Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

28.12.2023 року до Дзержинського районного суду м. Харкова засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, згідно прохальної частини якої просить суд: позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Харківської міської ради надати до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.06.2024 цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав було передано на розгляд до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29.08.2024 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав було залишено без руху., встановлено позивачці 5-денний строк для усунення недоліків. 04 вересня 2024 позивачка подала до суду відповідну заяву, якою усунула визначені судом недоліки позову. Орджонікідзевським районним судом м. Харкова було відкрито провадження у справі у загальному позовному провадженні призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.10.2024 було залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у справу №638/21137/23 Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради (ЄДРПОУ 26489104, адреса для листування: 61002, м. Харків, вул. Чернишевського, буд. 55, е-mail: 26489104@mail.gov.ua), запропоновано третій особі подати суду пояснення та Висновок Департаменту щодо предмету заявленого позову, підготовче засідання було відкладено. Розгляд справи неодноразово переносився у судовому засіданні за клопотанням позивачки, а також в зв`язку із неявкою когось із сторін у судове засідання, неможливістю надання всіх необхідних доказів. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 20.02.2025 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив або пояснення у справу не надав, повідомлявся про судовий розгляд шляхом направлення повісток за останнім відомим його зареєстрованим місцем проживання та публікуванням оголошень на офіційному веб-сайті суду. Позивачка в судові засідання, призначені на 20.03.2025, 01.05.2025 з`явилась, надала суду пояснення, також участь у судовому засіданні брала участь представник позивачки. Третя особа, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради у судове засідання направив представника для участі в опитуванні дитини, також надали в справу пояснення та висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом постановлено провести заочний розгляд справи. У судовому засіданні 20.03.2025 позивачка підтримала свої позовні вимоги, зазначила, що є матір`ю [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач, шлюб між нею та відповідачем розірваний. Відповідач проживає окремо, він не приймає участі у вихованні сина, довгий час не сплачує аліменти. З сином відповідач не спілкується, аліменти не сплачує, останній раз бачила його у 2014 році, за її відомостями ще тоді відповідач поїхав до російської федерації та не повертався, має там іншу сім`ю. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , мати позивачки підтвердила пояснення позивачки, зазначила, що [PERSON] не бачила з 2013 - 2014 років, онук його взагалі не знає, дитиною [PERSON] опікується лише його мати та вона, бабуся. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що є дружиною брата позивачки, підтвердила пояснення позивачки щодо того, що [PERSON] не бере участі у вихованні та утримання свого сина. Сама вона відповідача не бачила багато років. Також, до суду надійшли пояснення Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради та Висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , в якому зазначено, що таке позбавлення прав є доцільним. Крім того, у Висновку зазначено, що представниками Департаменту при складанні висновку була опитана дитина, [PERSON] , який пояснив, що не бачив батька, жодних стосунків вони не підтримують, матеріально не допомагає. Провівши повний та всебічний розгляд справи, заслухавши учасників провадження та дослідивши надані сторонами докази, суд встановив таке. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08 травня 2012 року, виданого Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, [PERSON] народився [INFO] . В свідоцтві про народження дитини в графі "Батьки" значаться: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 23.10.2013 ухвалено стягувати з [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1\\4 частини з усіх видів заробітку /доходів/ щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з Довідкою Великобурлуцького відділу державно\\ виконавчої служби у Куп`янському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заборгованість за аліментами [PERSON] станом на 10.02.2025 становить 249003,55 грн. Як стверджує позивачка, і це знайшло своє підтвердження пори судовому розгляді, протягом багатьох років відповідач [PERSON] вихованням та матеріальним забезпеченням дитини не займається, аліменти на її утримання не сплачує. Відомості про фактичне місце перебування [PERSON] , його матеріальне становище, стан здоров`я, перебування на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, можливі судимості чи приводи до органів внутрішніх справ та інші відомості, які мають значення для вирішення питання про позбавлення його батьківських прав, відсутні. 10.09.2014 року позивачка [PERSON] зверталась з позовною заявою до Дворічанського районного суду Харківської області про позбавлення батьківських прав відповідача, [PERSON] . Ухвалою Дворічанського районного суду від 25 листопада 2014 року по справі №618/877/14-ц позовну заяву [PERSON] було залишено без розгляду. 30.09.2015 року позивачка [PERSON] зверталась з позовною заявою до Дворічанського районного суду Харківської області про позбавлення батьківських прав до відповідача [PERSON] - Ухвалою Дворічанського районного суду Харківської області від 16 листопада 2015 року по справі № 618/718/15-ц позовну заяву [PERSON] повернуто позивачу. 09.03.2017 року позивачка [PERSON] звергалась з позовною заявою до Дворічанського районного суду Харківської області про позбавлення батьківських прав до відповідача [PERSON] - Заочним рішенням Дворічанського районного суду Харківської області від 13 липня 2017 року по справі №618/162/17 - в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав [PERSON] відмовлено. Наразі, позивачка зазначає що підстави для звернення з позовом про позбавлення батьківських прав доповнені додатковими доказами. Так, листом №148/0/588-23 від 07 вересня 2023 року адміністрація комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка №13» повідомила, що при відвідуванні поліклініки, дитина перебуває у супроводі матері. Листом №02-05/534 від 29 вересня 2023 року Комунальний заклад «Харківський ліцей №167» Харківської міської ради надав відповідь де зазначено, що батько неповнолітнього [PERSON] з класним керівником з приводу сина не контактував, батьківські збори не відвідував, натомість мати - [PERSON] , приділяє значну увагу навчанню та вихованню сина. Наразі неповнолітній [PERSON] зареєстрований та проживає разом з позивачкою [PERSON] , братом [PERSON] , [INFO] , сестрою [PERSON] . [INFO] , що підтверджується довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова, наданою у матеріали справи. Неповнолітній [PERSON] жодного разу не бачив біологічного батька особисто, не спілкувався з ним, не мас з відповідачем жодних спогадів, та не вважає його батьком. Відповідно до Довідки про відсутність у дитини емоційного зв`язку з батьком від 22.05.2024 року складеної практикуючим психологом [PERSON] , психолог провела діагностичне обстеження неповнолітнього [PERSON] на предмет наявності або відсутності емоційного зв`язку з батьком (відповідачем по справі). На підставі результатів вказаних досліджень психолог дійшла висновку про відсутність емоційного зв`язку дитини [PERSON] з біологічним батьком [PERSON] . Стан здоров`я позивачки дозволяє їй здійснювати догляд та виховання неповнолітнього [PERSON] , що підтверджується Довідкою про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатрічних оглядів, у гаму числі на предмет вживання психоактивних речовин №2009, Довідкою від терапевта від 10.06.2024 року. Судом встановлено, що відповідач самоусунувся від спілкування з дитиною, від її матеріального забезпечення, маючі всі можливості протягом багатьох років підтримувати сімейні зв`язки, оскільки в цьому йому не чинились перешкоди, але не робив цього. Згідно з висновком Управління служб у справах дітей Харківської міської ради від 19.05.2017 №314 Управління, як представник органу опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] [INFO] . Висновок обґрунтовано тим, що мати [PERSON] одна займається вихованням та утриманням дитини. Батько не виконує свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини, не бере участі у її житті та розвитку. З 2017 року ці обставини не змінились, навпаки посилились, адже дитина протягом все більшої кількості років свого життя не відчуває піклування біологічного батька. Згідно з висновком Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради №101 від 07.02.2025 визнано доцільним позбавлення відповідача батьківських прав щодо [PERSON] [INFO] . На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що родинний зв`язок між дитиною, [PERSON] , та його батьком, [PERSON] , втрачений. Батько не спілкується з дитиною і не з`являється у її житті протягом практично всіх років його життя, і цьому не перешкоджали невідворотні обставини. За змістом статей 11,12 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, частинами 2-5 статті 150 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами Сімейного кодексу України (статті 164-167). Пунктом 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Ілля Ляпін проти Росії» від 30 червня 2020 року, якщо з моменту проживання дитини з одним із батьків пройшов значний період часу, інтереси дитини в такому разі можуть превалювати над інтересом того з батьків, який бажає відновити сімейні відносини зі своєю дитиною. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Крім того, в пункті 16 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Як вбачається із матеріалів справи, позивачка не має жодного зв`язку з відповідачем, він не спілкується з дитиною протягом тривалого часу, не сплачує аліменти, не повідомляє про своє місцезнаходження. Будь-яких доказів протилежного судом не отримано. Батьківство відповідача має формальний характер, дитина фактично позбавлена піклування свого біологічного батька, не спілкується з ним, виховується в сім`ї матері та вітчима. Причини тривалого невиконання відповідачем батьківських обов`язків невідомі, оскільки відповідач не подав відзив і не приймав участі у судовому розгляді справи. Європейський суд з прав людини зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Зважаючи на пріоритетність інтересів дитини над інтересами батька, саме батько повинен довести наявність об`єктивних перешкод для належного виконання ним обов`язків по вихованню дитини. Проте суду не надано доказів існування будь-яких поважних причин, які б перешкоджали відповідачу належним чином виконувати свої обов`язки по вихованню дитини. Також не встановлено обставин, які б свідчили про те, що позивачка або інші особи чинили відповідачу перешкоди у спілкуванні з дитиною та її вихованні. З метою захисту найкращих інтересів дитини, яка втратила родинний зв`язок з відповідачем, забезпечена сімейним оточенням та вихованням з боку матері, враховуючи тривале невиконання відповідачем обов`язку по вихованню дитини, відповідач має бути позбавлений батьківських прав. Відповідно до вимог частини 3 статті 166 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. У цій справі у суда відсутня необхідність у прийнятті рішення щодо аліментів, оскільки аліменти на утримання дитини вже стягуються з відповідача на користь позивачки за судовим рішенням. Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачкою при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн., отже, належним чином підтверджені судові витрати на сплату судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивачки. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved