Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити для [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , додатковий строк тривалістю в три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору представник позивача покликається на те, що\~ [INFO] померла мати позивача [PERSON] [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй нерухоме майно, а саме: частку у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , що належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.01.1999 року; частку у праві власності на земельну ділянку площею 0,0675\~га кадастровий номер: 4611200000:06:062:0057, що належала померлій на підставі витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. [PERSON] являється спадкоємцем за законом після смерті її мами [PERSON] , яка померла [INFO] . 23 січня 2025 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Чернилевської\~М.\~М. з заявою про прийняття спадщини, однак приватним нотаріусом було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що [PERSON] пропустила шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини. У встановлений законом шестимісячний строк позивач [PERSON] не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки перебувала на лікуванні в період з 01.12.2023 року по 08.01.2024 року, про що свідчить довідка від лікаря. Отже, позивач [PERSON] вважає, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин. Представник відповідача не скористався правом на подання відзиву. Позивач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої просив розглянути справу за відсутності позивача та його представника, не заперечують проти постановлення по даній справі заочного рішення. Представник відповідача у судове засідання повторно не прибув, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без його участі не подавав, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. Третя особа\~ [PERSON] повторно у судове засідання не прибув, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку\~ст. 247 ЦПК України\~за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд відповідно до вимог ч. 7\~ст. 81 ЦПК України, розглянув можливість самостійно збирати докази і не знайшов підстав для реалізації такого свого права, оскільки ніщо не ставить під сумнів добросовісність здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав та обов`язків. Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто, коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. В будь-якому випадку право на справедливий судовий розгляд забезпечується, серед іншого, процедурою апеляційного перегляду судових рішень, де сторона не позбавлена можливості подання нових доказів, якщо буде доведено поважність причин їх неподання в суді першої інстанції (ч. 3 ст. 367 ЦПК України). Тому, якщо у сторін наявні ті чи інші аргументи або докази, на які даним судовим рішенням не буде надано відповіді, така сторона вправі навести їх в апеляційній скарзі, одночасно вказавши причини неподання їх суду першої інстанції. Заяви та клопотання учасників справи. 25.03.2025 представником позивача адвокатом\~Мундяком\~М.\~М. подано до суду клопотання про заміну у справі заінтересованої особи на третю особу, окрім того подано заяву про проведення судового засідання, яке призначене на 25.03.25\~р. без участі позивача та його представника, не заперечують щодо закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду, клопотання про заміну заінтересованої особи просять задоволити. 22.04.2025 представник позивача подав на адресу суду заяву, згідно якої просив розглянути справу за відсутності позивача та його представника, не заперечують проти постановлення по даній справі заочного рішення. 13.05.2025 представник позивача подав на адресу суду заяву, згідно якої просить розглянути справу за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задоволити, не заперечують проти постановлення в справі заочного рішення. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 06.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження. Ухвалою підготовчого засідання від 25.03.2025клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Мундяка Мирона Мироновича про заміну у справі заінтересованої особи на третю особу задоволено, замінено у справі заінтересовану особу [PERSON] на третю особу [PERSON] , закрито підготовче провадження та призначено справу за позовом [PERSON] до Виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області, третя особа: [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши відсутність з боку сторін заяв про врегулювання спору, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. З копії паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 17.11.2021, орган, що видав 4638, вбачається, що такий видано на ім`я [PERSON] , [INFO] /а.с.5/. З витягу з реєстру Стрийської територіальної громади номер витягу 2023/005196270 від 11.07.2023 вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] /а.с.6/. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11 січня 1986 року, вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] /а.с.7/. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 06 червня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Стрию реєстраційної служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, вбачається, що 06 червня 2015 року між [PERSON] і [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис №185, прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] /а.с.8/. З копії паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 25.06.2020, орган, що видав 4638, вбачається, що такий видано на ім`я [PERSON] , [INFO] /а.с.9/. З копії довідки №919 про реєстрацію місця проживання особи, виданої 22.06.2020 адміністратором ЦНАП за відомостями виконавчого комітету Стрийської міської ради, вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] /а.с.11/. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26 жовтня 1983 року, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] /а.с.12/. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04 липня 2023 року Стрийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що 04 липня 2023 року складено відповідний актовий запис №16 /а.с.13/. З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що [PERSON] на праві спільної часткової приватної власності належала 1/5 частки земельної ділянки площею 0,0675\~га з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 4611200000:06:062:0057 /а.с.14/. З копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 13.01.1999 року державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур\~У.\~Т., вбачається, що спадкоємцем майна гр. [PERSON] , який помер [INFO] , є його дружина [PERSON] , діти [PERSON] , [PERSON] , що мешкають в [ADDRESS] і спадкують в рівних частинах; спадкове майно складається з 1/3 частини житлового будинку разом з господарськими спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] та розташований на земельній ділянці площею 600\~кв.м /а.с.15/. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої 23 січня 2025 року приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Чернилевською\~М.\~М., [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] та частку у праві власності на земельну ділянку площею 0,0675\~га кадастровий номер: 4611200000:06:062:0057, які залишились після смерті [INFO] її матері [PERSON] , оскільки вона у встановлений шестимісячний термін не подала заяву про прийняття спадщини /а.с.16/. З копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27.01.2014 року державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур\~У.\~Т., вбачається, що спадкоємцем майна гр. [PERSON] , 1923 року народження, яка померла [INFO] , є її онука гр. [PERSON] , [INFO] , яка проживає в [ADDRESS] , РНОКПП № [NUMBER] , батько якої [PERSON] помер [INFO] , спадщина, на яку видане свідоцтво складається з 2/3 частин житлового будинку разом із відповідною частиною належних до нього господарських споруд, що знаходиться по [ADDRESS] /а.с.17/. З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, індексний номер витягу: 16783420 від 27.01.2014, вбачається, що [PERSON] на праві спільної часткової приватної власності належить 2/3 частини житлового будинку, об`єкту житлової нерухомості, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] /а.с.18/. З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що [PERSON] на праві спільної часткової приватної власності належить 3/5 частки земельної ділянки площею 0,0675\~га з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 4611200000:06:062:0057 /а.с.19/. З копії договору дарування 1/5 частки у праві власності на земельну ділянку, посвідченого 10.11.2022 року приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Чернилевською\~М.\~М., вбачається, що [PERSON] подарував і передав у власність 1/5 частку у праві власності на земельну ділянку загальною площею 0,0675\~га, кадастровий номер земельної ділянки: 4611200000:06:062:0057, місце розташування: [ADDRESS] , [PERSON] /а.с.20-21/. З довідки, виданої лікарем-хірургом КНП Стриської міської ради «ТМО «СМОЛ» [PERSON] , вбачається, що [PERSON] , 1986\~р.\~н., знаходилась на амбулаторному лікуванні у хірурга поліклініки з д-зом: комбінований геморой, кровотеча з гемороїдальних вен, больовий синдром з 01.12.23\~р. по 08.01.24\~р. /а.с.22/. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до статей\~1216,\~1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті\~1269, частини першої статті\~1270 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частинами першою, другою\~статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина 3 статті 1272 ЦК України). Зважаючи на наведене, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовом про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга\~статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд має досліджувати поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах\~від 26 вересня 2012 року в справі № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року в справі № 6-1486цс15 і підтримана Верховним Судом, зокрема, у постановах від 28 лютого 2018 року в справі № 318/1037/15, від 21 жовтня 2019 року в справі № 662/1724/18, від 24 січня 2020 року в справі № 192/1663/17. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, визначеного\~статтею 1270 ЦК України, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку, з урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постановах від 11 липня 2018 року в справі № 381/4482/16-ц (провадження\~№ 61-12844св18) та від 11 листопада 2020 року в справі № 750/262/20 (провадження\~\~№ 61-14038св20), від 28 березня 2022 року в справі № 750/2158/21 (провадження\~№ 61-753св22)\~\~Верховний Суд зробив висновки про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Водночас, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи спори про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суди мають враховувати, що прийняття спадщини є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини потрібними є волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Підставою для визначення судом додаткового строку для подання заяви є виключно наявність поважних причин, тобто таких, які безумовно унеможливлювали вчинення особою дій по прийняттю спадщини. Такі причини та обставини мають існувати об`єктивно, тобто незалежно від особистих уявлень спадкоємця чи сприйняття ним певних фактів. Встановлений законом шестимісячний строк є цілком розумним та достатнім для вчинення спадкоємцем юридично значимих дій щодо прийняття спадщини, а тому причини, які об`єктивно унеможливлювали вчинення дій щодо прийняття спадщини, мають існувати протягом усього цього строку, або принаймні його істотної частини з такими наслідками, щоб протягом решти строку спадкоємець об`єктивно не мав змоги реалізувати своє право на прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо:\~\~1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22, від 16 листопада 2023 року у справі № 523/4713/19. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі\~№ 129/1033/13 (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Цивільна справа вирішується з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри. За правилами доказування, визначеними статтями\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] строк на прийняття спадщини після її смерті спливав 04.01.2024 року. 23 січня 2025 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Чернилевської\~М.\~М. з заявою про прийняття спадщини, однак приватним нотаріусом було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що [PERSON] пропустила шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини.. В обґрунтування позову представник позивача покликається на те, що у встановлений законом шестимісячний строк позивач [PERSON] не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки перебувала на лікуванні в період з 01.12.2023 року по 08.01.2024 року, про що свідчить довідка від лікаря, тому вважає, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Зазначене ґрунтується на правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 29 червня 2023 року справа №733/1500/21. Поважними причинами пропуску строку, з урахуванням конкретних фактичних обставин справи, можуть визнаватись, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 26 червня 2024 року №760/19816/21. Відповідно до висновків, наведених в постанові Верховного Суду від 7 грудня 2023 року у справі №548/2415/21, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного\~статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються індивідуально в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Звертаючись до суду з цим позовом, позивач як на поважну причину пропуску строку на прийняття спадщини посилається на те, що вона перебувала на лікуванні в період з 01.12.2023 року по 08.01.2024 року. На підтвердження своїх позовних вимог позивач надала суду докази, а саме - довідку, відповідно до якої [PERSON] , 1986\~р.\~н., знаходилась на амбулаторному лікуванні у хірурга поліклініки з д-зом: комбінований геморой, кровотеча з гемороїдальних вен, больовий синдром з 01.12.23\~р. по 08.01.24\~р. У подальшому позивач до лікаря не звертався і у справі відсутні будь-які дані про подальший перебіг захворювання, його виявлення чи загострення. Надані позивачем докази можуть свідчити про існування обставин щодо неможливості звернення до нотаріуса лише протягом останнього місяця і чотирьох днів шестимісячного строку для прийняття спадщини. У решті, а саме - 4 місяці і 26 днів позивач не надав доказів про наявність будь-яких поважних причин, які б унеможливлювали її звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Крім того, позивач не надала доказів про неможливість направлення нею нотаріусу такої заяви поштою відповідно до пунктів 2.1, 3.5 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. У постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 153/3/16-ц (провадження\~\~№ 61-6815св18) Верховний Суд погодився з висновками суду апеляційної інстанції про те, що зазначені позивачем причини пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька не можуть бути визнані поважними, оскільки вони не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення цих дій. Позивач не зазначив, що перешкоджало йому подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини засобами поштового зв`язку. Крім того, Верховний Суд у постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17 (провадження № 61-38298св18) зазначив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема тривала хвороба спадкоємців. Такі висновки містяться і у постанові від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20). Отже, виходячи з наведених прикладів, саме тривала хвороба спадкоємця або гостре раптове захворювання такої особи з врахуванням усіх інших обставин справи може у сукупності доводити існування об`єктивних та істотних перешкод для своєчасного звернення із заявою про прийняття спадщини. Факт перебування на лікуванні в закладі охорони здоров`я не у всіх випадках може вважатися безумовною підставою для визначення додаткового строку. Важливими у цьому аспекті є необхідність врахування тривалості стаціонарного чи амбулаторного лікування, характеру захворювання, стану хворого тощо. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 11 липня 2022 року в справі № 650/48/20 (провадження № 61-10889св21). У постанові від 13 квітня 2022 року у справі № 373/118/20 (провадження\~№ 61-20156св21) Верховний Суд дійшов висновку, що нетривале перебування позивача на амбулаторному, а не стаціонарному лікуванні не є у розумінні частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~тими перешкодами, які унеможливлювали звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини як за місцем знаходження спірного майна, так і за місцем свого проживання. Отже, у позивача не було об`єктивних, непереборних, істотних труднощів подати заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк, у зв`язку з чим Верховний Суд скасував оскаржувані судові рішення та ухвалив нове про відмову в задоволенні позову. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 148/2003/20 (провадження № 61-404св22) зазначено, що позивач посилався на такі причини пропуску шестимісячного строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини: хвороба; постійне проживання за кордоном у Федеративній Республіці Німеччині; наявність встановлених жорстких карантинних обмежень,\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ в результаті чого установи та організації у цій країні не працювали. Верховний Суд погодився з висновками суду апеляційної інстанції про те, що наведені обставини\~\~\~\~\~\~\~\~ не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Під час шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини, позивач перебував на лікарняному 30 календарних днів та 10 календарних днів. Тож суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач не був позбавлений можливості в інший час протягом зазначеного шестимісячного строку надіслати поштою до нотаріальної контори заяву (повідомлення, телеграму) про прийняття спадщини чи подати відповідну заяву або надіслати її консулу. Доказів того, що позивач за станом здоров`я фізично не міг цього зробити до суду не надано. Враховуючи те, що строк для прийняття спадщини закінчився 04 січня\~2024 року, позивач не надала суду належних та допустимих доказів існування неподоланних перешкод для прийняття спадщини протягом періоду з моменту відкриття спадщини та до 01 грудня 2023 року (час звернення до лікаря), а також враховуючи те, що позивач тривалий час (більше року) не зверталась до нотаріуса і після спливу відповідного шестимісячного строку для прийняття спадщини та завершення лікування (в період з 09.01.2024 (дата завершення лікування) до 23.01.2025 (дата звернення до нотаріуса)), то, суд вважає позов безпідставним та не обґрунтованим, в зв`язку з чим такий задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed