Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

У серпні 2024 року АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернулось до суду з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором про споживчий кредит ( для придбання транспортного засобу) №515/0090 від 07.05.2021, яка станом на 14.06.2024 складає 173\~044,44 грн, з яких : 173\~027,31 грн. заборгованість за основним боргом; 17,13 грн. проценти за користування кредитом. В рахунок погашення заборгованості [PERSON] у розмірі 173\~044,44 грн. звернути стягнення на майно, передане в заставу відповідно до договору застави нерухомого майна №515/0090/1 від 07.05.2021, а саме : транспортний засіб марки FIAT, моделі DOBLO, реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2020, колір білий, об`єм двигуна 1248, номер шасі( кузова, рами) № [NUMBER] , що належить [PERSON] , шляхом реалізації предмета застави на електронних торгах відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, що має бути визначена на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В обґрунтування позову вказує, що між сторонами укладений Договір про споживчий кредит (для придбання транспортного засобу) від 07 травня 2021 року №515/0090. Відповідно до умов кредитного договору, Кредит надається у розмірі 276\~900,00 грн. на строк 24 місяці. З остаточним терміном повернення кредиту не пізніше 06 травня 2023 року. За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку проценти у розмірі 0,01% річних. Відповідно до пункту 3.3.3. Договору позичальник зобов`язався здійснювати повернення кредиту та сплату процентів за користування ним щомісячно ануїтетними платежами в розмірі 11\~538,70 грн. шляхом внесення коштів на поточний рахунок. Перший ануїтетний платіж Позичальник сплачує до 07 червня 2021 року, у подальшому не пізніше 07 числа кожного місяця. Останнє погашення основної суми бору Позичальник здійснив 07.03.2022 року у сумі 41,70 грн, що підтверджується виписками, після чого сплата платежів не здійснювалась Позичальником. Станом на 14.06.2024 в результаті невжиття заходів Позичальником щодо погашення заборгованості перед Банком, існує заборгованість за договором про споживчий кредит (для придбання транспортного засобу) № 515/0090 від 07.05.2021, яка складає 173 044,44 грн, з яких: - заборгованість за основним боргом (кредитом) в сумі 173 027,31 грн; - проценти за користування кредитом в сумі 17,13 грн. 07.05.2021 в якості забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором Банком укладено з [PERSON] договір застави майна № 5150090/1. Згідно п. 2.4 Договору застави, Заставодавцем передано в заставу рухоме майно, а саме транспортний засіб, що має наступні характеристики: марка FIAT, модель DOBLO, реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2020, колір білий, об?єм двигуна 1248, номер шасі (кузова, рами) № [NUMBER] . Запис про обтяження заставою рухомого майна - Предмета застави 07.05.2021 року внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, що підтверджується витягом № 72442737 (зареєстроване обтяження заставою 07.05.2021 за реєстраційним записом № 28838673). До моменту обтяження заставою Предмет застави під обтяженням не перебував, що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 07.05.2021 № 72442337. Предмет застави належить Заставодавцю на підставі: свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 05.05.2021 року серії [NUMBER] , виданим ТСЦ 6341; договору купівлі-продажу 2621А від 15.03.2021, листа ТОВ «Авторіна» від 06.05.2021 про підтвердження отримання авансу, акту прийому-передачі автомобіля від 05.05.2021 до договору купівлі-продажу. З метою досудового врегулювання спору, позивач 22.04.2024 року на адресу фактичного місця проживання відповідача направив повідомлення № 55/5.2-02/49326/2024 про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання та початок судового провадження за кредитним договором. Дане повідомлення було повернуто на адресу банка за «закінченням терміну зберігання». На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Подав до суду заяву, в якій просив проводити судове засідання без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань був повідомлений своєчасно та належним чином шляхом вручення рекомендованого повідомлення, а також шляхом повторного надсилання судової повістки за зареєстрованим місцем проживанням та розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомив, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч. 3 ст. 131 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4\~ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Судом встановлено, що 07 травня 2021 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладений Договір про споживчий кредит №515/0090 (для придбання транспортного засобу) (а. с. 13-22). Відповідно до пункту 2.2 Договору кредит надається в загальному розмірі 276\~900,00 грн. на строк 24 місяці з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 06 травня 2023 року якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно умовами Договору. Згідно пункту 2.3 Договору кредит надається для придбання транспортного засобу за договором купівлі-продажу. Відповідно до пункту 2.4.1 Договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) у розмірі 0,01 % річних . Зазначена в цьому пункті Договору процентна ставка є фіксованою. Відповідно до пункту 3.3.3. Договору позичальник зобов`язався здійснювати повернення кредиту та сплату процентів за користування ним щомісячно ануїтетними платежами в розмірі 11\~538,70 грн. шляхом внесення коштів на Поточний рахунок, які Банк, використовуючи право договірного списання коштів, надане йому згідно з умовами цього Договору, списує в рахунок погашення Основної суми боргу за Кредитом та сплати процентів відповідно до черговості, визначеної цим Договором. Перший ануїтетний платіж Позичальник сплачує до 07 червня 2021 року, у подальшому не пізніше 7 числа кожного місяця. Останній платіж в рахунок повернення Кредиту та процентів Позичальник зобов`язується здійснити не пізніше терміну (дати) остаточного повернення Кредиту, визначеної цим Договором. Пунктом 3.2.1 кредитного договору встановлено, що банк здійснює надання кредиту одноразово у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок продавця транспортного засобу ТОВ «Авторіна», код ЄДРПОУ 38878523, рахунок № [NUMBER] , відкритий у АТ «ОТП БАНК», код банку 300528. На підставі укладеного між ТОВ «Авторіна» та [PERSON] , договору купівлі продажу № 26/21А від 15 березня 2021 року, позичальник отримав у власність транспортний засіб марки FIAT Doblo Cargo В.1.3 MjE5+Lungo, VIN [NUMBER] , колір БІЛИЙ, рік випуску-2020 (а.с.31-33) Відповідно до листа вих. №36/21 від 06.05.2021 ТОВ «Авторіна» засвідчив, що клієнт [PERSON] зробив авансовий платіж у розмірі 200\~000,00 грн.(а.с.34) Відповідно до акту прийому-передачі автомобіля від 05.05.2021 року до умов Договору купівлі-продажу №26/21А від 15.03.2021 року продавець передав, а покупець [PERSON] прийняв новий автомобіль FIAT у повній комплектації та технічно-справному стані (а.с.35) 07.05.2021 року у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна зареєстровано обтяження на заставний автомобіль (а.с.64-66). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України) Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч.2 ст. 615 Цивільного кодексу України) Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Як підтверджується наявними у справі доказами, відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту, у зв`язку з чим станом на 14.06.2024 року виникла заборгованість за Договором про споживчий кредит №515/0090 від 07.05.2021 року, яка становить 173\~044,44 грн., що складається з: загальної суми простроченого кредиту (основного боргу) 173\~027,31 грн.; проценти за користування кредитом у розмірі 17,13 грн., що підтверджується наданими позивачем розрахунками заборгованості по вищезазначеному договору, в свою чергу відповідач не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які мали підтвердити належне виконання відповідачем договірних зобов`язань (а.с.44-63) З метою забезпечення виконання зобов`язання кредитним договором між Акціонерним товариство «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладений договір застави майна № 34515/0090/1 від 07.05.2021 року (а.с.23-29) Відповідно до пункту 2.4 Договору застави, предметом застави за цим Договором є рухоме майно, а саме: транспортний засіб марки FIAT, модель DOBLO, реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2020, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , колір білий, боєм двигуна [NUMBER] , придбаний за Договором купівлі-продажу №26/21А від 15.03.2021, укладеним між Заставодавцем та продавцем транспортного засобу ( а.с.24-29). Договірна вартість застави за погодженням сторін складає 476\~900,00 грн. Відповідно до пункту 7.1 Договору застави, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у випадках, передбачених кредитним договором, цим договором та законодавством, в тому числі у разі невиконання або неналежного виконання заставодавцем умов зобов`язання, зокрема, але не виключно, якщо в строки, встановлені кредитним договором, заставодавець не поверне заставодержателю суму кредиту, та/або не сплатить проценти за користування кредитом, та/або не сплатить комісії та/або іншу заборгованість, платежі, неустойки (пені, штрафи), що передбачені та/або випливають із зобов`язання, а також у разі відкриття господарським судом щодо заставодавця провадження у справі про неплатоспроможність, а також в інших випадках, передбачених кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь - яка з гарантій/запевнень або будь-який документ, надані заставодавцем у відповідності з цим договором, виявляться недійсними. Відповідно до пункту 7.4.1 Договору застави, заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави, будь-яким способом, не забороненим законодавством в тому числі, за рішенням суду у встановленому законодавством та цим договором порядку. Відповідно до пункту 12 Кредитного договору повідомлення та інша кореспонденція між сторонами з цим договором здійснюється у письмовій формі шляхом направлення рекомендованих листів та/або вручення відповідних документів під особистий підпис іншої сторони, або іншим способом, який дозволяє достовірно довести дату та зміст відправки. Відповідна кореспонденція вважається направленою та отриманою належним чином, якщо її було направлено за адресою сторони, зазначеною у цьому договорі або в кредитній заявці або останньому письмовому повідомленні відповідної сторони. 17.06.2024 року Банк направив на адресу відповідача повідомлення про порушення забезпечених заставою зобов`язань за адресою, яка вказана позичальником у кредитному договорі, факт відправки повідомлення підтверджується рекомендованим повідомленням (а. с. 38-42) Загальне правило щодо набуття права звернення стягнення на заставлене майно законодавчо закріплено як можливість задовольнити свої законні вимоги за рахунок заставленого майна, що надається на підставі рішення суду. Інше може бути встановлено законом або договором. Згідно зі статтею 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку з пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Частинами першою та другою статті 560 ЦК України встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, статтею 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності визначено звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника. Статтею 20 Закону України «Про заставу» визначено, що заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Відповідно до частини першої статті 21 Закону України «Про заставу», реалізація заставленого майна здійснюється шляхом його продажу на аукціонах (публічних торгах), у тому числі у формі електронних торгів, якщо інше не передбачено договором, а державних підприємств та відкритих акціонерних товариств, створених у процесі корпоратизації, всі акції яких перебувають у державній власності, - виключно з аукціонів (публічних торгів). Відповідно до частини першої статті 25 ЗУ «Про заставу» якщо при реалізації предмета застави виручена грошова сума перевищує розмір забезпечених цією заставою вимог заставодержателя, різниця повертається заставодавцю. Аналіз статей 546, 572, 576, 577 ЦК України, статей 1, 4 Закону України «Про заставу» дає підстави для висновку, що суть застави полягає в тому, що кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про порушення позичальником [PERSON] умов кредитного договору, що полягає в тому, що позичальник грошові кошти в обумовлені сторонами строки не повернула, у зв`язку з чим у АТ «Державний ощадний банк України» виникло право за рахунок предмета застави здійснити задоволення своїх потреб. За наведених обставин позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір, що був сплачений позивачем при звернені до суду, у розмірі 6 056 гривень 00 копійок. Враховуючи наведене та

Outcome: approved