Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

Представник [PERSON] , в інтересах позивача [PERSON] , який проживає по [ADDRESS] звернувся до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , в якому просить стягнути в солідарному порядку на користь позивача [PERSON] з відповідачів: [PERSON] та [PERSON] матеріальне відшкодування у розмірі 244500,00 (двісті сорок чотири тисячі п`ятсот) гривень. Стягнути в солідарному порядку на користь позивача [PERSON] з відповідачів: [PERSON] та [PERSON] моральне відшкодування у розмірі 300000,00 (триста тисяч) гривень. Мотивуючи тим, що [INFO] близько 23 години на вулиці у с. Норинськ Овруцької ТГ Коростенського р-ну Житомирської області малолітній [PERSON] , [INFO] , керуючи мотоциклом марки «YАМАНА-ХТ660», без р. н., не впорався з керуванням, виїхав за межі проїзної частини та допустив падіння керованого ним мотоцикла, внаслідок чого [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження. Згідно Довідки до Акта огляду МСЕК від 30.08.2023 року серії 12 ААВ № 494795 [PERSON] встановлено І групу інвалідності, внаслідок чого вона потребує сторонньої допомоги та догляду. Актом приймання-передачі наданих медичних послуг № 29 від 04 вересня 2023 року TOB «Реабілітаційний центр Чайка» виставило представнику пацієнта (матері) рахунок на 244500 грн., що становить на даний час розмір матеріальної шкоди. Подія завдала позивачу [PERSON] великого психоемоційного стресу. Безпосередньо в момент дізнання про травми своєї доньки він переніс сильне почуття дешевної болі, відчаю, страху, безпорадності та розгубленості. У дещо меншій мірі, але відчуває це і зараз. Те, що побачив позивач при прибутті у лікарню, кинуло його в шок, він навіть не міг лікарю відповісти на запитання. Зараз позивач перебуває в депресивному стані, весь час сумний та без радощів у житті. Змінився його спосіб життя. Наразі позивач вимушений приймати заспокійливі медичні препарати. У нього погіршився сон, він став нервовий і дратівливий. Через цю подію у позивача погіршилися стосунки з рідними та знайомими. Значний час він приділяє роздумам про цей випадок з дочкою. Все це потребує від позивача додаткових зусиль та психологічної наснаги для організації свого життя. Окрім того, весь час дочка позивача перебуває на стаціонарному лікуванні, спочатку у м. Коростені Житомирської області, а потім у м. Рівне, у TOB «Реабілітаційний центр Чайка». Дочка майже не приходить до свідомості, а рухатися не може взагалі. Позивач весь час навідує дочку в далекому місті Рівне, оплачує їй перебування в лікарні та купує дороговартісні ліки. Позивач розуміє, що якби він себе не настроював внутрішньо, але безцінне людське здоров`я його дочки йому ніхто не поверне. Також у позивача постійно присутнє розуміння того, що його дочка за своїм віком тільки починала життя, а свої звершення та радощі ділила б з батьком. Окрім того, душевної шкоди добавила бездіяльність відповідача - належної фінансової та моральної підтримки ніхто не надав. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] надала відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на те, що [PERSON] , [INFO] є неповнолітнім, скоїв суспільно -небезпечне діяння не навмисно. Транспортний засіб - мотоцикл, яким скоєно дорожньо-транспортну пригоду, належить [PERSON] . Мотоцикл є джерелом підвищеної небезпеки. Відповідно до вимог статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Крім цього, [PERSON] відшкодована шкода, заподіяна [PERSON] [PERSON] в розмірі 89000 грн.. Ухвалою суду від 14.03.2025 року до участі у справі залучено в якості співвідповідачів - неповнолітнього [PERSON] та Моторно транспортне страхове бюро України. Представник відповідача МТСБУ Висоцька Х.О. надала відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позовних вимог [PERSON] до МТСБУ відмовити в повному обсязі та стягнути на користь МТСБУ понесені судові витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 2 000,00 грн., в порядку передбаченому ЦПК України посилаючись на те, що підставою формулювання позовних вимог Позивач визначає заподіяння шкоди внаслідок експлуатації транспортного засобу "Yamaha-XT660", без державного номерного знака. Тобто, так як доказів того, що такий транспортний засіб зареєстрований на території України немає, то можна прийти до висновку, що він не зареєстрований на території України. Таким висновком можна керуватися, поки не буде доведено зворотне. Враховуючи, що транспортний засіб, яким керував заподіювач шкоди не міг бути допущений до дорожнього руху (через відсутність відповідної державної реєстрації), у МТСБУ не може виникнути обов`язку по відшкодуванню шкоди, заподіяної внаслідок його експлуатації. Навіть, якщо залишити поза увагою відсутність підстав для настання цивільно- правової відповідальності в МТСБУ перед Позивачем, то зауважує наступне. Відповідно до абз.2 п.22.1 ст.22 Закону № 1961-ІV у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Позивач просить стягнути витрати на лікування та моральну шкоду. Відповідно до ст.23 Закону № 1961-ІV шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно до постанови Правління Національного банку України «Про розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 109 від 30.05.2022 року затверджено страхову суму за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, у розмірі 320 000,00 грн. на одного потерпілого. Тобто, заявлені позовні вимоги перевищують страхову суму на 224 500,00 грн.. Відповідач [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі у присутності його захисника, якій він довіряє. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позові. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] просить відмовити в задоволенні позовних вимог, так як вважає їх недоведеними зі сторони позивача. На момент ДТП потерпіла [PERSON] була повнолітньою на відміну від [PERSON] , який є меншого зросту від неї та вона мала розуміти наслідки своїх дій, тому підстав для відшкодування моральної шкоди не має. Відповідач [PERSON] позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди визнала частково, пояснила, oj по можливості з чоловіком сплачували кошти на лікування частково, сплатили 89000 грн.. На даний час потерпіла трохи ходить із палицею. Вимог в частині стягнення моральної шкоди не визнає. Неповнолітній [PERSON] підтримав думку матері. Представник відповідача МТСБУ Висоцька Х.О. проти задоволення позову до МТСБУ заперечувала з підстав викладених у відзиві, пояснила, що позовні вимоги до МТСБУ не сформульовані, представник позивача вимоги не уточнив. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 23.02.2025 року у справі №286/3008/23, яка набрала законної сили встановлено, що 10.04.2023 біля 23 години в с. Норинськ Овруцької ТГ Коростенського району по вул. Руднянській неповнолітній [PERSON] , [INFO] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи технічно справним мотоциклом марки «YAMAHA", без реєстраційного номера, в порушення вимог пунктів Правил дорожнього руху України (ПДР): 2.1 (водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом, відповідної категорії і талон, що додається до посвідчення); б) реєстраційний документ на транспортний засіб, 2.9 підпункту «а» (водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння); 1.10 (дорожні умови - сукупність факторів, що характеризують (з урахуванням, пори року, періоду доби, атмосферних явищ, освітленості дороги) видимість у напрямку руху, стан поверхні, проїзної частини (чистота, рівність, шорсткість, зчеплення), а також її ширину, величину похилів на спусках і підйомах, віражів і заокруглень, наявність тротуарів або узбіч, засобів організації дорожнього руху та їх стан; дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів та їх стан), які повинен ураховувати водій нас вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом), 12.1 (під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним), не маючи посвідчення на право керування транспортним засобом категорії «А», не врахував дорожні умови та дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху з урахуванням дорожньої обстановки, не впорався з керуванням, внаслідок чого виїхав за межі проїзної частини, де допустив падіння керованого ним транспортного засобу, внаслідок чого пасажир вказаного мотоцикла [PERSON] отримала тілесні ушкодження: поєднана тупа травма тіла: 1) закрита черепно-мозкова травма: геморагічний забій лівої лобної долі головного мозку; (МРТ- картина дифузного аксонального пошкодження III ст. з ураженням мозолистого тіла, стовбуру та обох гемісфер мозку; травматична субдуральна гігрома на рівні обох лобних часток головного мозку), частковий птоз (опущення повіки) зліва, ураження III пари черепно-мозкових нервів; 2) закрита хребетно-спинальна травма: компресійні переломи тіл 4, 5 та 6-го грудних хребців з ознаками патологічної нестабільності в 4-5 грудних сегментах, травматичний кіфоз III ступеню, спинальна дорзальна епідуральна гематома на рівні 4-5 грудних хребців; локальний забій спинного мозку на рівні 3-4 грудних хребців; нижня параплегія, порушення функції тазових органів за центральним типом; 3) переломи ребер з обох боків, забій легень, які (тілесні ушкодження) за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких по критерію небезпеки для життя в момент їх спричинення. Своїми діями, вираженими в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, неповнолітній [PERSON] скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 2 ст. 286-1 КК України. Вказаною ухвалою застосовано до неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , примусові заходи виховного характеру у виді обмеження дозвілля та встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, а саме: встановлено обмеження та заборонено неповнолітньому [PERSON] вихід з дому по особистим питанням без присутності батьків або осіб, що їх замінюють з 21 год. до 6 год. ранку наступного дня строком на 1 рік, а також передано неповнолітнього [PERSON] під нагляд батьків: [PERSON] та [PERSON] , строком на 1 рік. Цивільний позов залишено без задоволення. Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 27.11.2024 року ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 23 лютого 2024 року щодо [PERSON] в частині залишення без задоволення цивільного позову представника потерпілого [PERSON] - адвоката Барановського І.І. заявленого до [PERSON] та [PERSON] скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. З матеріалів справи слідує, що в результаті вчинення суспільно небезпечного діяння [PERSON] потерпілій [PERSON] було заподіяно тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких по критерію небезпеки для життя в момент їх спричинення. У зв`язку з чим, їй було встановлено І групу інвалідності та вона перебувала на лікуванні у ТОВ «Ребілітаційний центр Чайка» у період з 16.05.2023 р. по 04.09.2023 р.. Вартість медичної послуги склала 244500 грн.. Батьками неповнолітнього [PERSON] відшкодовується частково шкода, розмір якої підтверджено на суму 89000,00 грн.. (а.с.34,48-54). Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди. Положеннями ч.1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1188 ЦК України якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Щодо відповідальності МТСБУ. Відповідно до пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. За правилом пункту 1.4 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Згідно із пунктами 1.5, 1.6 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» наземні транспортні засоби - це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах. Власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Отже, відповідно до зазначених положень Закону можливість його застосування до спірних правовідносин залежить від встановлення певних обставин, а саме, чи правомірно експлуатувався спірний транспортний засіб та, зокрема, чи допущений він до дорожнього руху. За правилом частин першої-третьої, одинадцятої статті 34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників. Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про дорожній рух» забороняється експлуатація незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерними знаками, які закріплені у не встановлених для цього місцях, закриті іншими предметами чи забруднені, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, перевернуті чи не освітлені, а також транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його, та у випадках, передбачених законодавством, без чинного на території України поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»). Отже, системний аналіз наведених правових норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Закону України «Про дорожній рух» дозволяє зробити висновок, що положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не поширюють свою дію на незареєстрований транспортний засіб, оскільки його експлуатація забороняється і він не допущений до дорожнього руху. Як свідчать матеріали справи, мотоцикл марки "Yamaha-XT660", без номерного знака, яким керував неповнолітній [PERSON] не був належним чином зареєстрований на території України, отже, на МТСБУ не може бути покладено обов`язок з відшкодування шкоди, завданої транспортним засобом, який неправомірно використовувався чи недопущений до дорожнього руху на території України. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.05.2020 року у справі №742/554/19. З огляду на викладене та враховуючи, що у [PERSON] майна для відшкодування завданої ним шкоди не має, оскільки він навчається в коледжі на заочній формі навчання та не отримує стипендії, а тому обов`язок з відшкодування шкоди покладається на його батьків [PERSON] та [PERSON] .. Доводи сторони відповідача, що позивачем не доведено понесення матеріальних витрат є безпідставними, оскільки суду надано акт приймання - передачі наданих медичних послуг (акт виконаних робіт) на заявлену суму. Таким чином, суд з урахуванням добровільно сплачених батьками неповнолітнього коштів в сумі 89000 грн., вважає за необхідне стягнути із них в солідарному порядку 155 500 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. Щодо відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Положеннями ч.1 ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Крім того відповідно роз`яснень даних в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача, та вина останнього в її заподіянні. Зокрема суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин, та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди суд виходить з того, що моральна шкода позивачу завдана внаслідок ушкодженням здоров`ю його дочки, внаслідок яких вона стала інвалідом 1 групи, що спричинило та буде спричиняти протягом усього життя позивачу душевні страждання. Тривалість лікування та реабілітація дочки позивача завдала йому глибокі моральні страждання, на тривалий час істотно змінило спосіб життя, у тому числі і на майбутнє, оскільки вона продовжує проходити реабілітацію. Відновити становище, яке існувало раніше у житті позивача не можливо. Разом з тим, суд вважає, що сума моральної шкоди, заявлена позивачем є надмірно завищеною, крім того батьки [PERSON] добровільно частково надають матеріальну допомогу, а тому виходячи із принципу розумності, виваженості і справедливості сума моральної шкоди має складати 150 000, 00 грн., що буде відповідати обставинам справи. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч.1 ст.5 Закону України ''Про судовий збір'', а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів в дольовому порядку в дохід держави судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог в розмірі 3054,77 грн., тобто по 1527, 39 грн. з кожного. Щодо заявлених до стягнення представником відповідача МТСБУ витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до п. 2 ч. 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у позові на позивача. Згідно з пунктом 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником МТСБУ надано копію витягу з договору №3/4/2023 про надання послуг в сфері права від 21.12.2022, укладеного між МТСБУ та адвокатом Висоцькою Христиною Олегівною; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 97-99). У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». Натомість, представник МТСБУ не надала суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Крім того, неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23.11.2020 року у справі № 638/7748/18. За таких обставин, правові підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу відстуні.

Outcome: partial