Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Позивач просить суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , право на завершення приватизації та отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Матір за життя не завершила процес її приватизації, відтак і він не може її успадкувати, хоч іншу спадщину прийняв вчасно, тому змушений звернутися до суду. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 18.03.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, витребувано копію спадкової справи. Позивач, згідно позовної заяви, просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Смизької селищної ради та відповідачка [PERSON] згідно поданих заяв позовні вимоги визнають і просять справу розглянути у їх відсутність. Згідно ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України суд ухвалює рішення про задоволення позову у випадку визнання позову відповідачем і якщо таке визнання прийняте судом. Таким чином, рішення ухвалюється в підготовчому судовому засіданні. Відповідно ч.2 ст.247, ч. 4 ст. 268 ЦПК України фіксування технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. [PERSON] народився [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] його матір`ю значиться « [PERSON] » (а.с.7). [PERSON] померла [INFO] у віці 88 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с.56). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.03.2023, зареєстрованого в реєстрі за №437 спадкоємцем майна [PERSON] є її син [PERSON] . Спадщина, на яку видане свідоцтво складається з 3/4 частки земельної ділянки площею 2,5439 га, що розташована на території Смизької селищної ради, власність на яку зареєстровано за позивачем, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав №326816930 (а.с.10). Відповідно рішення Берегівської сільської ради Дубенського району №11 від 30 січня 1998 року [PERSON] були передані у приватну власність земельні ділянки площею 0,14 га - для обслуговування житлового будинку, та 0,60 га - для ведення особистого підсобного господарства (а.с.11). Позивачу відмовлено згідно повідомлення приватного нотаріуса Дубенської районного нотаріального округу Коника Б.М. №18/01-16 від 30.01.2025 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме на земельну ділянку площею 0,60 га, у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності померлої [PERSON] на вказане нерухоме майно (а.с.12). Згідно наданої приватним нотаріусом Дубенської районного нотаріального округу Коником Б.М. спадкової справи №110/2022, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , вбачається, що спадкоємцями майна померлої є її діти: син - [PERSON] та дочка - [PERSON] , відповідачка по справі, які згідно поданих заяв звернулися до нотаріуса задля оформлення своїх спадкових прав, інших спадкоємців немає (а.с.29-46). IV. Норми права, які застосував суд. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно із ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до т..1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України передбачено, що захист прав на земельні ділянки здійснюється, в тому числі шляхом визнання права. Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Якщо спадкоємець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Матір позивача [PERSON] ще при житті отримала дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та видачу державного акту на право власності на земельну ділянку, але право власності не зареєструвала. Після її смерті спадщину прийняли позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] , інших спадкоємців немає. Відповідачі позов визнають, тому позивач, який є спадкоємцем покійної матері [PERSON] , має право успадкувати належне йому право на завершення процедури приватизації, та зможе реалізувати право на земельну ділянку лише в разі задоволення позову судом.

Outcome: approved