Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі - позивач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Компані Інвест Фінанс», звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Кредитним договором № 10002697158 від 30 листопада 2020 року в розмірі 39 096 грн 04 коп. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 30 листопада 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та відповідачем було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 10002697158, за яким останній було надано кредит у розмірі 7 200 грн 00 коп. Однак взяті на себе зобов`язання згідно договору відповідач не виконала. 05 вересня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір факторингу № 556/ФК-22, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» на користь ТОВ «Діджи Фінанс» відступлено право вимоги за Кредитним договором № 10002697158 від 30 листопада 2020 року. Згідно вказаного договору сума боргу перед новим кредитором становить 39 096 грн 04 коп., з яких: 7 200 грн 00 коп. заборгованість за тілом кредиту; 31 896 грн 04 коп. заборгованість за відсотками, які позивач просить стягнути на його користь. 14 лютого 2025 року представником відповідача Жупинським М.А. подано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог. У відзиві вказує, що ні договір про надання фінансового кредиту №10002697158, ні додаткові угоди до нього, копії яких надано до суду позивачем, не містять підпису відповідача ні власноруч відтвореного, ні у вигляді одноразового ідентифікатора, що свідчить про їх неукладеність та не ознайомлення відповідача з умовами кредитного договору та додаткових угод до нього. Жодних доказів про перерахування ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» грошових коштів на рахунок відповідача та їх суму позовна заява не містить. Надана позивачем інформаційна довідка ТОВ «Платежі Онлайн» від 14 грудня 2012 року про перерахування грошових коштів в сумі 7 200 грн на карту № [NUMBER] , власником якої не є відповідач, не є належним доказом надання відповідачу кредиту в розмірі, вказаному в позовній заяві. Також, до позовної заяви не додано копії Реєстру прав вимог як доказу набуття ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги до відповідача за договором про надання фінансового кредиту №10002697158 від 30 листопада 2020 року. А наданий позивачем витяг з Реєстру прав вимог не є належним доказом переходу прав вимоги, так як підписаний з боку ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» особою, повноваження якої на підписання такого виду документів не підтверджені належними доказами, на витягу відсутній відтиск печатки ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС». Окрім того, з кредитного договору вбачається, що строк надання кредиту становить 30 днів з відсотковою ставкою 1,14% за одну добу, а тому нарахування відповідачу відсотків за користування грошовими коштами після сплину 30-ти денного строку є незаконним. Доказів того, що відповідач ініціювала продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17 лютого 2025 року позов задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за Кредитним договором № 10002697158 від 30 листопада 2020 року в розмірі 39 096 грн 04 коп. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 27 березня 2025 року заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 лютого 2025 року скасовано і призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується довідками про доставку електронного документу. 01 квітня 2025 року від сторони позивача надійшла заява з проханням судове засідання провести за відсутності представника позивача, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується довідками про доставку електронного документу. Про причини неявки суд не повідомили. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Компані Інвест Фінанс» у судове засідання також не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа. Про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 30 листопада 2020 року між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та [PERSON] укладено Договір № 10002697158 про надання фінансового кредиту. Відповідно до п. 1.1.-1.6. Договору за цим Договором товариство зобов`язується надати позичальникові грошові кошти (кредит) на суму 7 200 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, на умовах встановлених цим Договором. Кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником. Нарахування процентної ставки за користування кредиту залежить від фактичного виконання позичальником умов цього Договору, яка становить: знижена процентна ставка в розмірі 1,14% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (річна процентна ставка становить 416,1%) застосовується на період строку надання кредиту (починаючи з першого дня перерахування суми кредиту та до закінчення строку кредиту), визначеного у п.1.2. цього Договору, якщо в цей строк позичальник здійснить повне погашення заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох робочих днів, що слідують за датою закінчення такого строку; стандартна процентна ставка в розмірі 2,14% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (річна процентна ставка становить 781,1 %) застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п.1.2. цього Договору, якщо позичальник не виконав умови зазначені в п. 1.3.1. цього Договору для застосування зниженої процентної ставки. Розмір процентних ставок, визначених п.1.3. цього Договору, є фіксованим та може бути змінено Товариством в односторонньому порядку лише за умови попереднього письмового повідомлення позичальника. За цим Договором не передбачається укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, а також кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Позичальник зобов`язаний повернути товариству кредит, нараховані проценти згідно п.1.3. цього Договору не пізніше строку вказаного в п.1.2. цього Договору. Відповідно до п. 2 Договору кредит надається в національній грошовій одиниці України - гривні шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на платіжну/банківську картку, реквізити якої надані позичальником товариству з метою отримання кредиту протягом 3 робочих днів з моменту укладення цього Договору. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту. Кредит вважається погашеним в день отримання товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 3.1. Договору нарахування процентів за цим Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення. Відповідно до п. 4.1.-4.4. Договору позичальник має право продовжити строк користування кредитом, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про продовження (пролонгацію). Для продовження строку користування кредитом, позичальник сплачує товариству меншу суму із наступних: або нараховані проценти за ту кількість днів, на яку бажає продовжити строк, або повну заборгованість по процентах на момент оформлення пролонгації. Позичальник має право подовжити строк користування кредитом необмежену кількість разів. Факт оплати позичальником нарахованих процентів є підставою для оформлення відповідної додаткової угоди до цього Договору. При кожному продовженні строку користування кредитом, між позичальником та товариством укладаються відповідні додаткові угоди, які є невід`ємними частинами цього Договору. Якщо до запланованої дати повернення кредиту, позичальник бажає продовжити строк користування кредитом, датою продовження строку дії цього Договору та строку користування кредитом є дата, наступна за запланованою. 30 листопада 2020 року відповідачу надано кредит в безготівковій формі у розмірі 7 200 грн 00 коп., що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» вих. №62/1572/12 від 14 грудня 2022 року. 17 січня 2021 року, 19 січня 2021 року, 26 січня 2021 року, 15 лютого 2021 року, 23 березня 2021 року, 14 липня 2021 року, 20 липня 2021 року, 23 липня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та [PERSON] укладено Додаткові угоди про зміни умов Договору № 10002697158 від 30 листопада 2020 року щодо реструктуризації заборгованості, а 05 березня 2021 року, 12 квітня 2021 року, 07 травня 2021 року, 24 травня 2021 року та 25 червня 2021 року Додаткові угоди про зміну умов договору №10002697158 від 30 листопада 2020 року. Згідно розрахунку заборгованості за Договором № 10002697158 від 30 листопада 2020 року, складеному ТОВ «Компані Інвест Фінанс», за період з 30 листопада 2020 року по 01 липня 2022 року, заборгованість відповідача склала 39 096 грн 04 коп. 05 вересня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та ТОВ «Діджи Фінанс» був укладений Договір факторингу №556/ФК-22, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» відступає ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги, а ТОВ «Діджи Фінанс» зобов`язується їх прийняти та сплатити ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим Договором. Право вимоги переходить від ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» до ТОВ «Діджи Фінанс з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги у формі наведеній в Додатку №1 до цього Договору. Відповідно до Витягу з Додатку №1 до Договору факторингу №556/ФК-22 від 05 вересня 2022 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору №10002697158 від 30 листопада 2020 року в розмірі 39 096 грн 04 коп., з яких: сума заборгованості за тілом 7 200 грн 00 коп.; сума заборгованості за відсотками 31 896 грн 04 коп. 30 жовтня 2023 року представником позивача направлено відповідачу досудову вимогу про погашення заборгованості. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За нормами статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами частин 3, 6, 7, 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Судом встановлено, що 30 листопада 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та відповідачем було укладено Договір № 10002697158 про надання фінансового кредиту. Сторонами договору в належній формі було погоджено умови кредитування, зокрема, розмір кредиту, порядок його надання і повернення, розмір відсотків за користування кредитом. ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» виконало взяті на себе зобов`язання та надало відповідачу кредит у розмірі 7 200 грн 00 коп., натомість остання не виконувала взяті на себе зобов`язання у результаті чого виникла заборгованість за Договором № 10002697158 про надання фінансового кредиту від 30 листопада 2020 року у розмірі 39 096 грн 04 коп., з яких: сума заборгованості за тілом кредиту 7 200 грн 00 коп.; сума заборгованості за відсотками 31 896 грн 04 коп. ТОВ «Діджи Фінанс» уклавши 05 вересня 2022 року з ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» Договір факторингу № 556/ФК-22 набуло права грошової вимоги до відповідача по вказаному Договору, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість в розмірі 39 096 грн 04 коп., з яких: сума заборгованості за тілом кредиту 7 200 грн 00 коп.; сума заборгованості за відсотками 31 896 грн 04 коп. Доводи представника відповідача Жупинського М.А. про те, що позивачем не надано доказів укладення відповідачем Договору про надання фінансового кредиту №10002697158 та Додаткових угод до нього, доказів перерахування відповідачу кредитних коштів на увагу не заслуговують, оскільки доданими до позову документами, зокрема, копією електронного кредитного договору та додаткових угод до нього, інформаційною довідкою про перерахування кредитних коштів, підтверджуються існування між сторонами кредитних відносин. Договір № 10002697158 про надання фінансового кредиту від 30 листопада 2020 року містить прізвище, ім`я, по батькові відповідача, паспортні дані, адресу проживання, РНОКПП, електронну пошту та мобільний телефон. При цьому, у відзиві представник відповідача [PERSON] не заперечував, що вказані засоби зв`язку не належать відповідачу, а навпаки у відзиві представником відповідача [PERSON] зазначені аналогічні дані відповідача, такі як адреса проживання, РНОКПП, електронна пошта та мобільний телефон. Представник відповідача [PERSON] не вказував, що на час укладення договору відповідач втратила ці засоби зв`язку, що може бути підтверджено відповідними засобами доказування. Доказів того, що персональні дані відповідача (дані паспорта громадянина України, картки фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки, на яку ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» здійснювалося перерахування грошових коштів, номер телефону, адреса реєстрації місця проживання, адреса електронної пошти) були використані товариством для укладення договору від її імені, відповідачем та її представником до суду не надані, як і не надано доказів того, що відповідач зверталася до правоохоронних органів із відповідною заявою про вчинення відносно неї шахрайських дій чи оскарження нею правомірності укладеного договору. Також не спростовано, що банківська платіжна картка № [NUMBER] належить не відповідачу, а іншій особі. Відповідно до наявної у відкритих джерелах інформації в мережі Інтернет банком-емітентом, з ідентифікацій номером (BIN) №516874, який складає перші шість цифр від номеру картки, є Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», марка картки: MASTERCARD, тип DEBIT, категорія WORLD. Тобто з метою спростування вимог нового кредитора відповідач могла надати й отриману в Акціонерному товаристві комерційному банку «Приватбанк» як емітента інформацію щодо неналежності їй платіжного інструменту з такими ознаками або ж неотримання грошових коштів за кредитним договором. Також, суд зауважує, що відповідач вносила кошти на погашення кредитної заборгованості, зокрема 05 березня 2021 року, 22 березня 2021 року, 12 квітня 2021 року, 07 травня 2021 року, 24 травня 2021 року, 25 червня 2021 року, 06 вересня 2021 року. Зважаючи на вказане, доводи представника відповідача [PERSON] спростовуються матеріалами справи, а невизнання самим відповідачем факту укладання договору, додаткових угод до нього, а також факту отримання коштів, - не обґрунтоване стороною відповідача за допомогою належних та допустимих доказів. Щодо доводів представника відповідача [PERSON] про те, що нарахування відповідачу відсотків відбулося поза межами строку кредитування суд зазначає, що 17 січня 2021 року, 19 січня 2021 року, 26 січня 2021 року, 15 лютого 2021 року, 23 березня 2021 року, 14 липня 2021 року, 20 липня 2021 року, 23 липня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та [PERSON] укладено Додаткові угоди про зміни умов Договору № 10002697158 від 30 листопада 2020 року щодо реструктуризації заборгованості, а 05 березня 2021 року, 12 квітня 2021 року, 07 травня 2021 року, 24 травня 2021 року та 25 червня 2021 року Додаткові угоди про зміну умов договору №10002697158 від 30 листопада 2020 року, якими змінено строк дії Договору. І саме в дати укладення Додаткових угод про зміну умов договору №10002697158 від 30 листопада 2020 року, а це 05 березня 2021 року, 12 квітня 2021 року, 07 травня 2021 року, 24 травня 2021 року, 25 червня 2021 року відповідачем внесені кошти на погашення фактично нарахованих процентів у розмірах передбачених додатковими угодами, що свідчить про виконання умов цих угод відповідачем і пролонгацію строку кредитного договору. Доводи представника відповідача [PERSON] про те, що позивачем не доведено право вимоги до відповідача суд відхиляє, оскільки частиною 1 статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). На підтвердження переходу права вимоги від ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» до позивача позивачем подано копію Договору факторингу №556/ФК-22 від 05 вересня 2022 року з відповідними додатками, платіжні інструкції про оплату по вказаному Договору факторингу №556/ФК-22 від 05 вересня 2022 року, Витяг з Додатку №1 до Договору факторингу №556/ФК-22 від 05 вересня 2022 року. Відтак, з огляду на надані докази до позивача перейшло право вимоги до відповідача за Договором № 10002697158 про надання фінансового кредиту від 30 листопада 2020 року. При цьому, суд зауважує, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У даній справі Договір № 10002697158 про надання фінансового кредиту від 30 листопада 2020 року та додаткові угоди до нього, а також Договір факторингу №556/ФК-22 від 05 вересня 2022 року у встановленому законом порядку не визнавалися недійсними. З урахуванням принципу тлумачення favor contractus (тлумачення договору на користь дійсності) сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності. Загалом, суд зауважує, що відповідачем чи її представником [PERSON] , на відміну від позивача, жодних доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову подано не було. Відповідно суд доходить висновку про необхідність задоволення позову повністю. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 2 422 грн 40 коп. Вирішуючи питання щодо судових витрат, здійснених позивачем у зв`язку з розглядом позову, які складаються з витрат за надання правничої допомоги у розмірі 6 000 грн 00 коп. суд враховує, що відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем надано Договір №42649746 про надання правової допомоги від 01 квітня 2024 року, Додаткову угоду №10002697158 до Договору №42649746 про надання правової допомоги від 01 квітня 2024 року від 16 вересня 2024 року, Детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Білецьким Б.М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості від 16 вересня 2024 року, Акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 16 вересня 2024 року, у якому здійснено детальний опис робіт, виконаних для надання правничої допомоги. Оскільки понесення позивачем зазначених витрат підтверджено належними доказами вони підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача в розмірі 6 000 грн 00 коп.

Outcome: approved