Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-01 00:00:00

У січні 2025 року позивач [PERSON] в особі свого представника - адвоката Школик М.Я. звернулася до Дарницького районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 24 березня 2018 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Підставою для розірвання шлюбу зазначається те, що з 2023 року фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між подружжям припинилися, сторони проживають окремо один від одного, зв`язок не підтримують, сім`я сторін розпалась остаточно, шлюб носить лише формальний характер, примирення є неможливим. Відтак, позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, у зв`язку з чим наполягає на його розірванні. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Котенко Р. В. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12 лютого 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання на 06 березня 2025 року. 03 березня 2025 року через підсистему «Електронний суд» представником позивача була подана заява про розгляд справи без участі позивача та її представника. Представник позивачки також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. 06 березня 2025 року судове засідання не відбулось у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Котенко Р. В. Судове засідання призначено на 31 березня 2025 року. У судове засідання 31 березня 2025 року сторони не з`явились, про час, місце та дату слухання справи повідомлялись належним чином. Будь-які заяви та клопотання про відкладення розгляду справи від відповідача до суду не надходило. Суд, порадившись на місці, ухвалив розгляд справи відкласти на 02 травня 2025 року на 14:00 год. для повторного повідомлення сторін. У судове засідання 02 травня 2025 року позивачка та відповідач не з`явились, про час, місце та дату слухання справи повідомлялись належним чином. До суду повернулись зворотні повідомлення від АТ "Укрпошта", якими відповідачу направлялись за його зареєстрованим місцем проживання судові повідомлення про судові засідання, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ч. ч. 2, 4, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За наведених обставин суд вважає можливим провести розгляд справи без участі сторін. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 24 березня 2018 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] . Муніципалітетом Ере зареєстровано шлюб в Ратуші Ере, Ерескебінг, Данія, № в реєстрі 22086. Зазначене підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданим Муніципалітетом Ере, Ерескебінг, Данія, 22 листопада 2024 року. Апостиль від 17 грудня 2024 року проставлений Міністерством закордонних справ Данії за № [NUMBER]. Справжність підпису перекладача, який здіснив переклад Свідоцтва про шлюб на українську мову, засвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сингаївською С.О. 16 січня 2025 року за реєстровим номером 313. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави. У даних правовідносинах наявний іноземний елемент, зважаючи на те, що шлюб був укладений на території іноземної держави. Відповідно до статті 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. У випадках, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом може бути визначено за угодою сторін. Питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави), у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно із Законом України «Про міжнародне приватне право». Відповідно до ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: 1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону; 2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача; 3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України; 4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні; 5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні; 6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання; 7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України; 8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України; 9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України; 10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном; 11) якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України; 12) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України. Як вбачається із доданих до позовної заяви документів, шлюб між сторонами був укладений не в Україні. Згідно зі ст. 58 Закону України «Про міжнародне право», шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умовами додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Стаття 60 зазначеного Закону регулює питання правових наслідків шлюбу. Згідно із ч.1, 2 статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним. Позивачка [PERSON] є громадянкою України, що вбачається із копії паспорта громадянина України, що виданий на ім`я [PERSON] 14 травня 2024 року, має зареєстроване місце проживання на території України. Відповідач [PERSON] також є громадянином України, має зареєстроване місце проживання в Україні. Відтак, за правилами статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» має бути застосоване право України. Позивачка вказує, що збереження їх сім`ї та примирення є неможливими, і подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Відповідно до частини першої статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із статтями 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивачка скористалася цим правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Беручи до уваги доводи позивача, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За наявності таких обставин справи суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для надання строку для примирення сторін немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача і не заперечується відповідачем. Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Згідно з частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (абзац 2 частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України). Судові витрати, відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Outcome: approved