Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

17.01.2025 представник заявника [PERSON] - адвокат Улибіна-Вельгус М.В. звернулася в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме, що заповіт Серії ААН № 952140 від 04 березня 1999 року, зареєстрований в реєстрі за № 1-609, посвідчений Матвіюк Р.Ф., завідуючою Нововолинською державною нотаріальною конторою, на ім`я [PERSON] , а також свідоцтво про право на спадщину за законом Серії ААК № 790293 від 10 січня 1998 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-76, яке видане завідуючою Нововолинською держнотконторою - Р.Ф. Матвіюк, на ім`я [PERSON] , в дійсності належать гр. [PERSON] , який помер [INFO] . Вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер батько заявниці [PERSON] . Факт їхньої спорідненості підтверджується доданою копіями свідоцтва про народження заявниці Серії [NUMBER] від 11.06.2013 р., та свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] від 11.06.2013, у зв`язку з чим змінено прізвище на « [PERSON] ». Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася із квартири [ADDRESS] , яку він прийняв у спадок після смерті своїх батьків, а саме: [INFO] померла його матір, рідна баба заявниці по лінії батька, - [PERSON] . При житті вона залишила заповіт на ім`я свого сина, батька заявниці - [PERSON] . Проте батько заявниці не оформив свої спадкові права, хоча й прийняв спадщину. Дід заявниці по лінії батька - [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті спадщину - 1/2 частину квартири [ADDRESS] прийняв та оформив батько заявниці згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом Серії ААК № 790293 від 10.01.1998. Вказує, що при зверненні заявниці до приватного нотаріуса Володимирського нотаріального округу - Ушакової Юлії Андріївни, для оформлення спадкових прав після смерті батька, нотаріус виявила розбіжності у правовстановлюючих документах, а саме у заповіті та свідоцтві про право на спадщину за законом, виданими на ім`я батька заявниці, із свідоцтвом про смерть батька заявниці. Так, у заповіті, складеному [PERSON] , бабою заявниці, батька заявниці вказано як « [PERSON] », натомість у свідоцтві про смерть - « [PERSON] ». У свідоцтві про право на спадщину за законом - аналогічна ситуація. У свідоцтві про народження заявниці, батько зазначений по батькові як « [PERSON] », як було й у його паспорті, і відповідно свідоцтві про смерть, тому факт родинних відносин доводити не потрібно. Натомість згідно з свідоцтвом про народження спадкодавця Серії [NUMBER] від 13.07.1961, останній вказаний як « [PERSON] », адже дід був у всіх документах « [PERSON] », а відповідно правильно має бути « [PERSON] ». Таким чином склалася така ситуація, що при видачі паспорта батькові заявниці, працівниками паспортного столу було допущено помилку у відомостях в графі по батькові, на яку при житті спадкодавець ніколи не звертав уваги. Зазначає, що така невідповідність у документах, яку вже неможливо виправити, перешкоджає заявнику реалізувати своє право на спадкування, а тому вона змушена звертатися до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Просить встановити факт, що правовстановлюючі документи, а саме: заповіт Серії ААН № 952140 від 04 березня 1999 року, зареєстрований в реєстрі за № 1-609, посвідчений Матвіюк Р.Ф., завідуючою Нововолинською державною нотаріальною конторою, на ім`я [PERSON] , а також свідоцтво про право на спадщину за законом Серії ААК № 790293 від 10 січня 1998 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1- 76, яке видане завідуючою Нововолинською держнотконторою - Р.Ф. Матвіюк, на ім`я [PERSON] , в дійсності належать гр. [PERSON] , який помер [INFO] . У судове засідання представник заявника [PERSON] - адвокат Улибіна-Вельгус М.В. не з`явилася, подала до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримала, просила її задоволити з підстав наведених у ній. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, заявлені вимоги підтримала, не заперечує щодо задоволення заявлених вимог. Вказує, що дійсно зазначені документи належали їхньому з заявницею батькові [PERSON] . Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд встановив, що заява є підставною та підлягає задоволенню. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частинами першою, другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року у пункті 1 постанови № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Аналіз наведених норм цивільного процесуального права, дають підстави для висновку, що юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. Беручи до уваги зібрані у справі докази та їх належну оцінку, оглянувши копію спадкової справи №2/2025 до майна померлого [INFO] [PERSON] , суд дійшов висновку про відсутність спору про право матеріальне, беручи до уваги, що факт, що підлягає встановленню, має юридичне значення, тобто від нього залежить виникнення майнових прав заявника [PERSON] , і встановлює факт належності правовстановлюючого документа, а саме: заповіт Серії ААН № 952140 від 04 березня 1999 року, зареєстрований в реєстрі за № 1-609, посвідчений Матвіюк Р.Ф., завідуючою Нововолинською державною нотаріальною конторою, на ім`я [PERSON] , а також свідоцтво про право на спадщину за законом Серії ААК № 790293 від 10 січня 1998 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-76, яке видане завідуючою Нововолинською держнотконторою - Р.Ф. Матвіюк, на ім`я [PERSON] , в дійсності належать гр. [PERSON] , який помер [INFO] , який необхідний заявнику для отримання спадщини, що передбачено п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України.

Outcome: approved