Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

ТОВ ФК «Еліт Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовує тим, що 21.01.2020 року АТ «Альфа Банк» та відповідачкою шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200000 грн. Процентна ставка 26% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. АТ «Альфа банк» прийняв пропозицію відповідачки на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Тобто відповідачка погодилася на приєднання до публічної пропозиції, підтвердила акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодилася з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання. Паспорт споживчого кредиту надавався для ознайомлення відповідачці та вона погодилася з ним, підписуючи угоду. Вказаний документ на момент отримання відповідачкою кредитних коштів містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами зазначеному в цьому документі, розмірах і порядках нарахування. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачці у розпорядження кредитні кошти, а відповідачка в свою чергу не виконала умов кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 20.09.2021 становить 101155,35 грн. 20.09.2021 року між АТ «Альфа Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідачки. За [PERSON] станом на 20.09.2021 року обліковується заборгованість в розмірі 101155,35 грн. На підставі\~викладеного\~ТОВ\~«ФК «Еліт\~Фінанс»\~просить\~стягнути з\~відповідачки\~на\~свою користь\~заборгованість\~за\~кредитним договором\~у\~розмірі\~101155,35\~грн.\~та\~сплачений\~судовий збір,\~а\~також\~ витрати на правову допомогу у розмірі 7100,00 грн. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 08.04.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Представник ТОВ «ФК\~«Еліт\~Фінанс» в судове засідання не з`явився,\~подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю та пояснила, що 21.01.2020 року вона уклала з АТ «Альфа Банк» кредитний договір, на підставі якого отримала кредитні кошти в сумі 50000 грн., однак передбачені договором платежі по кредиту та відсотках здійснила лише перші два місяці від дати укладення договору, після чого в зв`язку з втратою роботи припинила погашення заборгованості по кредитному договору та її розмір в сумі 101155,35 грн. не оспорює. Заслухавши пояснення відповідача, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 21.01.2020 року між АТ «Альфа-Банк» та відповідачкою шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про надання кредиту №501225455, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якої відповідачка просила відкрити їй поточний рахунок з встановленим лімітом кредитної лінії у сумі 200000,00 грн. з встановленням відсоткової ставки за користування кредитною лінією у розмірі 26% річних. Мета Кредиту для особистих потреб. Згідно вказаної Оферти, банку надано право здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунку [NUMBER] , а всі відносини між позичальником та Банком та істотні умови надання та користування кредитом, які не врегульовані Угодою, запропоновано врегулювати договором, який визначає всі істотні умови надання та користування кредитом, додатково до тих, що вказані в угоді, і є невід`ємною частиною угоди та діюча редакція якого розміщена на сайті банку www.alfabank.com.ua. Згідно умов Оферти обов`язковий мінімальний платіж встановлено у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією, але не менше 50,00 грн. Дата сплати визначається відповідно до умов Додатку №4 до договору. Платежі з повернення кредиту запропоновано здійснювати відповідно до договору. Примірний графік та розрахунок сукупної вартості запропоновано навести у тарифах, які є невід`ємною частиною договору (а.с.5). Також,\~21.01.2020\~року відповідачкою підписаний паспорт споживчого кредиту (а.с.6). Відповідачка користувалася наданими їй кредитними коштами, що підтверджується випискою по особовим рахункам за період 21.01.2020-20.09.2021, а також не заперечувалось останньою в судовому засіданні (а.с.19-34). 20.09.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу №3, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитними договорами (а.с.9-13). З акту приймання-передачі реєстру боржників від 20.09.2021 року до договору факторингу №03 від 20.09.2021 року вбачається, що клієнт передав, а фактор прийняв згідно з вимогами п.2.3.1. договору реєстр боржників клієнта від 22.02.2021 року на компакт-диску, складений за формою згідно із додатком №1-2 до договору (а.с.17). Згідно додатку 1-1 до договору факторингу серед кредитних договорів, за яким право вимоги перейшло від АТ «Альфа-Банк» до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» зазначено кредитний договір №501225455 від 21.01.2020 року до боржника [PERSON] (а.с.14-15). Згідно з наданим позивачем розрахунком, в зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 20.09.2021 року вона має заборгованість у розмірі 101155,35 грн. з яких: 57183,78 грн. заборгованість за тілом кредиту; 28231,83 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 15739,74 грн. заборгованість за комісією (а.с.35). Між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, і таке виконання є належним. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. У ч.2 ст.517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, наведеною у постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц та від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц. За змістом ч.4 ст.263 ЦПК України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідачкою не заперечується, що нею не виконано своїх зобов`язань за вищевказаним договором №501225455, як на користь первісного кредитора, так і на користь позивача ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», до якого перейшло право вимоги за вказаним договором. На підставі вказаних норм закону, враховуючи, що відповідачка не виконала свої зобов`язання за договором, укладеними між нею та первісним кредитором, суд приходить до висновку, що право позивача, до якого перейшло право вимоги за ним, порушене і підлягає захисту, а тому з відповідачки на його користь необхідно стягнути заборгованість за вказаним договором у загальній сумі 101155,35 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із такого. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133\~ЦПК\~України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч.ч.1, 2 ст.141\~ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача, понесені ним, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт(надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною 8 ст.141\~ЦПК\~України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано договір №05-10/23 про надання правничої допомоги від 05.10.2023 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 07.03.2024 року, копію платіжної інструкції №1132 від 07.03.2024 р., копію свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю, (а.с.37-38, 39, 39 (зворотна сторона), 40). З приймання-передачі\~наданих послуг\~від 07.03.2024\~року\~вбачається,\~що\~загальна\~сума\~наданих\~послуг\~складає 7100,00\~грн.,\~а\~саме:\~надання\~первинної консультації\~замовнику у\~справі\~(1\~год.)\~-\~1000,00\~грн.;\~\~правовий аналіз\~наявних\~документів у\~замовника,\~правової ситуації\~із застосуванням\~відповідного законодавства,\~правових висновків\~ВС та\~ЄСзПЛ (3\~год.)\~3000,00\~грн.;\~\~підготовка та\~подання позовної\~заяви (3,1\~год.)\~ 7100,00\~грн.\~(а.с.39). Проте, враховуючи складність даної справи, яка відноситься до категорії малозначних, суд вважає заявлений до відшкодування розмір судових витрат на правничу допомогу необґрунтованим та явно завищеним. Отже, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, складність справи, обсяг об`єктивно необхідного часу для надання послуг адвокатом у даній справі, суд вважає обґрунтованим розмір вказаних витрат в сумі 5000 грн. На підставі\~вищевикладеного,\~

Outcome: approved