Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що 11.02.1995 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина. Сімейне життя спершу складалося добре, проте шлюбні відносини поступово погіршувались, що призвело до фактичного припинення подружніх відносин. Сторони мають різні погляди на життя, в сім`ї панує непорозуміння. Тривалий час проживають окремо і спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, на думку позивача - неможливе. Зазначене стало підставою для звернення позивачки до суду із вимогою про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 27.03.2025 позовну заяву прийнято до свого провадження та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Також, цією ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази, виклик відповідача в судове засідання постановлено здійснювати шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги просила задовольнити. Щодо винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідно до положення ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалив (без оформлення окремого процесуального документа) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Підчас розгляду справи судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого району м. Маріуполя Донецької області, 11.02.1995 укладено шлюб між сторонами, про що зроблено актовий запис №77. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24.07.2009 Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Згідно із довідками від 04.04.2022 №529-5000704049 та №529-5000704663 [PERSON] та [PERSON] є особами, взятими на облік як внутрішньо переміщені особи та фактично проживають в [ADDRESS] . Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя тощо. Суд вважає, що в період часу, з якого справа перебуває в провадженні суду, відповідач мав можливість вчинити необхідні заходи спрямовані на збереження сім`ї. Водночас судом враховано, що вчинення та/або не вчинення таких дій є суб`єктивним правом, реалізація якого залежить від розсуду, бажання і волі особи. Натепер ні позивачка, ні відповідач не повідомили суд про можливість збереження шлюбу. Суд, дослідивши матеріали позовної заяви та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо та у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Позивачкою при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 1211,20 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією від 07.03.2025. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір в сумі 1211,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved