Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про відшкодування майнової шкоди (матеріальних збитків), завданої вчиненням кримінальних правопорушень.\~Свої вимоги\~обґрунтувала тим,\~що ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 17.10.2023 року у справі № 353/1099/23 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 366, ч.1 ст. 364 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв?язку із закінченням строків давності. Даною ухвалою суду встановлено, що у [ADDRESS] знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, головою двору якого була [PERSON] , яка дітей не мала та [INFO] померла. Палагицький сільський голова [PERSON] , будучи службовою особою, уповноваженою на постійне здійснення функцій представника влади, наділений організаційно-розпорядчими та консультативно-дорадчими функціями, діючи умисно, всупереч інтересам служби, в інтересах третіх осіб, а саме в інтересах [PERSON] , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, зловживаючи своїм службовим становищем, одноособово, не винісши питання про передачу [PERSON] у приватну власність житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою [ADDRESS] , на розгляд виконавчого комітету Палагицької сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, за допомогою друкарської машинки виготовив рішення виконавчого комітету «Про визнання права власності» № 16 від 15.02.2005 року, відповідно до якого за [PERSON] визнано право власності на вказане господарство. Зазначене рішення невстановлена слідством особа, не будучи обізнана із злочинними намірами [PERSON] , на прохання останнього підписала, а сільський голова [PERSON] завірив печаткою Палагицької сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, надавши вказаному рішенню статусу офіційного документа, після чого у невстановленому досудовим розслідуванням місці передав [PERSON] , вчинивши видачу службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу. Далі, Палагицький сільський голова [PERSON] діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч інтересам служби, а саме в інтересах [PERSON] , зловживаючи своїм службовим становищем, за допомогою комп?ютерної техніки особисто виготовив «Свідоцтво про право власності на нерухоме майно» Палагицької сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області (бланк серії ЯЯЯ 182782) від 02.04.2005 року, в яке вніс завідомо неправдиві відомості щодо підстави видачі вказаного свідоцтва, а саме посилання на попередньо підроблене рішення виконавчого комітету № 16 від 15.02.2005 року. Зазначене «Свідоцтво про право власності на нерухоме майно Палагицької сільської ради», (бланк серії ЯЯЯ 182782) від 02.04.2005 року [PERSON] особисто підписав та завірив печаткою Палагицької сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, надавши вказаному рішенню статусу офіційного документа, після чого невстановленому досудовим розслідуванням місці передав [PERSON] , вчинивши видачу службовою особою завідомо неправдивого офіційного документа. Внаслідок службового підроблення та зловживання службовим становищем, на користь третьої особи, використання [PERSON] , як службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Палагицькою сільською радою Тлумацького району Івано-Франківської області від 02.04.2005 року, (бланк серії ЯЯЯ 182782) було здійснено реєстрацію права\~власності нерухомого\~майна за\~ним,\~а саме\~житловий будинок\~з господарськими\~будівлями та\~спорудами,\~чим спричинено\~спадкоємцю [PERSON] \~станом на\~02.04.2005\~року матеріальної\~шкоди на\~суму 13300\~грн,\~що становить\~101\~неоподаткований мінімум\~доходів громадян\~та є\~істотною шкодою. В\~подальшому [PERSON] \~у 2022\~році продав\~вказаний будинок\~ [PERSON] .\~Вважає,\~що закриття\~справи на\~підставах зазначених\~у п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~284\~КПК України,\~не звільняє\~особу від\~обов`язку відшкодувати\~заподіяну її\~діями шкоду.\~У зв`язку\~з вищевказаним,\~просила судстягнути із [PERSON] на її користь завдану майнову шкоду (матеріальні збитки), у сумі 13300 грн 00 коп, яка завдана внаслідок вчинення кримінальних правопорушень. Позивач, [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] адвокат Баран В.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та пояснив, що ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 17.10.2023 року відповідача звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 364 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв?язку із закінченням строків давності та таке закриття справи на підставах зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, не звільняє [PERSON] від обов`язку відшкодувати [PERSON] заподіяну його діями шкоду. Відповідач, [PERSON] у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову та просив відмовити у його задоволенні. Представник відповідача [PERSON] адвокат Олексюк Л.В. у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, просив відмовити у його задоволенні та пояснив, що вина [PERSON] \~у вчинені\~кримінальних правопорушень\~передбачених ч.\~1\~ст.\~366,\~ч.\~1\~ст.\~364\~КК Українине встановлювалася,оскільки кримінальне провадження не розглядалося судом по суті та не досліджувалися в повному обсязі обставини справи. Крім того, не доведено належними та допустимими доказами, що [PERSON] є потерпілою у даній кримінальній справі. 03.01.2025 року представником відповідача, [PERSON] адвокатом Олексюком Л.В., до суду подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач не погоджується з викладеними у позовній заяві обставинами, вважає позов безпідставним та необґрунтованим. Пояснив, що кримінальне провадження\~№ 353/1099/23\~не розглядалося\~судом по\~суті,\~не досліджувалися\~в повному\~обсязі обставини\~справи та\~не встановлено\~вини [PERSON] \~у вчинені\~кримінальних правопорушень\~передбачених ч.\~1\~ст.\~366,\~ч.\~1\~ст.\~364\~КК України,\~а тільки\~розглянуто клопотання\~останнього про\~закриття кримінального\~провадження у\~зв`язку\~із закінченням\~строків давності,\~передбачених ст.\~49\~КК України.\~Зазначив,\~що позивачем не додано до позовної заяви жодного доказу, який би підтверджував, що вона є спадкоємцем житлового будинку та господарських будівель, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , а отже чи є потерпілою у даній кримінальній справі. Оформлення права власності проводилося на шляхом видачі органами місцевого всамоврядування свідоцтв про право власності на бланках встановленого зразка, а отже дії [PERSON] були законними. Просив відмовити у задоволені позову повністю (а.с. 40-42). 24.10.2024 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. 05.12.2024\~рокуухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області відмовлено щодо залучення по справі третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області. 10.02.2025 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області витребувано з архіву Тлумацького районного суду Івано-Франківської області кримінальне провадження № 353/1099/23 про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 364 КК України для його огляду в судовому засіданні. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши подані сторонами письмові докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких\~ґрунтуються позовні вимоги та відзив\~на них, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та спору по суті приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Під час розгляду справи судом установлено, що ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 17.10.2023 року, [PERSON] , за його клопотанням, яке було ним підтримано у судовому засіданні, звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 364 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю та кримінальне провадження закрито (а.с. 4-6). Дана ухвала набула законної сили 25.10.2023 року. Зі змісту вказаної ухвали вбачається, що [PERSON] обвинувачувався за ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 364 КК України, а саме у вчиненні умисних дій, що виразились у внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а також у складанні і видачі завідомо неправдивих офіційних документів; зловживанні службовим становищем, тобто умисному, в інтересах третіх осіб, використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, з тих підстав, що [PERSON] , відповідно до рішення 1 сесії Палагицької сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області 23 скликання «Про підсумки виборів депутатів сільської ради та сільського голови» від 14.04.1998 року, обрано Палагицьким сільським головою, який перебував на даній посаді з 29.03.1998 року по 26.03.2006 року. Даною ухвалою встановлено, що у [ADDRESS] знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, головою двору якого була [PERSON] , яка дітей не мала та [INFO] померла. Палагицький сільський голова [PERSON] , будучи службовою особою, уповноваженою на постійне здійснення функцій представника влади, наділений організаційно-розпорядчими та консультативно-дорадчими функціями, діючи умисно, всупереч інтересам служби, в інтересах третіх осіб, а саме в інтересах [PERSON] , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, зловживаючи своїм службовим становищем, одноособово, не винісши питання про передачу [PERSON] у приватну власність житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою [ADDRESS] , на розгляд виконавчого комітету Палагицької сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, за допомогою друкарської машинки виготовив рішення виконавчого комітету «Про визнання права власності» №16 від 15.02.2005 року, відповідно до якого за [PERSON] визнано право власності на вказане господарство. Зазначене рішення невстановлена слідством особа, не будучи обізнана із злочинними намірами [PERSON] , на прохання останнього підписала, а сільський голова [PERSON] завірив печаткою Палагицької сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, надавши вказаному рішенню статусу офіційного документа, після чого у невстановленому досудовим розслідуванням місці передав [PERSON] , вчинивши видачу службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу. Далі, Палагицький сільський голова [PERSON] , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч інтересам служби, а саме в інтересах [PERSON] , зловживаючи своїм службовим становищем, за допомогою комп`ютерної техніки особисто виготовив «Свідоцтво про право власності на нерухоме майно» Палагицької сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області (бланк серії ЯЯЯ 182782) від 02.04.2005 року, в яке вніс завідомо неправдиві відомості щодо підстави видачі вказаного свідоцтва, а саме посилання на попередньо підроблене рішення виконавчого комітету №16 від 15.02.2005 року. Зазначене «Свідоцтво про право власності на нерухоме майно Палагицької сільської ради», (бланк серії ЯЯЯ 182782) від 02.04.2005 року [PERSON] особисто підписав та завірив печаткою Палагицької сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, надавши вказаному рішенню статусу офіційного документа, після чого у невстановленому досудовим розслідуванням місці передав [PERSON] , вчинивши видачу службовою особою завідомо неправдивого офіційного документа. Внаслідок службового підроблення та зловживання службовим становищем, на користь третьої особи, використання [PERSON] , як службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Палагицькою сільською радою Тлумацького району Івано-Франківської області від 02.04.2005 року, (бланк серії ЯЯЯ 182782) було здійснено реєстрацію права власності нерухомого майна за ним, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, чим спричинено спадкоємцю [PERSON] станом на 02.04.2005 року матеріальної шкоди на суму 13300 грн, що становить 101 неоподаткований мінімум доходів громадян та є істотною шкодою. Згідно копії відповіді від 06.05.2025 року Івано-Франківської окружної прокуратури Івано-Франківської області, у кримінальному провадженні № 12023091240000092 щодо [PERSON] за ч. 1 ст. 384. ч. 1 ст. 366 КК України, розмір матеріальної шкоди встановлено на підставі висновку про вартість об?єкта оцінки, який виконано приватним оцінювачем та становить 13300 грн 00 коп, що також стверджується копією даного висновку про вартість об`єкта оцінки (а.с. 87-88). З копії виписки № 576 від 10.12.2024 року, яка видана Палагицьким\~старостинським округом\~Тлумацької міської\~ради Івано-Франківського\~району Івано-Франківської\~області, вбачається, що із погосподарської книги № 2 с. Локітка за 1986-1990 роки, назва вулиці відсутня, суспільна група колгоспна; були зареєстровані за даною адресою: [PERSON] , [INFO] - голова сім`ї; [PERSON] , [INFO] внук. [PERSON] згідно запису у даній книзі померла [INFO] , актовий запис № 4 від 13.02.1989 року. [PERSON] прибув у дане господарство 1989 року з м. Тлумач. Із погосподарської книги № 3 с. Локітка за 1991-1995 роки та погосподарської книги № 2 с. Локітка за 1996-2000 роки, вбачається, що назва вулиці відсутня, суспільна група колгоспна; були зареєстровані за даною адресою: [PERSON] , 1982 року народження голова двору. Із погосподарської книги № 1 с. Локітка за 2000-2005 роки, вбачається, що назва [ADDRESS] ; були зареєстровані за даною адресою: [PERSON] , 1982 року народження голова двору (а.с. 43-44). Відповідно до копії заповіту від 08.02.1989 року, [PERSON] склала та посвідчила у державного нотаріуса Тлумацької нотаріальної контори заповіт, яким все належне їй майно заповіла [PERSON] (а.с. 46-47). Реєстрацію вищевказаного житлового будинку та господарських будівель у Бюро технічної інвентаризації [PERSON] розпочав у 2004 році, що підтверджується копією довідки № 2494 від 10.12.2004 року про визнання права власності, яка видана виконкомом Палагицької сільської ради та копією квитанції про оплату послуг інвентаризаційного бюро (а.с. 45, 48). Виконавчим комітетом Палагицької сільської ради 15.02.2005 року прийнято рішення № 16 «Про визнання права власності», яким дали дозвіл на визнання права власності на житловий будинок житловою площею 18,6 кв.м. та господарські будівлі в [ADDRESS] за [PERSON] , що вбачається з копії даного рішення (а.с. 49). З копії\~свідоцтва про\~право власності\~на нерухоме\~майно від\~02.04.2005\~року,\~яке видане\~сільським головою\~П.Ворощуком\~Палагицької сільської\~ради Тлумацького району Івано-Франківської області на підставі рішення виконавчого комітету № 16 від 15.02.2005 року, домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належало [PERSON] (а.с. 8). На підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 871, який виданий 12.11.2022 року власником вищевказаного домоволодінням значиться [PERSON] , що стверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 314987591 від 12.11.2022 року (а.с. 9). За змістом положень ст. 44 КК України звільнення від кримінальної відповідальності це врегульована кримінальним і кримінальним процесуальним законодавством відмова держави від засудження особи, яка вчинила злочин, і від застосування щодо неї примусу у формі покарання. Звільнення особи від кримінальної відповідальності не свідчить про виправдання особи, про визнання її невинуватою у вчиненні злочину. У цьому випадку КК виходить зі встановлення факту вчинення особою кримінально караного діяння, а тому передбачені КК підстави для звільнення від кримінальної відповідальності відповідно до положень ст. 49 КК України не є реабілітуючими. Зважаючи на те, що відповідач на продовженні кримінального провадження та ухваленні виправдувального вироку не наполягав, кримінальне провадження в справі закрито саме за його клопотанням, підстава закриття кримінального провадження не є реабілітуючою, тому суд вважає, що між протиправними діями відповідача, виною відповідача у вчиненні кримінальних правопорушень та наслідками у виді заподіяння позивачу, як потерпілому у даному кримінальному провадженні майнової шкоди є причинно-наслідковий зв`язок. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В силу ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди в цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти: - неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; - наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ст. 22 ЦК України); - причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; - вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Частина 2 цієї статті встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин). Зі змісту п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абз. 1 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Однак, як вбачається із вищевказаної ухвали суду від 17.10.2023 року, у підготовчому судовому засіданні обвинувачений [PERSON] подав клопотання про закриття кримінального провадження щодо нього у зв`язку із закінченням строків давності, яке підтримав та просив закрити кримінальне провадження та звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст.\~49\~КК\~України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності; вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 364 КК України, визнав повністю. Потерпіла [PERSON] у підготовчому судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання обвинуваченого. Із урахуванням вищенаведеного, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача майнової шкоди (матеріальні збитки) у сумі 13300 грн 00 коп, яка завдана внаслідок вчинення кримінальних правопорушень. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору у цій справі, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1211 грн 20 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved