.11.2023. Частина п`ята ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування» набрала чинності 24.12.2023, є нормою прямої дії та договори про споживче кредитування, укладені після цієї дати, повинні не суперечити положенням цієї норми. Відповідно до ч.5 ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Відповідно до ч.5 ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Суд констатує, що умови Договору №448625-КС-003 про надання кредиту є нікчемними\~ в частині розміру денної процентної ставки, що перевищує 1%. При цьому, дійсність умов Договору про надання кредиту в частині платності кредиту, зобов`язання позичальника сплатити проценти за користування Кредитом суд сумніву не піддає. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов`язаний сплатити проценти за користування кредитом. Позивач просить суд стягнути із відповідача 17698,80 грн заборгованості за процентами, що нарахована за період із 05.06.2024 по 29.08.2024 (а.с.18). Суд розглядає цивільні спори виключно у межах заявлених позивачем вимог. У вказаному періоді 86 календарних днів. Із розрахунку 1% денної процентної ставки розмір процентів за 86 календарних днів від суми кредиту становить 12040 грн. Тому позов у частині вимоги про стягнення процентів слід задовольнити частково у сумі 12040 грн. Крім того, позивач просить стягнути із відповідача штрафи. З цього приводу суд вирішив наступне. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Ця норма Цивільного кодексу України має однозначний зміст, поширює свою дію на кредитні правовідносини, що виникли на підставі кредитного договору у даній справі, норма, передбачена нормативно-правовим актом-Кодексом має перевагу перед нормами у Законах, тому суд її застосовує і вирішує, що вимога про стягнення штрафу задоволенню не підлягає. Позов слід задовольнити частково. Розмір задоволених грошових вимог 14000 грн тіло кредиту, 12040 грн прострочені проценти за період із 05.06.2024 по 29.08.2024 із розрахунку 1% денної процентної ставки. Всього 26040 грн. За подання позовної заяви майнового характеру позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40\~ грн, що є судовими витратами позивача, які суд вирішує стягнути на його користь із відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог: 26040*2422,40/40098,80=\~ 1573,10\~ грн. Позивач підтвердив понесення витрат на правничу допомогу у розмірі 8000 грн, додавши попередній орієнтовний розрахунок витрат, Акт приймання-передачі виконаних робіт із детальним розписом виконаних робіт, Договір про надання правничої допомоги, Ордер, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, Квитанція про фактичну оплату витрат на правничу допомогу у розмірі 8000 грн. Витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню відповідачем пропорційно до розміру задоволених позовних вимог: 26040*8000/40098,80 = 5195,17 грн. У загальному на відповідача слід покласти судові витрати позивача у розмірі На підставі викладеного, згідно ст.ст.19, 27, 83, 175, 274-275 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial