Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

15.10.2024 року позивач [PERSON] , звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до відповідача Оболонського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) про зняття арешту з майна спадкодавця, посилаючись на те, що [INFO] помер її син [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яку у визначений законодавством строк позивач, як спадкоємиця першої черги прийняла. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус позивачу відмовив пославшись на те, що на все майно, яке належало її синові, як боржнику накладено арешт. Листом нотаріусом позивачу було відмовлено про відкладення вчинення нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті сина позивача до моменту зняття арештів з майна спадкодавця. Позивачу, як спадкоємцю жодних вимог кредиторами не направлялися, боржником вона не являється, а накладений арешт на майно сина є перешкодою для оформлення її спадкових прав. Просить зняти арешт з всього майна належного померлому [INFO] [PERSON] постановою відділу ДВС Оболонського районного управління юстиції в м. Київ від 04.11.2009 року за № 15705725. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва Тиха О.О. цивільну справу за позовом [PERSON] передано на розгляд Фастівському міськрайонного суду Київської області. Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.12.2024 року справу передано до провадження судді Соловей Г.В. Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду київської області від 09 грудня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Оболонського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), про зняття арешту з майна спадкодавця. 24.02.2024 року через систему «Електронний суд» надійшли Додаткові пояснення від представника відповідача в яких він просить залучити до участі у справі стягувача за виконавчим провадженням ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві в особі Головного управління ДПС у м. Києві. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2025 року залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача - Головне управління ДПС у м. Києві. 12.03.2025 року через систему «Електронний суд» від представника третьої особи - Головного управління ДПС у м. Києві надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції. 13.03.2025 року клопотання представника третьої особи Прит С.В. задоволено. Забезпечено представнику можливість участі у всіх судових засіданнях у даній справі в режимі відео конференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення «EasyCon. В судове засідання позивач не з`явилася, через канцелярію суду представник позивача подала заяву в якій позовні вимоги підтримала, справу просила розглянути у відсутність позивача. В судове засідання представник відповідача не з`явився, надав лист про розгляд справи без їх участі у задоволені позовної заяви [PERSON] відмовити в повному обсязі. В судовому засіданні представник третьої особи просила надати час для з`ясування всіх обставин по справі, а в подальшому на судові засідання не з`явилася будь-яких заяв, клопотань суду надано не було. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При дослідженні письмових матеріалів справи судом встановлено, що Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] видане Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) [INFO] помер спадкодавець [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до його майна і у Спадковому реєстрі зареєстрована інформація щодо відкриття спадкової справи зареєстрованої в реєстрі за №72062041 приватним нотаріусом Київський міський Захарченко Тарас Сергійович за померлим (Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 75989294 від 27.02.2024. Згідно Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , видане міським відділом РАГС м. Емба Тимирського району Актюбинської області республіки Казахстан Коптєлов Володимир Олександрович народився [INFO] . Згідно відомостей про матір зазначено [PERSON] . Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 395644683 від 19.02.2024 року зареєстровано арешт на все нерухомого майно боржника [PERSON] за номером обтяження №16235509 (спеціальний розділ) від 06 вересня 2016 року. Арешт накладений на підставі постанови державного виконавця Борівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області. 22.10.2004 за № 1405741 реєстратором одинадцята київська державна нотаріальна контора на підставі ухвали б/н від 20.04.2001 Мінського районного суду м. Києва (архівний номер) арешт нерухомого майна [PERSON] 28.05.2009 за № 8754663 реєстратором одинадцята київська державна нотаріальна контора на підставі ухвали Ж-26 від 20.05.2009 Оболонського районного суду м. Києва (архівний номер) арешт нерухомого майна [PERSON] 27.01.2010 за № 9456850 реєстратором: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України постанова про відкриття ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві арешт нерухомого майна [PERSON] 04.03.2010 за № 9584678 реєстратором: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України постанова про відкриття ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві арешт нерухомого майна [PERSON] . Разом з тим, в автоматизованій системі виконавчого провадження в розділах "Пошук виконавчих проваджень в АСВП станом на 19.09.2024 року виконавче провадження № АСВП 61023030 від 05.02.2020 року боржником є [PERSON] стягувачем є Головне управління ДПС у м. Києві. Стан ВП завершено. Щодо інших виконавчих проваджень інформація відсутня. Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу). Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі №643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) прийшла до висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37). Відповідно до частини першої, абзацу першого частини другої, частин четвертої, п`ятої статті 59 Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року в справі № 203/3435/21 (провадження № 61-5467св22) зазначено, що «наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі №905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року (провадження № 11-680апп19) та у постановах Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі № 554/5912/19-ц (провадження № 61-12594св21), від 08 грудня 2022 року у справі № 331/1383/20 (провадження № 61-7109св22). Відтак, твердження представника відповідача щодо того,що КП «Нововолинськтеплокомуненерго» Нововолинської міської ради є неналежним відповідачем у справі, спростовується вищевикладеним, а тому суд не бере їх до уваги. Статтею 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника), за загальним правилом, переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного в спадщину. Таким чином, правовідносини, що виникли між стягувачами та боржником який помер, після його смерті трансформуються в зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Враховуючи правові підстави позову, а також те, що предметом позову є зняття арешту з майна боржника, який помер, беручи до уваги те, що позов про зняття арешту з майна поданий спадкоємцем, який позбавлений можливості оформити право власності на майно у порядку спадкування, тому право позивача [PERSON] підлягає захисту шляхом зняття арешту з майна боржника-спадкодавця [PERSON] , що накладений на підставі постанови державного виконавця Оболонського відділу ДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Києві). Оскільки позивачем у поданій позовній заяві не зазначено вимоги про стягнення з відповідача понесені судові витрати у справі, тому суд залишає за позивачем сплачений нею при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 1241,20 грн.

Outcome: approved