Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія «Кредит-Капітал» від імені якого діє Дудченко Катерина Віталіївна звернулося через систему «Електронний суд» до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №10306-05/2024 від 09.05.2024 в сумі 19500,00 грн (в т.ч.: 5000,00 грн. заборгованість за кредитом, 6750,00 грн заборгованість за відсотками, 7750,00 грн заборгованість за штрафом). На виконання вимог частини шостої ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України, суд встановив зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача та виконав свій процесуальний обов`язок, надіславши на цю адресу засобами поштового зв`язку копію ухвали про відкриття провадження по справі та судову повістку. Також в матеріалах справи містяться довідки про доставку ухвали суду від 15.04.2025, а також судової повістки [PERSON] до його електронного кабінету користувача ЄСІТС (а.с.75). Попередньо представником позивача було додано до позовної заяви докази надсилання відповідачу копії позовної заяви з додатками до його електронного кабінету користувача ЄСІТС (а.с. 36). \~ \~ \~ \~У змісті позову міститься клопотання представника позивача про розгляд справи за відсутності представника Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Належним чином повідомлений відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не подав. Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. 9 травня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» (надалі - Кредитодавець) правонаступником прав та обов`язків якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (договір факторингу №24092024 від 24.09.2024 (а.с. 44-54) та [PERSON] (надалі - Позичальник) було укладено договір про надання фінансового кредиту №10306-05/2024 від 09.05.2024 (надалі - Договір), згідно з яким, Кредитодавець надав відповідачу кредит у безготівковій формі в сумі 5000,00 грн строком на 120 днів (дата погашення кредиту - 05.09.2024) на банківську картку, зазначену Позичальником в заявці-анкеті на отримання фінансового кредиту та Договорі. Сторони погодили, що за користування кредитом Кредитодавцем нараховуються проценти. Денна процентна ставка становить 1,50 % та застосовується у межах строку кредитування вказаного в п.1.2 цього Договору. Відповідно до п. 3.1 Договору за користування кредитом нараховуються виключно проценти. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно з п. 5.3 Договору передбачено нарахування неустойки у вигляді штрафу у випадку прострочення сплати процентів відповідно до термінів встановлених у Графіку платежів. Договір між сторонами укладено у вигляді електронного договору, що був підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. \~ \~ \~ \~На виконання ухвали суду від 15 квітня 2025 року в частині витребування доказів, на адресу суду надійшла витребувана інформація від АТ «УКРСИББАНК» (лист від 23.04.2025 №31-4-01/07-1380-БТ), з якої встановлено, що банківська картка № [NUMBER] дійсно емітована АТ «УКРСИББАНК» на ім`я [PERSON] . \~ \~ \~ \~В Банку відсутня можливість підтвердити, що 09.05.2024 кошти зараховані конкретно по транзакції, яку зазначено в ухвалі суду, оскільки зазначений номер в банківських системах не відображається. Однак, банківська установа у підтвердження зарахування коштів на картку № [NUMBER] у сумі 5000,00 грн 09.05.2024 надала витяг з виписки по рахунку клієнта, з якої вбачається, що на банківську картку відповідача було зараховано кошти з картки на картковий рахунок через Master Card/Visa/00000001/UA/KYIV/FIZKULTU/PT_SUNCREDIT_C. \~ \~ \~ \~Також банківською установою зазначено, ніяких додаткових перевірок власник картки при отриманні переказу не проходить. В матеріалах справи також міститься лист ТОВ «ПЕЙТЕК» від 12.02.2025 №20250212-11, в якому повідомлено, що відповідно до укладеного між даним товариством та ТОВ ««СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» договору про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № [NUMBER] від 2024-02-09, було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» 09.05.2024 00:05:11 на суму 5000,00 грн. Сайт торгівця https://suncredit.com.ua. Призначення платежу: зарахування на картку, маска картки [NUMBER] . Таким чином, суд вважає доведеним факт перерахування ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» відповідачу кредитних коштів за Договором. По відношенню до вищевказаних фактичних обставин справи, суд наводить наступні норми права та мотиви їх застосування. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані\~\~ в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію\~\~\~\~ укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~\~\~\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. \~ \~ \~ \~За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається\~ в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. \~ \~ \~ \~Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. В свою чергу, будь-який вид договору, який укладається на підставі\~Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст.\~205,\~207 Цивільного кодексу України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. У відповідності з ст.ст. 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною другою ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як свідчать подані по справі доказові матеріали, на момент звернення позивача до суду, зобов`язання за Договором, відповідачем не виконані. Водночас, відповідно пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Верховний Суд у постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22(61-14740св23) зазначив, що тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1)\~в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2)\~в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3)\~у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи вищенаведені положення законодавства та судової практики у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафу в сумі 7750,00 грн слід відмовити, оскільки нарахування такого здійснено в період воєнного стану. Заборгованість Позичальника\~за Договором,\~станом на\~дату звернення\~до суду\~(розрахунок\~заборгованості,\~а.с.\~42,\~витяг з\~реєстру боржників\~(а.с.\~53)\~ \~складає суму\~ 11750 ,00 грн (в т.ч.: 5000,00 грн. заборгованість за кредитом, 6750,00 грн заборгованість за відсотками) та підтверджена належними доказами відповідно до вимог ст.ст. 76-81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідачем не спростована, тому позовні вимоги щодо її стягнення підлягають задоволенню на підставі статей 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України. Таким чином, позов слід задовольнити частково. Відповідно до частини першої ст.\~141\~Цивільного процесуального\~кодексу України з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1459,65 грн, виходячи з розрахунку: 11750,00 грн.\~(розмір\~задоволених позовних\~вимог)\~х 2422,40грн.\~(судовий\~збір)\~? 19500,00 грн. (розмір заявлених позовних вимог). На підставі наведеного,

Outcome: partial