Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, у якому зазначила, що 29.04.2017р. вона зареєструвала з відповідачем шлюб, Люботинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківської області, актовий запис №29. У позивача та відповідача є спільна дитина, [PERSON] , [INFO] . На даний час у них з відповідачем неприязні стосунки, вони не мають взаємопочуттів, розуміння та довіри. Спільне життя з відповідачем не склалося, у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутнє взаєморозуміння. Кожен має протилежні погляди на життя та сім`ю, у зв`язку з чим сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Збереження шлюбу неможливе. Шлюбні відносини з відповідачем фактично припинилися у кінці 2024 року. Позивачка просила не надавати час для примирення. Ухвалою суду від 10 квітня 2025 року відкрито провадження у справі. Позивачка у судовому засіданні просила шлюб розірвати, вказала, що спільного бюджету немає, спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини припинені з лютого 2025 року. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, просив шлюб розірвати. Зазначив, що дружина йому зрадила і вони не живуть разом з лютого 2025 року. Суд, вислухавши позивачку та відповідача, перевіривши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Шлюб між [PERSON] та\~ [PERSON] зареєстровано 29 квітня 2017 року Люботинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №29, прізвища сторін після укладення шлюбу: «[PERSON] », « [PERSON] ». У [PERSON] та\~ [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] . Частиною 1 ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до положень ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини або чоловіка на особисту свободу і недоторканість. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Спільне життя не склалося, шлюбно-сімейні відносини припинилися у кінці 2024 року, спільне господарство не ведеться, відновлення сімейних відносин неможливо. За таких обставинах суд вважає, що родина існує формально, подальше спільне життя подружжя у законному шлюбі і збереження родини неможливо, у зв`язку з чим шлюб підлягає розірванню. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Спір про поділ спільного майна відсутній. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позивачка не наполягала на стягненні судового збору з відповідача, суд залишає судові витрати за позивачкою. На підставі викладеного,

Outcome: approved