Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

Адвокатка Ткаченко Н.М. звернулася до суду з позовом [PERSON] до [PERSON] , у якому просить стягувати щомісячно з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 16.07.2023, тобто за минулий час - з дня народження дитини. Позов мотивований тим, що між [PERSON] та [PERSON] в кінці 2022 року виникли стосунки, в результаті чого позивачка завагітніла та народила сина [PERSON] , [INFO] . Під час реєстрації новонародженого сина в органах РАЦС, відомості про батька дитини були зазначені відповідно до ст.135 Сімейного Кодексу. Після народження дитини, [PERSON] перестав підтримувати з позивачкою будь-які стосунки. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01.04.2024 [PERSON] було визнано батьком [PERSON] , [INFO] . Оскільки добровільно відповідач аліменти не сплачує, [PERSON] звернулася з відповідним позовом до суду. Позивачка та її представниця в судове засідання не з`явилися, проте остання подала до суду заяву, у якій підтримала позовні вимоги та просила провести розгляд справи без її участі. Відповідач та його представник у судове засідання також не з`явилися, проте останній подав до суду заяву, згідно з якою просив провести розгляд справи без його участі та повідомив, що [PERSON] вже сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дочки, а [PERSON] не зверталася до нього з вимогою про сплату аліментів, більше того запевняла, що їй не потрібна сплата [PERSON] аліментів на утримання їхнього спільного сина. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до копії свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.п.6). Постановою Чернігівського апеляційного суду від 10.07.2024 рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01.04.2024, яким встановлено факт батьківства [PERSON] відносно [PERSON] , залишено без змін (а.п.7-10). Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04.07.2023, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, починаючи з 18 квітня 2023 року (а.п.40-41). Відповідно до ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1ст.76 ЦПК У країни доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частинами першою, другою статті 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтями\~8,\~11 ЗУ «Про охорону дитинства»\~визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Стаття 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до «Конвенції про права дитини», ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року, та «Декларації прав дитини» інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Згідно з ч.3 ст.181 \~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до «Конвенції про права дитини», ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року, та «Декларації прав дитини» інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.183, 184 СК України. Відповідно до положень ч. 1,2,3 ст. 183 СК України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України- мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Приймаючи до уваги матеріальне становище дитини, яка потребує допомоги, та зважаючи, що з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання ще однієї неповнолітньої дитини, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Суд вважає, що визначений розмір аліментів на дитину є достатнім та не буде порушувати майнові права платника аліментів. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 191 СК України, суд вважає за можливе присудити стягнення аліментів з дня пред`явлення позову до суду - 01.08.2024. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів з дня народження дитини, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час. Стягнення аліментів за час, що передує пред`явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності наступних умов: до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались; особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов`язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати. Стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести такі обставини як вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідача від надання утримання дитині. Позивачка не надала жодних доказів на підтвердження того, що нею вживалися заходи щодо одержання аліментів з відповідача. Крім того, суд звертає увагу, що чинним сімейним законодавством передбачено обов`язок обох батьків утримувати свою неповнолітню дитину. Позивачка не надала доказу щодо свого майнового стану . Суд приходить до висновку , що стягнення аліментів за минулий час задоволенню не підлягає, тому приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Також, враховуючи, що позов частково задоволено, з відповідача на підставі ст.141 ЦПК України необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 гривень На підставі наведеного, ст.180-184, 199-200 СК України,

Outcome: partial