Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.03.2021\~ між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір №104066062. Відповідно до умов кредитного договору позичальнику було надано кредитні кошти в розмірі 9600 грн., а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений строк та сплатити відсотки за користування кредитом. 23.06.2021 ТОВ «Діджи Фінанс» набуто право вимоги за кредитним договором №104066062 від 07.03.2021, на підставі договору відступлення прав вимоги №03Т. 24.01.2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» укладено договір факторингу №1/15, у відповідності до якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №104066062 від 07.03.2021. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість у розмірі 44160 грн., яка складається, з наступного: заборгованість за тілом кредиту - 9600 грн.; заборгованість за відсотками - 34560 грн. На підставі викладеного позивач просить стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ПІНГ ПОНГ» заборгованість за Кредитним договором № 104066062 від 07.03.2021 р. у розмірі 44160 грн. та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.04.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 14.05.2025 року від відповідача [PERSON] надійшла заява, згідно якої він просив звільнити його від сплати судового бору та зменшити витрати на правничу допомогу до суми 1000 грн., оскільки він є учасником бойових дій та стоїть на захисті Вітчизни з 2014 року та на підтвердження надав серії МВ №023237 учасника бойових дій. 14.05.2025 року від відповідача [PERSON] надійшла заява, згідно якої він просив розстрочити виконання рішення суду у справі на 3 місяці, у зв`язку з веденням військового стану на території України та тяжким матеріальним становищем та у зв`язку з тим, що в нього на утримані перебуває двоє малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просить розглядати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності Судове засідання у справі було призначене на 14.05.2025 року на 15 год. 20 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як п`ять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, якою є 14.05.2025 року. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. 07.03.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір №104066062. Відповідно до умов кредитного договору позичальнику було надано кредитні кошти у розмірі 9600 грн., а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений строк та сплатити відсотки за користування кредитом. Відповідно до п.1.2 Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 9600 грн. Згідно із п.1.3 Договору кредит надається строком на 30 днів з 07.03.2021 (строк кредитування). Відповідно до п.1.4 Договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 06.04.2021. Відповідно до п.1.5.2 Договору проценти за користування кредитом: 5760 грн., які нараховуються за ставкою 2.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно із п.1.6 Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п.2.1 Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. - П.2.2 Плата за кредитом. - П.п.2.2.1. Позичальник сплачує Кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.2 Договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. -П.п.2.2.2. Нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору. -П.п.2.2.3. Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п.1.3, запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 Договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п.2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою п.1.6 Договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгації) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. -П.4.2 У разі прострочення Позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, Кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2\~ст.625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 Договору.Обов`язок Позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог Кредитодавця. -П.4.3 Кредитодавець на свій розсуд може не застосовувати жодного виду відповідальності передбаченого п.п. 4.1, 4.2 цього Договору, застосувати один з них або всі одночасно. Вимога(и) Кредитодавця про сплату вказаних процентів та/або пені Позичальником вважається здійсненою(ими), якщо заборгованість зі сплати процентів та/або пені відображена в Особистому кабінеті Позичальника чи іншим чином доведена до його відома (листування, повідомлення, тощо). Згідно з\~платіжним дорученням\~№ 25831906 від 07.03.2021 року ТОВ «Мілоан» надало відповідачу кредитні кошти у сумі 9600 грн. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №104066062 (відомості про щоденні нарахування та погашення) борг по тілу кредиту становить 9600 грн; борг по відсотках: 34560грн, загальний борг: 44160 грн. 07.03.2021 року відповідачу надано кредит у сумі 9600 грн, з 08.03.2021-06.04. 2021 нараховувались проценти згідно з п.1.5.2 договору; з 07.04.2021-05.06.2021 нараховувались проценти згідно з п.1.6 договору. Згідно з договором про відступлення права вимоги №03Т від 23.06.2021 року ТОВ «Мілоан» (кредитор) та ТОВ «Діджи Фінанс» (новий кредитор) на умовах, встановлених цим Договором, кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитним договором вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржником (п.п.1.1. п.1 договору); новий кредитор має право здійснити наступне відступлення третім особам прав вимоги до боржників, придбаних від кредитора за цим договором, але не раніше оплати прав вимоги, які підлягають відступленню згідно цього договору до кожного окремого боржника (п.п.1.3 п.1 договору). Згідно з договором факторингу №1/15 від 24.01.2022 року, який укладений ТОВ «Діджи Фінанс» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» (фактор), у порядку та на умовах, визначених цим договором, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт зобов`язується відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги (п.1.1 договору); права грошової вимоги вважаються відступленими Фактору в день підписання відповідного реєстру (п.1.3 договору). Згідно з п.1 ч.1\~ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1\~ст.1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, до позивача перейшли всі права первісного кредитора у зобов`язаннях за кредитним договором №104066062 від 07.03.2021 року. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що кредитний договір укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Як зазначив у позовній заяві позивач, у порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим має заборгованість за кредитним договором в розмірі 44160 грн., яка складається, з наступного: заборгованість за тілом кредиту - 9600 грн.; заборгованість за відсотками - 34560 грн. Частинами 1,2\~ст.1054 ЦК України\~передбачено: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із ст.ст.525,\~526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Статтею 629 ЦК України\~визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе кредитні зобов`язання за вищезазначеним договором не виконав, кредит не повернув, унаслідок чого у нього виникла заборгованість. Таким чином, заборгованість відповідача за кредитним договором за тілом кредиту в розмірі 9600 грн, є доведеною, а тому вимога позивача у цій частині підлягає задоволенню. Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в розмірі 34560 грн, суд зазначає наступне. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Згідно ч.1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Проценти відповідно до\~статті 1048 ЦК України\~сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга\~статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до\~статті 1048 ЦК України. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до\~статті 1048 ЦК України\~поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Проценти за «користування кредитом» нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння скаржниками правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень\~статті 625 ЦК України. До таких правових висновків дійшла ВП ВС у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16). Суд бере до уваги вищевказані висновки ВП ВС та вважає, що нарахування відсотків за користування кредитом може здійснюватись на підставі\~статті 1048 Цивільного кодексу України\~виключно протягом строку дії договору. Відповідно до умов договору №104066062 від 07.03.2021 року, кредит надається строком на 30 днів з 07.03.2021 року. При цьому сторони обумовили, що термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 06.04.2021. Проценти за користування кредитом: 5760.00 грн., які нараховуються за ставкою 2.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Таким чином, нарахування відсотків за користування кредитом в цій справі становить 5760 гривень, що відповідає розрахунку заборгованості за кредитним договором №104066062 (відомості про щоденні нарахування та погашення) з 08.03.2021 по 06.04.2021 року наданий позивачем. При цьому суд бере до уваги, що хоча сторони обумовили нарахування процентів за порушення грошового зобов`язання, однак вони також передбачили в договорі, що обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідних вимог кредитодавця (п.4.2 договору №104066062). Вимога(и) кредитодавця про сплату вказаних процентів та/або пені позичальником вважається здійсненою(ими), якщо заборгованість зі сплати процентів та/або пені відображена в Особистому кабінеті позичальника чи іншим чином доведена до його відома (листування, повідомлення, тощо) (п.4.3 договору №104066062 від 07.03.2021). Натомість позивачем не надано доказів надіслання такої вимоги відповідачу ні первісник кредитором, ні ним самим. Що стосується досудової вимоги поданої до матеріалів справи, то така стосується заборгованості за кредитним договором з посиланням на положення ст.ст.1048,\~1049,\~1050 ЦК України, які регулюють, зокрема порядок повернення процентів за «користування кредитом». Таким чином, в частині стягнення заборгованості за процентами позовні вимоги підлягають задоволенню в частині 5760 гривень. Що ж стосується заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. В обґрунтування заяви відповідач зазначив, що у зв`язку з малим матеріальним доходом відповідача, а також, враховуючи воєнний стан та те, що в нього на утримані є двоє малолітніх дітей просив суд у відповідності до ст. 217 ЦПК України, розстрочити виконання рішення суду на три місяці. З урахуванням матеріального стану відповідача [PERSON] , з веденням воєнного стану на всій території України, та з урахуванням принципів розумності та обов`язковості судових рішень, та у відповідності до ст. 217 ЦПК України суд вважає за можливе задовольнити заяву відповідача та розстрочити виконання рішення суду терміном на 3 (три) місяці рівними частинами з щомісячним платежем по 5 120 грн. 00 коп. (п`ять тисяч сто двадцять гривень 00 копійок). Що стосується вимоги про стягнення 6000 грн. витрат на правничу допомогу, то суд зазначає наступне. Згідно із п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial