Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

В березні 2025 року представник позивача [PERSON] адвокат Коломієць Т.В. звернулася до Підволочиського районного суду Тернопільської області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Свої вимоги мотивує тим, що перебуває із відповідачем у шлюбі у якому у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що у сторін погіршилися відносини і вони стали проживати окремо, спільного господарства не ведуть. З вказаного часу відповідач коштів на утримання дитини не надає. Позивач знаходиться у скрутному матеріальному становищі. У зв`язку із наведеним, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду i до досягнення дитиною трьох років. Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 20 лютого 2025 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та її представник в призначене судове засідання не з`явились, представник позивача - адвокат Коломієць Т.В. подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує повністю, просить задовольнити, справу просила розглядати за її відсутності та за відсутності позивача, вказала, що не заперечує проти винесення у справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, про день, час та місце розгляду справи був повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Відзив, заперечення на позовну заяву чи будь-яких заяв від його імені до суду не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив наступне. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 02 листопада 2022 року Підволочиським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб 02 листопада 2022 року, про що зроблено відповідний актовий запис №108. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу було змінено на [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 22 липня 32024 року Скалатською міською радою, сторони у даній справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно копій витягу з реєстру територіальної громади №2024/001697317 від 19 лютого 2024 року та №2024/008680852 від 22 липня 2024 року, встановлено, що [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] . Згідно ч. 1, ч. 4 ст.75\~СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно із положеннями статті 84\~СК України право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч. 2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч. 3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85\~СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. У Сімейному кодексі\~України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому, суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. Як і раніше, в першу чергу суд виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів. Матеріальне становище платника оцінюється, виходячи з вартості належного йому майна, розміру заробітку (доходу). Про матеріальне становище також свідчить розмір витрат, що здійснюються платником на утримання себе й членів своєї сім`ї. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ст.80 Сімейного Кодексу України). При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст.84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. З урахуванням встановленого, оскільки на час розгляду справи судом відповідачем не надано жодних заперечень з приводу поданого позову, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, суд вважає можливим задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі заявленому позивачем - 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст.141\~ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved