Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «КредитКапітал» звернулося до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 05 січня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту по продукту «NewShort» №1216471, який був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов договору, ТОВ «Селфі Кредит» надало відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. Згідно умов кредитного договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки. Позивач взяті на себе зобов`язання виконав, надавши [PERSON] кредитні кошти в сумі 15 000 грн. Відповідач не виконав умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 22.10.2024 року у нього виникла заборгованість у розмірі 87 787, 66 грн. 22 жовтня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «КредитКапітал» укладено договір факторингу №22102024, згідно якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило право вимоги за кредитним договором №1216471 від 05 січня 2024 року на користь ТОВ «ФК «Кредит Капітал», а ТОВ «ФК «Кредит Капітал» набуло права вимоги до Відповідача. Враховуючи вищезазначене, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №1216471 від 05 січня 2024 року в розмірі 87 787 грн. 66 коп. та судові витрати. Представник позивача за змістом поданого клопотання до суду просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.94-96). Відповідач у наданий судом строк та станом на 14 травня 2025 року своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку, будь-яких клопотань чи заяв не надав. У відповідності до ч.8 ст.178 та ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Згідно правил ч.6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 січня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем укладено договір №1216471 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort», який був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «В122», що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с.30). Згідно п.1.1 розділу 1 вказаного договору на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кошти у кредит в національній валюті України гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до вказаного договору відповідач отримала кредит в розмірі 15 000 грн., строком на 360 дні, стандартна процентна ставка становить 2,5% в день (п.1.2, п. 1.3, п. 1.5.1 розділу 1 кредитного договору). П.2.1 розділу 2 кредитного договору визначено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі, шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № [NUMBER] . Розділом 4 кредитного договору передбачено, що товариство, серед іншого, має право вимагати від споживача повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, встановлених договором, а споживач в свою чергу зобов`язаний у встановлений договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені договором (а.с.21-29). Разом з договором відповідачем підписано Паспорт споживчого кредиту (а.с.18-20). Відповідно до листа АТ КБ «ПриватБанк» від 15.04.2025 року вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , на яку 05 січня 2024 року було здійснено переказ коштів у сумі 15 000 грн. (а.с.84). Вказана обставина також підтверджується повідомленням ТОВ «Пейтек» №20250207-57 від 07.02.2025 року (а.с.32). Таким чином, матеріалами справи підтверджується отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 15 000 грн. Відповідач, в свою чергу, зобов`язання відповідно умов кредитного договору не виконав, суму позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив, в зв`язку з чим у нього станом на 22.10.2024 року виникла заборгованість у розмірі 87 787 грн. 66 коп., з яких: 13 824 грн. 98 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 73 962 грн. 68 коп. - заборгованість за відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.33-43). За змістом ст.ст. 202, 205, 207, 626, 639 ЦК України договір, як різновид правочину, вважається таким, що вчинений у письмовій (електронній) формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. 22 жовтня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №22102024, відповідно до п.1.1 якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права вимоги від ТОВ «Селфі Кредит» та сплачує ТОВ «Селфі Кредит» за відступлення прав вимоги фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором, а ТОВ «Селфі Кредит» відступає (передає) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с.45-54). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №22102024 від 22 жовтня 2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №1216471 від 05.01.2024 року в розмірі 87 787,66 грн., з яких: 13 824,98 грн. заборгованість за тілом кредиту; 73 962,68 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.55). Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором та необхідність погашення заборгованості, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» повідомило [PERSON] , шляхом направлення відповідної досудової вимоги на поштову адресу відповідача (а.с.58). Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за кредитним договором №1216471 від 05.01.2024 року в розмірі 87 787,66 грн. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Судом встановлено, що сторони не ставили питання про розірвання договору від 05.01.2024 року. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли цивільні права та обов`язки, які вони врегулювали вказаним договором. За змістом ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором. Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". Відповідно ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідач [PERSON] не оспорював договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort», укладений між ТОВ «Селфі Кредит» та ним, не надав суду доказів, що кредитний договір укладений проти його справжньої волі. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Сторонам надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази. На відповідача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести відповідно до вимог ст.ст.12, 13 ЦПК України за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.78-80 ЦПК України, протилежне, на що позивач посилається як на підставу своїх вимог. Відповідач не надав доказів того, що він договір не укладав, не отримував грошові кошти, своєчасно та в повному обсязі виконав умови договору та не надав доказів про відсутність заборгованості чи про заборгованість у меншому розмірі. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, щодо якого не надійшло заперечень та спростувань відповідача, вбачається, що відповідач не погасив взятий ним кредит, не сплатив відсотків. Враховуючи положення ч.7 ст.81 ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно збирати докази. За таких обставин, враховуючи викладене, наявність простроченої заборгованості у [PERSON] перед ТОВ «Селфі Кредит» за договором від 05.01.2024 року, право вимоги за яким відступлено ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», суд приходить до висновку про достатність обґрунтованих підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 87 787 грн. 66 коп., яка складається з: 13 824 грн. 98 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 73 962 грн. 68 коп. - заборгованість за відсотками. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по справі в розмірі 2422 грн. 40 коп. (а.с.8). Відповідно до ст. ст. 526, 612, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved