Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

[PERSON] через свого представника - адвоката Ільківа М.М. звернулася до суду із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС» про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування заявленого позову покликалися на те, що 07 липня 2024 року у м.Львові по пр.Чорновола мала місце дорожньо - транспортна пригода, під час якої автобус марки «Електрон», р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок вказаної ДТП пішохід [PERSON] від отриманих травм померла у лікарні. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів у ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» згідно Полісу №221433049. За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди 07 липня 2024 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024140000000708 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. 07 серпня 2024 року на адресу ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» представником заявника було надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах [PERSON] , та долучено необхідні для прийняття рішення документи, передбачені статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Загальна сума страхового відшкодування з урахуванням встановленого ліміту страхового відшкодування складала 117 764 грн., з яких: 96 000,00 грн. - моральна шкода, 21 764,00 грн. - витрати на поховання. Листом від 26.11.2024 року ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» у відповідь на адвокатський запит повідомило, що рішення щодо виплати страхового відшкодування буде прийнято після отримання СК відповідного рішення щодо результатів розгляду кримінальної справи за фактом вказаної ДТП. Рішення ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» про зупинення строків розгляду страхової справи і відтермінування прийняття рішення про виплату страхового відшкодування стало підставою для звернення до суду із вимогою про стягнення страхового відшкодування. У зв`язку з чим, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, яка датована 15 січня 2025 року, просить стягнути з Страхової компанії на користь [PERSON] страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 96 000,00 грн, страхове відшкодування витрат на поховання у розмірі 21 764,00 грн., пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 6 662,44 грн., три відсотки річних у розмірі 753, 50 грн., інфляційні втрати у розмірі 3 917,54 грн., а всього разом - 129 097,48 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 24 грудня 2024 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 12 лютого 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 16 січня 2025 року на адресу суду надійшла від представника позивача заява про збільшення позовних вимог на підставі ст. 49 ЦПК України, у якій представник позивача просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС» на користь [PERSON] страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 96 0000,00 грн, страхове відшкодування витрат на поховання у розмірі 21 764,00 грн., пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 6 662,44 грн., три відсотки річних у розмірі 753, 50 грн., інфляційні втрати у розмірі 3 917,54 грн., а всього разом- 129 097,48 грн. 06 лютого 2025 року представник відповідача за довіреністю [PERSON] , скерував відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити. Мотивував тим, що позивача було повідомлено, про те, що розгляд справи про здійснення страхового відшкодування буде поновлений після отримання страховиком вироку суду або постанови про закриття кримінального провадження про встановлення вини чи відсутність вини водія [PERSON] у вчиненні ДТП, яка мала місце 07 липня 2024 року. Позивач та її представник в судове засідання, що відбувалося 08 травня 2025 року, не прибули, представник позивача у підготовчому судовому засіданні просив задоволити позов відповідно до заяви про збільшення позовних вимог від 15 січня 2025 року у повному обсязі та врахувати заяву в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У відзиві на позовну заяву просив відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи наступне. Із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 07 липня 2024 року у кримінальному провадженні № 12024140000000708 вбачається, що 07 липня 2024 року у м.Львові по пр.Чорновола мала місце дорожньо - транспортна пригода, під час якої автобус марки «Електрон», р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок вказаної ДТП пішохід [PERSON] від отриманих травм померла у лікарні. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів у ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» згідно Полісу №221433049. Довіреністю від 02.08.2024 року, посвідченою приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лаврик Т.Я., підтверджується, що [PERSON] уповноважила Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «ЦЕНТР АВТОВИПЛАТ «ПОЛІС» в особі директора Шелепінського Ореста Михайловича здійснювати представництво її інтересів по факту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 07 липня 2024 року, в результаті якої загинула [PERSON] . 07 серпня 2024 року на адресу ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» представником заявника було надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах доньки загиблої - [PERSON] , та долучено необхідні для прийняття рішення документи, передбачені статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Личаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 13 липня 2024 року, підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 502. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28 червня 1978 року, актовий запис № 4648, підтверджується, що [PERSON] народилася [INFO] , батьками зазначенні: батько - [PERSON] ; мати - [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію розірвання шлюбу [PERSON] після розірвання шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (номер актового запису №265 від 09 липня 1980 року). 11 жовтня 2024 року на адресу ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» була надіслана заява про долучення документів, а саме: копія обвинувального акту у кримінальному провадженні №12024140000000708 щодо [PERSON] за ч.2 ст.286 КК України. Листом від 26.11.2024 року ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» у відповідь на адвокатський запит повідомило, що рішення щодо виплати страхового відшкодування буде прийнято після отримання СК відповідного рішення щодо результатів розгляду кримінальної справи за фактом вказаної ДТП. Вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 02.04.2025 року у справі №466/10218/24 (набрав законної сили 02.05.2025 року) [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без позбавлення його права керування транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Правовідносини, що склалися між сторонами регулюються нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) та Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). Статтею 5 Закону передбачено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Цим Законом не встановлено, що страхуванню підлягає кримінальна відповідальність особи, що керує чи володіє транспортним засобом, яка спричинила шкоду, а передбачено, що страховик відшкодовує майнову шкоду, завдану внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст. 6 Законом страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 2 ст. 22.1 Закону у разі настання страхового випадку страховик, у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 27.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відповідно до п.27.4 Закону Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено у 2024 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі становить 8 000,00 грн. (на день настання страхового випадку). Отже, з вищевикладеного вбачається, що особою, яка має право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди, а також щодо понесених витрат на поховання, в межах Закону є донька загиблої [PERSON] . Факт настання страхового випадку ніким у справі не оспорюється та зафіксований правоохоронними органами. Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілими несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинуваті володільці об`єктів, які є джерелом підвищеної небезпеки. Відтак, Законом чітко врегульовано порядок одержання Страховиком необхідної йому інформації від органів досудового розслідування та суду, тому даний обов`язок не повинен покладатись на потерпілих, адже відповідно до вимог ст. 35 Закону, чітко визначено перелік документів, які слід заявнику долучити до заяви про виплату страхового відшкодування, а ряд листів із вимогами страховика суперечить нормі вищевказаної статті. Вина водія у вчиненому кримінальному правопорушенні не має правового значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування. Верховний Суд України 03.12.2014 року при розгляді цивільної справи №6-183цс14 зробив правовий висновок, відповідно до якого законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди 07 липня 2024 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024140000000708 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яким підтверджується факт настання вищезазначеної ДТП та її обставини. Тобто, вказаний документ містить інформацію щодо предмета доказування у цивільному провадженні, незважаючи на те, що на момент подачі позову вирок у кримінальній справі не ухвалений, також розмір шкоди чітко передбачений у п. 27.3 та п. 27.4 Закону. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела, а завдана ним шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, у тому числі якщо шкоду завдано смертю фізичної особи. Такої ж позиції притримується Верховний Суд, про що свідчать його постанови від 05.12.2018 у справі №757/59802/16-ц, від 10.01.19 у справі №500/2095/15-ц і від 01.07.2020 у справі №554/858/19. При цьому наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому, відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для незадоволення вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Крім того, вищенаведеним пунктом 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV визначено лише підставу припинення здійснення страхового відшкодування у разі, якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, та не передбачено можливості відмови у стягненні страхового відшкодування у справі, яка вже розглядається судом в порядку цивільного судочинства, за наслідками такого розгляду. Такої правової позиції дійшов у постанові Верховний Суд у справі № 242/1930/21 від 16.02.2022. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону «страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.» Відповідно до ч.1,2,5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Враховуючи вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до п. 35.2 ст.35 Закону до заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності). Положення статті 35 Закону не містять вимог щодо подання разом із заявою про виплату страхового відшкодування доказів на підтвердження вини страхувальника, в тому числі вироку суду, яким встановлено вину водія забезпеченого транспортного засобу в скоєнні ДТП чи будь-яких інших документів на підтвердження обставин ДТП. Тобто, до заяви про виплату страхового відшкодування Потерпілою надано Страховій компанії всі належні та наявні документи, які передбачені ст. 35 Закону. Частиною 36.1 статті 36 Закону передбачено, що страховик,

Outcome: approved