Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики № 76274442 від 17.09.2023 у розмірі 19 815,15 грн. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що між первісним позикодавцем та відповідачем був укладений договір позики, за яким відповідач отримав грошові кошти у кредит та взяв на себе зобов`язання повернути їх позикодавцю у строк, обумовлений договором, а також сплатити проценти за користування грошовими коштами. Однак, взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконав, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість. У подальшому, між первісним позикодавцем та позивачем було укладено договір факторингу, за умовами якого позивач отримав право вимоги до відповідача. Оскільки заборгованість відповідачем не погашена, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів. Аргументи учасників справи. Відповідач відзиву на позов не надав, з будь-якими клопотаннями та заявами до суду не звертався. Участь у справі сторін та інших учасників справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, про причини своєї неявки суд не повідомила. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленої про дату, час та місце судового засідання відповідача, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 17 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (надалі - Первісний кредитор, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та [PERSON] було укладено Договір позики №76274442 (5-7). Згідно з п. 1 Договору позики, за цим Договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору строк (надалі - «Строк Позики»), шляхом їх перерахування на банківський рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми Позики. Пунктом 2 Договору позики визначені умови надання позики, а саме: сума позики становить 1 300 грн.; строк позики - 30 днів; процентна ставка (базова) 2,5 % (фіксована); дата надання - 17.09.2023; дата повернення позики - 16.10.2023; орієнтовна реальна річна процентна ставка 114 432,08 %; орієнтована загальна вартість позики 2 275,00 грн. Відповідно до п. 4 Договору проценти нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок Позики, виходячи із строку фактичного користування Позикою та до повного погашення заборгованості за договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування Позикою, визначеного Договором/додатковими угодами. Підписанням цього договору позики відповідач підтверджує, що він ознайомлений на сайті https://mycredit.ua/ru/documents -license/, з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачено ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг (п.п. 5.1. п.5 договору позики), а також погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents -license/,, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладання цього договору йому зрозумілі (п.п. 5.3. п. 5 договору позики). Згідно з п. 20 Договору цей Договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно з Законом України «Про електронну комерцію». Вказаний договір підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором q3vzP16WBS. Згідно з даними додатку № 1 до Договору позики № 76274442 від 19.09.2023 сторони узгодили таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, відповідно до якої, сума кредиту становить 1 300,00 грн, сума нарахованих процентів за користування кредитом становить 975,00 грн, реальна річна процентна ставка 114 432, 08 грн, загальна вартість кредиту - 2 275,00 ( зворотня сторона а.с. 7-8 ). Відповідно до додаткової угоди до договору позики № 76274442 від 17.09.2023 на підставі звернення позичальника, здійсненого за допомогою засобів інформаційно-телекомунікаційної системи, позикодавець збільшує суму наданої позичальнику позики з 1 300,00 грн на 3 700, 00 грн. Таким чином, загальний розмір наданої позики становить 5 000, 00 грн (п.1). Орієнтована загальна вартість позики - 8 500, 00 грн (п.2.1), (а.с. 9). Згідно з даними додатку № 1 до Договору позики № 76274442 від 19.09.2023 (зі змінами, внесеними згідно додаткової угоди № 76274442 від 19.09.2023) сторони узгодили таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, відповідно до якої, сума кредиту становить 1 300,00 грн та 3 700,00 грн, сума нарахованих процентів за користування кредитом становить 3 500,00 грн, реальна річна процентна ставка 114 432, 08 грн, загальна вартість кредиту 8 500, 00( а.с. 10 ). Вказаний Договір позики, Додаткова угода, Додаток № 1 до Договору позики № 76274442 від 19.09.2023 та Додаток № 1 до Договору позики № 76274442 від 19.09.2023 (зі змінами, внесеними згідно додаткової угоди № 76274442 від 19.09.2023) укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, порядок (технологія) укладання договору та спосіб ідентифікації, верифікації позичальника. Згідно з розрахунком заборгованості за період з 27.02.2024 по 31.10.2024 станом на 31.10.2024 заборгованість [PERSON] за договором позики № 76274442 від 17.09.2023 складає 19 815 00 грн (а.с. 17). 14.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено Договір факторингу № 14/06/21 та акт прийому-передачі Реєстру боржників №18 від 27.02.2024 за даними яких фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошових вимог, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плата за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у Реєстрі боржників, який формується згідно з даними Додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору (а.с.11-12, 15). 28.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено Додаткову угоду № 2 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 за даними якої, відповідно до п. 1.3 Договору факторингу з відповідними змінами «Клієнт зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за Договором позики фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про фактора, у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства» (а.с. 13). 27.02.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено Додаткову угоду № 20 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 (а.с. 14). Згідно з витягом з Реєстру боржників № 18 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги за кредитним договором № 76274442 від 17.09.2023, сума заборгованості [PERSON] становить 19 815, 00 грн (а.с 16). Мотиви, з яких виходить суд, застосовані норми права та висновки суду. За загальним правилом, встановленим статтею 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ст. 207 ЦК України). Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із пунктами 5, 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначенимстаттею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (пункт 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). На підтвердження наявності заборгованості відповідача представник позивача надав розрахунок заборгованості, згідно з яким заборгованість відповідача перед позивачем становить 19 815, 00 грн. Разом з тим матеріали справи не містять жодних належних та достатніх доказів того, що кредитні кошти були отримані відповідачем. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаною нормою Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. В той же час розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку кореспондує висновкам Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 р. № 6-16цс15. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про перерахування коштів відповідачу, ані довідки про проведення транзакції, що відповідає номеру картки, який вказано у договорі № 76274442, ані банківської виписки щодо перерахування коштів [PERSON] , ані квитанції про перерахування коштів, тощо. Водночас, позивачем ані у позовній заяві, ані за час розгляду справи не порушувалось клопотання про витребування доказів на підтвердження факту перерахування кредитодавцем коштів на рахунок [PERSON] . Позивач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами щодо доведеності позовних вимог, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 755/18920/18). З огляду на викладене суд позбавлений можливості в повній мірі встановити обсяг прав та обов`язків сторін договору, строк набрання чинності цим договором, виконання інших умов, яких досягли сторони при укладенні договору, та встановлення яких є необхідним для правильного вирішення цієї справи. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, відповідно до ч. 8 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Ураховуючи вищенаведений аналіз поданих позивачем доказів, приписів чинного законодавства та правових позицій Верховного Суду, які є обов`язковими до застосування, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять належних і достатніх доказів на підтвердження того, що правопопередником позивача на користь відповідача були перераховані кошти. З огляду на викладене суд вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, отже судовий збір та судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі статей 525, 627-629, 1054 ЦК України та

Outcome: dismissed