Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати договір купівлі-продажу майна дійсним та визнати право власності на майно, придбане за цим договором. Позивач в обґрунтування своїх вимог зазначив, що 30.07.2007 між - Сторона1: Правобережна товарна біржа та акредитована Брокерська контора, Сторона 2: Знам`янська ОДПІ, сторона 3: [PERSON] - укладений Договір купівлі-продажу майна № 83, згідно якого [PERSON] , відповідно до результатів проведеного аукціону, придбав ЛОТ № 2 Приміщення молочного цеху площею 525,2 кв. м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Власником вказаного приміщення був ПСП «Цибулівське», статус як юридичної особи - припинено, дата та номер запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи, підстава для його внесення 27.08.2012, номер запису: 1 428 117 0010 000032, стан суб`єкта: ДР припинення ЮО у зв`язку з визнанням її банкрутом. В зазначеному вище договорі не зазначено, що договір подальшому підлягає нотаріальному посвідченню та під час укладення договору позивачу не було відомо, що зазначена угода повинна бути нотаріально посвідчена, оскільки відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода двома сторонами виконана у повному обсязі позивач сплатив повну суму грошових коштів за майно, відповідач та треті особи ніколи не пред`являли до позивача ніяких претензій. З того часу по теперішній час позивач постійно володіє, користується та обслуговує зазначене майно. Звернувшись до державного реєстратора про реєстрацію вказаного вище майна отримав усну відмову у зв`язку із відсутністю нотаріального оформлення правовстановлюючого документа. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник надав заяву, відповідно до якої просить розглядати справу без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи, вимоги позову підтримав та просить їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили. ПАТ «Кіровоградобленерго» надав відзив на позов, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог до вказаного відповідача. Вказав, що він на підставі права власності володів майном, що знаходилася за адресою [ADDRESS] . Однак після зміни адреси належного йому майна на будинок [ADDRESS] , у відповідача відсутнє майно за адресою [ADDRESS] . Треті особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили, заперечень та відзивів не надавали. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до\~протоколу №83\~про хід\~торгів на\~аукціоні з\~продажу майна,\~що перебуває\~у податковій\~заставі,\~ [PERSON] \~став \~переможцем аукціону\~за лотом\~№ 2\~Приміщення молочного\~цеху площею\~525,2\~кв.м.\~за адресою\~ [ADDRESS] ,\~запропонувавши найвищу\~ціну 9812,00\~гривень.Вказаний\~протокол аукціону\~являється підставою для укладення договору купівлі-продажу. Того ж дня між Правобережною товарною біржою, акредитованою Брокерською конторою ПТБ, Знам`янською ОДПІ\~Кіровоградської області та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу майна №83. На виконання вказаного договору продавець передав, а покупець прийняв майно на момент проведення повного розрахунку за придбане майно. Позивач по справі повністю розрахувався за придбане майно, що підтверджується квитанціями від 30.07.2007 на суму 1621,80 гривень та 7448,20 гривень. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами досягнуто всіх істотних умов договору купівлі-продажу нерухомого майна. Проведення аукціону без порушення чинного законодавства, в суду сумніву не викликало. Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Реалізація майна проведена у відповідності до ст.10 ЗУ «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами», Постанови Кабінету Міністрів України № 538 від 15.04.2002 «Про затвердження порядку стягнення коштів та продажу інших активів, які перебувають у податковій заставі», наказу ДПА України №294 від 26.06.2002 «Про затвердження порядку проведення цільових аукціонів з продажу активів платника податків, які перебувають у податковій заставі». Відповідно до висновку Комунального підприємства Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області «Бюро технічної інвентаризації» №108 від 03.06.2024, встановлено, що згідно з результатом проведеної технічної інвентаризації здійснення самочинних забудов, перепланування, добудов не виявлено. Загальна площа нежитлового приміщення становить 464,2 кв.м. в договорі купівлі-продажу майна від 30.07.2007 №83 помилково вказано, що площа приміщення становить 525,2 кв.м. Державним реєстратором Дмитрівської сільської ради роз`яснено позивачу, що відповідно статті 15 ЗУ «Про товарну біржу» передбачалося право особи на укладення договорів купівлі-продажу їх реєстрація на товарній біржі без нотаріального посвідчення таких договорів. Що ж стосується договорів купівлі-продажу нерухомого майна, що укладалися з 01 січня 2004 року, то такі договори укладаються в письмовій формі і підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Реєстрація договору на товарній біржі не може замінити його нотаріальне посвідчення. Проте, нотаріально посвідчити ці угоди сторони не можуть, оскільки біржові договори вже зареєстровані в органах бюро технічної інвентаризації. Відповідно до інформаційної довідки 400586534 від 23.10.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та наданих БТІ інвентаризаційних справ встановлено, що нежиле приміщення за адресою [ADDRESS] належить ПСП «Цибулівське» на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] виданого 23.07.2007 на підставі рішення Цибулівської сільської ради №38 від 20.07.2007. Нежитлова будівля за адресою [ADDRESS] належить ВАТ «Кіровоградобленерго» на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Знам`янського районного нотаріального округу Кіровоградської області Тепляковим В.М., зареєстрований в реєстрі за №1159. Також судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області №127 від 29.11.2019 присвоєно окрему адресу нежитловій будівлі ЗТП-39 та земельній ділянці, на якій вона розташована по [ADDRESS] : [ADDRESS] . Частинами 1, 2 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009р. роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Відповідно до статті 15\~Закону України «Про товарну біржу»\~угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. З 01.01.2004, згідно зі статтею 657\~Цивільного кодексу України,\~договір купівлі-продажу\~земельної ділянки,\~єдиного майнового\~комплексу,\~житлового будинку\~(квартири)\~або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За змістом ст. 657 ЦК України договір купівлі продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.1 ст.629, ч.1 ст.638, ч.4 ст.639 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, але даний вид договору підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню. За загальним правилом право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 334 ЦК). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним (ч. 3 ст. 334 ЦК). Нотаріальне посвідчення правочинів, що вчиняються у письмовій формі, є обов`язковим лише у випадках, передбачених законом (ч. 1 ст. 209 ЦК). Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК (в редакції Закону від 11 лютого 2010 р. N 1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України») права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дати такої реєстрації відповідно до закону. Державна ж реєстрація правочинів щодо нерухомості з 1 січня 2013 року зазначеним законом скасована. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним (ст. 220 ЦК). Згідно зі ст.220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Однією з умов застосування частини другої\~статті 220 ЦК України\~та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування частини другої\~статті 220 ЦК України. Пунктом 9 частини першої статті 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Враховуючи вищевикладене, те, що фактично між продавцем та покупцем укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, де сторони досягли всіх істотних умов і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, шляхом прийняття виконання, а саме продавець отримав грошові кошти за продаж майна, а позивач в свою чергу, повністю розрахувався з відповідачем та прийняв нерухоме майно, але нотаріальне засвідчення договору не відбулось через відсутність законодавчо закріпленого обов`язку такого посвідчення на день укладення договору, суд вважає, що позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved