Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

06.06.2024 р., до суду звернувся представник заявника з вказаною заявою, в якій зазначив, що [PERSON] є інвалідом другої групи з дитинства у зв`язку з розладом психіки. З 04.12.2013 р. [PERSON] знаходиться на повному державному утриманні в Комунальній установі "Барабойський психоневрологічний будинок-інтернат". Тривалий час у [PERSON] спостерігається погіршення психічого стану. В судове засідання представник заявника не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи, повідомлявся належним чином. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити. Пунктом 1 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено - суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 295 ЦПК України - заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, у тому числі неповнолітньої особи, чи визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у наркологічному або психіатричному закладі - за місцезнаходженням цього закладу. Статтею 296 ЦПК України передбачено, що заяву про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи може бути подано членами її сім`ї, органом опіки та піклування, наркологічним або психіатричним закладом. Заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України - у заяві про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи мають бути викладені обставини, що свідчать про психічний розлад, істотно впливають на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, чи обставини, що підтверджують дії, внаслідок яких фізична особа, яка зловживає спиртними напоями, наркотичними засобами, токсичними речовинами, азартними іграми тощо, поставила себе чи свою сім`ю, а також інших осіб, яких вона за законом зобов`язана утримувати, у скрутне матеріальне становище. Суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу (ст. 298 ЦПК України). Частинами 6,7 статті 300 ЦПК України встановлено, що строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті. Згідно із ст.ст. 39-41 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу, не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Згідно ч. 3 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 28.03.1972 р. «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» - від заявника повинні бути витребувані дані про психічну хворобу, недоумство громадянина або зловживання спиртними напоями чи наркотичними засобами. Даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров`я, виписка з історії хвороби й інші документи, видані лікувально-профілактичними закладами. В справах про визнання громадян обмежено дієздатними такими даними можуть бути акти міліції і громадських організацій, рішення товариських судів та інші докази, які підтверджують факти зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами, а також, що громадянин ставить себе і свою сім`ю в тяжке матеріальне становище. Судом встановлено, що [PERSON] є інвалідом другої групи з дитинства у зв`язку з розладом психіки. З 04.12.2013 р. [PERSON] знаходиться на повному державному утриманні в Комунальній установі "Барабойський психоневрологічний будинок-інтернат". Тривалий час у [PERSON] спостерігається погіршення психічого стану. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №68 від 29.01.2025 р., [PERSON] , [INFO] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді "Помірної розумової відсталості на резидуально-органічній основі з поведінковими порушеннями" (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F71.1 за МКХ-10), внаслідок чого вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На підставі викладеного, суд вважає, що в матеріалах справи є достатні підстави для визнання [PERSON] , [INFO] недієздатною.

Outcome: approved