Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

У вересні 2024 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, в якому просила суд: позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Вимоги обґрунтовує тим, що з 07 лютого 2014 року по 22 жовтня 2015 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] від шлюбу народилася донька: [PERSON] , [INFO] . 15 грудня 2019 року між нею та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від шлюбу вони мають спільну дитину. Наразі, її донька [PERSON] перебуває на повному утриманні [PERSON] з часу розірвання шлюбу, вони не бачилися жодного разу; його місце перебування та контакти їй невідомі; у них відсутній будь - який зв?язок. Відповідач повністю ухилився від виконання своїх батьківських обов?язків, не спілкується з донькою, не піклується про її фізичний та духовний стан; ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки; не цікавиться її життям та здоров`ям; матеріально її не підтримує. Відповідач, своїм правом щодо направлення відзиву на позовну заяву не скористався; відзив на позовні вимоги до суду не надіслав. В судовому засіданні позивачка на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі з підстав, викладених у позові. Відповідач в судове засідання не з?явився; про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку; письмовий відзив на позов не надіслав, як і не направив свого представника для прийняття участі у розгляді справи. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала заяву [PERSON] та надала письмовий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] . Оскільки, позивачка не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, суд, відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухав пояснення позивачки, представника третьої особи, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ч.7 ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст.141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов?язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч.2, 4 ст.155 СК України). Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 лютого 2014 року, який, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2015 року розірвано (справа № 759/14837/15). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку: [PERSON] , [INFO] . Під час розгляду справи, судом встановлено, що малолітня донька сторін проживає спільно з матір?ю, її чоловіком ( [PERSON] ) та їх спільною донькою. Перебуває на повному утримання чоловіка позивачки. Ніякого спілкування з батьком ( [PERSON] ) дитина не має. Як вбачається із копії свідоцтва про шлюб, 15 грудня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №2571. Із довідки, виданої КП ?СК ?Старт? вбачається, що [PERSON] відвідує курси спортивної гімнастики, хореографії в клубі спортивного бального танцю ?Flash-Crystal?. Оплату занять здійснює [PERSON] , який [PERSON] привозить на тренування та забирає з тренувань. Згідно довідки Київської музичної шкоди №32 від 23 січня 2025 року, [PERSON] відвідує музичну шкоду з вересня 2023 року. Опікою та розвитком дитини займається [PERSON] (мати) та [PERSON] ( батько). Оплату занять здійснює [PERSON] . [PERSON] не пропустив жодного публічного виступу [PERSON] та завжди приходить з квітами. 20 січня 2025 року спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів №57 [PERSON] видано характеристику, із якої вбачається, що [PERSON] навчається в 6-А класі спеціалізованої школи №57, з поглибленим вивченням англійської мови. Характеристика на [PERSON] позитивна. Також зазначено, що опікою та навчанням дитини займається мама [PERSON] та [PERSON] . Вони приділяють належну увагу вихованню [PERSON] . Супроводжують її до шкоди та своєчасно забирають зі школи, цікавляться навчанням та розвитком дитини, співпрацюють з класним керівником, відвідують батьківські збори, беруть активну участь в житті класу. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім?ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров?я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст.165 СК України). Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року ?Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав?, судам роз?яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов?язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об?єктивного з?ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов?язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов?язками. Як вбачається із висновку, складеного Шевченківською районною в місті Києві державною адміністрацією від 03 лютого 2025 року за №109-674, що батько дитини - [PERSON] маючи можливість виконувати батьківські обов?язки по вихованню дитини, повністю ухилився, не цікавиться життям та здоров?ям дитини, інтересами, не бере участь у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини, не виявляє бажання спілкуватися з нею, матеріально не допомагає. Враховуючи зазначені обставини, комісія з питань захисту дитини вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки: [PERSON] , [INFO] . Під час розгляду справи, судом не встановлено, що з боку позивачки чинились перешкоди відповідачу у спілкуванні з донькою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків (ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину (ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України). Під час розгляду справи, судом достовірно встановлено, що відповідач самоусунувся від виховання доньки, нехтує батьківськими обов`язками, не виявляє турботи щодо своєї дитини, не цікавиться її життям і здоров`ям, не піклується про доньку та не відвідує її. Вихованням та доглядом за дитиною займається виключно позивачка та її чоловік. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зурахуванням інтересів дитини, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved