Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Васильєв Є.Є. звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості, в обґрунтування зазначивши наступне. 25.08.2007 між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб, у якому народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . У 2022 році спільні шлюбні відносини між сторонами були припинені на підставі рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06.06.2022 у справі № 705/1271/22. Цим же рішенням з його довірителя на користь відповідача [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину, для дитини відповідного віку, починаючи з 29.03.2022 до досягнення дітьми повноліття. З 19.04.202 позивач на підставі Указу Президента України від 24.02.202 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» був призваний на військову службу для захисту Батьківщини. Родина позивача залишилася мешкати за адресою постійного місця проживання в [ADDRESS] , де зареєстровані діти сторін по справі та, які навчаються у Собківському ліцеї Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області. За відсутністю позивача, у зв`язку з його мобілізацією, відповідач почала зловживати алкоголем та вести аморальний спосіб життя, а також оговарювати чоловіка позивача по справі, який завжди був прикладом для свого сина. Крім цього, відповідач повідомила дітям, що має намір розлучатися з їх батьком, у зв`язку з чим, їх син [PERSON] , 2008 року народження, пішов жити до діда з бабою, які мешкають поруч, а саме в будинку [ADDRESS] . Під наглядом діда з бабою та постійним контролем батька, який кожного дня телефонував з фронту та за будь якої змоги приїжджав у відпустки до сім`ї, [PERSON] продовжив навчання у Собківському ліцеї з дуже гарними показниками у навчанні. Натомість їх донька [PERSON] , 2013 року народження, яку відповідач забрала із собою під час своїх довготривалих поїздок до міста Умань, міста Вінниця та інших міст України, де намагалася влаштувати особисте життя, навпаки зовсім закинула навчання, у неї впали показники, як у навчанні, так і по поведінці. Намагання діда з бабою втрутитись в ці події зустріли дуже різкий опір зі сторони відповідача, яка взагалі намагається позбавити їх, а також його довірителя, можливості нормально спілкуватися з онукою та відповідно донькою. Фактично відповідач позбавила права позивача на спілкування з його неповнолітньою донькою та його участі у її вихованні, розлучивши доньку з батьком, та брата із сестрою. При визначенні місця проживання дітей, відповідач не брала до уваги їх побажання, а також вибір ними навчальних закладів. З сином [PERSON] , відповідач не спілкується, матеріальної допомоги на його утримання не надає, участі у його вихованні та розвитку не приймає з грудня 2022 року. Відповідач виїхала з будинку, у якому проживала їх сім`я, при цьому, забрала із собою речі, меблі, побутову техніку, запаси їжи, фактично кинувши свого сина на призволяще, а доньку забравши із собою. На даний час відповідач не працює, повністю усунулася від виконання своїх батьківських обов`язків та догляду за сином, і такі обов`язки фактично на цей час виконують бабка та дід, з якими проживає хлопчик. Його ж довіритель, на цей час отримує військове фінансове забезпечення, яке дозволяє йому утримувати дітей, має власний будинок. Також він постійно, за допомогою своїх батьків, здійснює догляд за сином, повністю виконуючи свої батьківські обов`язки. Оскільки відповідач самоусунулася від виховання та утримання сина, а син знаходиться на повному утриманні батька, у його довірителя виникла необхідність у зверненні до суду з цим позовом та зменшенні розміру стягуваних з нього аліментів. Крім того, з 07 березня 2023 року його довіритель уклав інший шлюб і у нього на утриманні крім його дітей від шлюбу з відповідачем, станом на зараз також перебувають діти його дружини, яких вона виховувала як мати-одиначка. У зв`язку з цим, його довіритель і вимушений звернутися до суду з цим позовом. Просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , [INFO] , рнокпп [NUMBER] , на підставі рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06.06.2022 на користь [PERSON] , [INFO] , рнокпп [NUMBER] , на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.03.2022 до досягнення дітьми повноліття, залишивши аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу [PERSON] , [INFO] , рнокпп [NUMBER] , щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.03.2022 і до досягнення донькою повноліття. Також просить стягнути з [PERSON] на користь його довірителя [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , 2008 року народження, у розмірі 1/4 частини з усіх видів її доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. Представником відповідача [PERSON] , адвокатом Кравченком Р.М. до суду направлено відзив на позовну заяву, у якому просить суд у задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на наступне. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дітей не звільняє їх від обов`язків щодо піклування про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Представник позивача до позовної заяви долучив довідку Дмитрушківської сільської ради від 08.05.2023 про зареєстрованих та проживаючих осіб за адресою: [ADDRESS] , яку вважає неналежним доказом, оскільки вона видана майже за півроку до звернення позивача із позовом до суду. Крім того, дана довідка лише підтверджує ту обставину, що відповідач [PERSON] проживала разом з дітьми за вищевказаною адресою. Надана стороною позивача довідки Дмитрушківської сільської ради с. Собківка від 15.05.2023 лише підтверджує ту обставину, що син сторін не проживає з батьком позивачем [PERSON] , а тому позивач не має правових підстав для звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина. Відповідно до довідки Дмитрушківської сільської ради с. Собківка про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 14.08.2023 до складу сім`ї [PERSON] (адреса: [ADDRESS] ) входять: [PERSON] , уповноважений власник, [PERSON] , мати, [PERSON] , син, [PERSON] , дочка, тобто така довідка суперечить змісту довідки Дмитрушківської сільської ради с. Собківка від 15.05.2023, оскільки не зрозуміло за якою адресою взагалі проживають [PERSON] та [PERSON] . Крім цього, вказана довідка суперечить змісту самої позовної заяви, оскільки позивач в позові вказує на те, що донька [PERSON] проживає з відповідачем [PERSON] . Загалом, вважає, що вищевказані документи, є неналежними доказами, оскільки видані більше як за 5 місяців до звернення до суду із позовною заявою. Звертає увагу суду на той факт, що дійсно позивач призваний на військову службу за мобілізацією та зарахований до списків особового складу Збройних Сил України, військова частина [NUMBER] , з 19.04.2022, і у позові неодноразово вказувалося на те, що син [PERSON] проживає з дідом та бабою, які займаються його вихованням, а сам має змогу займатися вихованням дитини лише будучи у відпустці. Таким чином, позивач не має підстав для звернення до суду з даним позовом, оскільки син [PERSON] з ним не проживає. Законодавством встановлено, що розмір аліментів визначених судом, може бути згодом зменшено або збільшено у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто відповідачем взагалі не наведено істотних підстав для зменшення розміру аліментів. Що стосується зазначення позивачем перебування на утриманні у нього інших осіб, у зв`язку із одруженням та надає копію свідоцтва про шлюб, згідно якого він зареєстрував шлюб з [PERSON] та свідоцтво про народження, видане повторно, згідно якого батьками [PERSON] , [INFO] , є: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Згідно іншого свідоцтва про народження, батьками [PERSON] , [INFO] , є: батько [PERSON] , мати [PERSON] . При цьому, у позовній заяві вказано про те, що дружина позивача [PERSON] була матір`ю одиначкою, та на даний час її діти перебувають на утриманні позивача [PERSON] , що не може бути взяте до уваги, оскільки позивач не удочерив та не усиновив дітей своєї дружини, яка, в свою чергу, отримує відповідні соціальні виплати та гарантії, як одинока мати. Крім того, позивачем не надано жодних доказів того, що він несе витрати на утримання дітей своєї дружини [PERSON] та в якому саме розмірі. Рішенням Уманського міськрайонного суду від 06.06.2022 було стягнуто з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.03.2022 і до досягнення дітьми повноліття, що є передбаченим СК України. Постановою Черкаського апеляційного суду від 26.07.2023 за результатами розгляду апеляційної скарги [PERSON] рішення Уманського міськрайонного суду від 06.06.2022 було залишено без змін а ухвалою Верховного Суду від 18.09.2023 [PERSON] було відмовлено у відкритті провадження. Вказані обставини та подання вже позову про зменшення розміру аліментів, свідчать, на думку представника відповідача, про стійке небажання утримувати своїх дітей та виконувати батьківський обов`язок, а саме сплачувати аліменти. Крім того, позивач у позові ставить питання про зменшення розміру стягуваних з нього аліментів на утримання доньки до 1/6 частки його доходів, але просить стягнути з відповідача аліменти на його користь на утримання сина, уже в розмірі 1/4 частки з доходів відповідача. При цьому, представник позивача жодними нормами права не обґрунтовує таку позицію та чому такими діями діти сторін ставляться позивачем та його представником в різне положення. Крім того, не зрозуміло чому в позовній заяві ставиться питання про зменшення розміру аліментів на утримання доньки [PERSON] , починаючи з 29.03.2022, принаймні, такі обставини жодним чином не обґрунтовані, а тому не заслуговують на відповідну увагу. Звертають увагу суду, що позивач вчиняє відносно відповідача неправомірні дії психологічного характеру та вводить суд в оману, вказуючи, що відповідач нібито почала зловживати алкоголем та вести аморальний спосіб життя, а також оговарювати свого чоловіка, забрала доньку, яку возить із собою по всій України, що призвело до її погіршення навчання та поведінки, оскільки такі обставини не відповідають дійсності. Так, його довіритель 05.01.2023 уклала шлюб з [PERSON] та прийняла його прізвище. Дівчинка навчається в ліцеї № 1 ім. А.С. Макаренка Гніванської міської ради у 5-А класі та проживає за адресою: [ADDRESS] без реєстрації разом з матір`ю та її чоловіком, що підтверджується відповідною довідкою. Згідно характеристики учениці ліцею № 1 [PERSON] за період навчання зарекомендувала себе з позитивної сторони та має високий рівень навчальних досягнень, а мати дитини, приділяє їй належну увагу та тісно співпрацює з педагогічним колективом ліцею. Відповідача працювала з 01.09.2023 в ФОП [PERSON] , але на даний час, з 24.11.2023 перебуває у відпустці, у зв`язку з вагітністю та пологами. За вказаних обставин, вважає, що жодна із обставин, викладених позивачем у позові, не не обґрунтована та не доведена, а є лише власними емоціями та припущеннями, що не допускається у цивільному процесуальному судочинстві. Також категорично не визнає заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу, оскільки вони не співмірні із складністю справи, категорією справи та не підтвердженими жодними доказами, а також щодо стягнення судових витрат, оскільки позов вважає необґрунтованим. Представник позивача направив до суду відповідь на відзив, у якому зазначив про те, що категорично не погоджується з позицією, викладеною у відзиві на позов. Заперечує щодо нібито неналежності наданих ними доказів, оскільки довідка Дмитрушківської сільської ради від 08.05.2023 була надана на підтвердження того, що відповідач раніше була зареєстрована та проживала разом із дітьми та позивачем. Довідка від 15.05.2023 підтверджує той факт, що син сторін по справі [PERSON] проживає разом з дідом та бабою за адресою: [ADDRESS] , а тому підтверджує ту обставину, що відповідач не може отримувати аліменти на утримання сина, який з нею не проживає. К зазначалося раніше, після мобілізації позивача відповідач подала до суду заяву про розлучення та стягнення аліментів і забравши доньку, а сина залишивши, виїхала з місця проживання у невідомому напрямку. Довідка від 14.08.2023 свідчить про оновлену інформацію щодо зареєстрованих осіб за адресою: [ADDRESS] . При цьому, вважає, що представник відповідача невірно інтерпретує поняття місця проживання, місця перебування та місця реєстрації осіб. Тобто, доводи сторони відповідача у відзиві на позовну заяву щодо неналежності поданих ними разом з позовом доказів, не містять правового обґрунтування, а тому і не можуть бути визнані неналежними. Представник відповідача визначає, що у зв`язку із перебуванням на військовій службі, позивач не приймає участі у вихованні дитини і через це не перебуває на його утриманні, а тому і не має підстав для звернення до суду щодо зменшення розміру стягуваних аліментів з позивача на користь відповідача. Представник відповідача помилково зазначає про те, що позивачем не зазначено істотних підстав для зменшення розміру стягуваних аліментів, тоді як у вказаній справі існує одна єдина істотна обставина, а саме та, що син [PERSON] , на утримання якого позивач сплачує аліменти не проживає з стягувачем і тому не перебуває на її утриманні. При цьому, відповідач фактично ввела суд в оману, вказавши, що діти проживають з нею та перебувають на її утриманні, оскільки вона звернувшись до суду з позовом про розірвання шлюбу і стягнення аліментів, одразу виїхала з місця їх проживання, забравши із собою доньку. Крім того, представник не погоджується із посиланням представника відповідача на практику Верховного Суду, оскільки наведена ним практика не має відношення до цієї справи і не може застосовуватися, як аналогія, оскільки не є аналогічною, наведеній практиці і вказаним висновкам Верховного Суду. На момент звернення до суду з позовом, у позивача на утриманні перебувають непрацююча дружина [PERSON] , її син від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , син позивача від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Також з позивача стягуються аліменти на утримання його сина та дочки від першого шлюбу на користь відповідача. Представник відповідача у відзиві лише посилається на те, що суд не має брати до уваги вищевказані обставини, але не наводить правового обґрунтування щодо не взяття судом фактів утримання позивачем дружини та дітей. Вважає, що у позивача не тільки змінився сімейний стан, відповідно до якого на його утримання тепер перебуває дружина та троє неповнолітніх дітей, а також він має обов`язок сплачувати аліменти на користь відповідача ще на двох неповнолітніх дітей, один із яких проживає разом з ним та ще й перебуває на його утриманні. Тобто наявна суттєва обставина, а саме та, що неповнолітній син на якого стягуються аліменти з позивача на користь відповідача проживає саме з позивачем та повністю перебуває на його утриманні, відповідач в утриманні сина [PERSON] ніякої участі не приймає, вона навіть не спілкується з власним сином. Щодо заявленої представником відповідача позиції про рівне становище дітей при сплаті на їх утримання аліментів, зазначає про те, що відповідач також має обов`язок утримувати свого неповнолітнього сина від першого шлюбу і сплачувати на користь неповнолітнього сина на його утримання аліменти, які в розмірі мають бути не менші ніж ті, які вона отримує від позивача на утримання неповнолітньої доньки. Позивач просить стягувати з нього аліменти на утриманні доньки у розмірі 1/6 частка, щоб рівноцінно забезпечувати чотирьох своїх неповнолітніх дітей, оскільки усі діти мають рівні права і мають утримуватися батьками однаково, не залежно від статі та віку, і не заперечують проти бажання відповідача сплачувати аліменти позивачу на утримання сина [PERSON] , в розмірі аліментів, що відповідач отримує від позивача на утримання доньки [PERSON] . Також вважає, що довідка, надана стороною відповідача про працевлаштування останньої не є належним доказом та не може підтверджувати факт працевлаштування відповідача у ФОП [PERSON] . Крім цього, у ФОПа [PERSON] в довідці, наданій як доказ, з невідомих підстав відсутній такий істотний реквізит, як рнокпп, що унеможливлює його ідентифікацію і будь яку перевірку самого факту існування ФОП [PERSON] . У своїй відповіді на відзив, представник позивача не погоджується із запереченнями представника відповідача щодо розміру та нібито необґрунтованості ним вимоги про витрати на правову допомогу, надаючи, при цьому, орієнтовний (попередній) розрахунок суми витрат на професійну допомогу, які позивач очікує понести, у зв`язку з розглядом цивільної справи. Так, вказує, що сума загалом таких витрат становить 23\~000,00 грн. і включає в себе: загальну консультацію та правовий аналіз матеріалів/документів, наданих позивачем 3 години, вартість години 2000,00 грн., тому сума становить 6000,00 грн.; аналіз законодавства і судової практики, формування правової та процесуальної позиції 3 години, вартість години 2000,00 грн., сума становить 6000,00 грн.; підготовка та витребування і збирання необхідних документів та довідок. Складання позовної заяви 5 годин, вартість години 2000,00 грн., тому сума становить 10000,00 грн., та виготовлення копій документів, подання позовної заяви 2 години, вартість години 500,00 грн., сума 1000,00 грн. Вказаний розрахунок не є остаточним, щоб його зменшувати або, навпаки, збільшувати. Натомість, представник відповідача перейшов до витрат, які вже, начебто, сплатила відповідач за надані адвокатські послуги представником і дані витрати є необґрунтовано завищені з огляду на складність справи, фактично витрачений час адвокатом на ті чи інші дії у справі, обсяг наданих послуг адвокатом та виконаних робіт, ціною позову та значенням для сторін. Крім того, представник позивача звертає увагу суду на той факт, що підлягають сумніву й надані підтвердження оплати відповідачем за надані послуги, так як відповідач ніде не працює і за наданими документами взагалі перебуває на лікарняному, в зв`язку з пологами. За вказаних обставин, вважають, що вимога представника відповідача щодо відшкодування позивачем витрат відповідача на надання професійної правничої допомоги не підлягає задоволенню. Також представник позивача звернувся до суду із заявою про зміну предмету позову, зазначивши про те, що на момент звернення до суду з цим позовом, між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обов`язку утримувати неповнолітнього сина, а тому вважає за доцільне зменшити на 1/2 розмір стягуваних з позивача на користь відповідача аліментів в частині утримання неповнолітнього сина, оскільки на даний час неповнолітній син проживає та повністю перебуває на утриманні позивача та залишити відповідачу аліменти на утримання доньки у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу позивача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, оскільки позивачу не вдалося домовитися з відповідачем про сплату аліментів на утримання сина, позивач змушений звертатися до суду з вимогою задовольнити позов та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму у місяць для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття, а у разі продовження навчання, до досягнення ним 23 років. Станом на 01.02.2024, згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, [PERSON] має заборгованість в розмірі 155\~340,58 грн. на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , один із яких, [PERSON] , ніколи не проживав з відповідачем і постійно знаходився на утриманні позивача. Тобто, половина існуючої заборгованості зі сплати аліментів, була нарахована позивачу абсолютно безпідставно, а тому є всі підстави звільнити позивача від половини розміру вказаної заборгованості, яка виникла внаслідок безпідставного нарахування аліментів на утримання сина [PERSON] , який і так знаходився на утримання позивача. У зв`язку із зазначеним, у своїй заяві просить суд на підставі п. 3, п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнити [PERSON] , зі сплати судового збору. Зменшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06.06.2022 на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.03.2022 і до досягнення дітьми повноліття, залишивши аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу [PERSON] , [INFO] , рнокпп [NUMBER] , щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.03.2022 до досягнення донькою повноліття. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , рнокпп [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , рнокпп [NUMBER] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів її доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму у місяць для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. Звільнити [PERSON] , [INFO] , рнокпп [NUMBER] , частково від сплати заборгованості за аліментами на користь [PERSON] , нарахованої на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 77670,29 грн. (половина заборгованості за аліментами станом на 01.02.2024). Відшкодувати позивачу витрати на професійну правничу допомогу. Представник відповідача направив до суду додаткові пояснення у справі, у яких зазначив наступне. На адресу його довірителя, [PERSON] , надійшли відповідь на відзив на позовну заяву, однак жодних документів, як належних та допустимих, стороною позивача не надано. Усі заперечення ґрунтуються на власній не згоді, а інші позиції побудовані на припущеннях, що не допускається відповідно до вимог чинного процесуального законодавства. Звернутає увагу суду, що сторона позивача акцентує увагу на тому та посилається на документи, які додані до матеріалів позовної заяви, що дитина [PERSON] проживає разом із своїм дідусем та бабусею, та, відповідно до вказаних документів, доводить підставу, що аліменти на утримання сина [PERSON] , мають стягуватися із відповідача. Позивач та представник позивача, обґрунтовуючи свою позицію про підстави для припинення стягнення аліментів у зв`язку із тим, що діти проживають не з відповідачем, своїми ж доказами підтверджує той факт, що він не є тим суб`єктом, який має право звертатися до суду про їх припинення, адже ніяким чином не доводить, що дитина проживає разом із ним, а стверджує протилежне, що діти проживають із дідом та бабою. Що стосується того, як зазначає представник позивача, що відповідач ввела суд в оману, то судовим рішенням у справі № 705/1271/22 стягнуто із [PERSON] аліменти на користь [PERSON] , на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.03.2022 до досягнення дітьми повноліття. При цьому судовим рішенням, яке залишено в силі постановою Черкаського апеляційного суду від 26.07.2022 року встановлено, що батько дітей матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON] та дочки [PERSON] не надає, тим самим не виконує свого батьківського обов`язку щодо їх утримання. У зв`язку із цим, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частин всіх видів доходу відповідача щомісячно до досягнення дітьми повноліття. У постанові Черкаського апеляційного суду від 26.07.2022 року, судом апеляційної інстанції досліджувалися аналогічні обставини, які лягли в основу позовної заяви [PERSON] , що розглядається сьогодні, та склад колегії суду апеляційної інстанції дав належну оцінку вказаним доводам та зазначив, що: «…Скаржник зазначає, що від початку війни не має можливості бачитись кожного дня та проживати разом з дітьми. Однак це не впливає на його обов`язок утримувати своїх дітей..»; …їх син [PERSON] , [INFO] , на даний час проживає з дідом [PERSON] та бабою [PERSON] , а не з позивачем, тому вважає, що він не зобов`язаний сплачувати на користь позивача аліменти на утримання сина…» (зі змісту апеляційної скарги). - «…Доводи скаржника, що з березня 2022 року їхній син [PERSON] , [INFO] , на даний час проживає з дідом [PERSON] та бабою [PERSON] , а не з позивачем, тому вважає, що він не зобов`язаний сплачувати на користь позивача аліменти на утримання сина, не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки на момент звернення позивача із вказаним позовом та ухвалення рішення, діти проживали разом з позивачем, що і не заперечувалось в апеляційній скарзі самим скаржником… » (зі змісту постанови Черкаського апеляційного суду). Тому, зважаючи на викладене, звинувачення представником позивача про введення суду в оману, є непереконливими і не заслуговують на відповідну увагу. Щодо перебування на утриманні у позивача інших осіб, то такі твердження не можуть бути підтверджені лише власним зазначенням таких обставин, а мають бути підтверджені належними та допустимим доказами. Що стосується твердження представника позивача про невиконання вимог чинного законодавства відповідачем у відзиві, то з цього приводу зазначає, що кожен довід, який зазначений представником позивача також має бути підкріплений належним або хоча б допустимим доказом. Однак, представник позивача обмежився лише словами, тому такі його доводи не заслуговують на увагу по тих самих причинах. Крім того, щодо заявлених позовних вимог, враховуючи вимоги чинного законодавства, такий спосіб захисту прав та обов`язків щодо припинення стягнення з батька аліментів передбачений, у зв`язку з набуттям права власності дитиною на нерухоме майно (ст. 190 СК України) або, у зв`язку з припиненням навчання повнолітньої дитини (ст. 199 СК України). У разі ж, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. За наявності рішення суду про стягнення аліментів, яке не скасовано та яким із позивача на користь відповідача у даній справі присуджено кошти на утримання дітей (аліменти), в межах даної справи, позивачем належними та допустимими доказами не доведено визначені законодавцем підстави для припинення стягнення з нього аліментів на утримання сина на користь відповідача у зв`язку зі зміною обставин. Наявність самого лише факту, що син проживає разом з дідом та бабою, не може бути самостійною підставою для припинення стягнення аліментів. Крім того, вважає, що доказів того, що відповідач [PERSON] припинила піклуватися про сина або приймати участь у його вихованні та утриманні, позивачем також не надано. Також звертає увагу суду, що у матеріалах справи наявна довідка про заборгованість позивача по сплаті аліментів. Тобто фактично відповідач не могла витратити кошти, які не отримувала. Враховуючи вищенаведене, вважають, що позовні вимоги щодо зменшення та звільнення від сплати аліментів, у межах наведених доводів та доказової бази, не підлягають до задоволення, у зв`язку з цим і просить суд відмовити у задоволенні такого позову в повному обсязі. Крім того, в ході розгляду справи, представник позивача направив до суду заяву про відмову від частини позовних вимог, а саме вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] . А також, у зв`язку зі зміною розміру суми заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.01.2025, позивач частково відмовляється від сплати заборгованості за аліментами на користь [PERSON] , нарахованої на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , в розмірі 61064,46 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та обставини, викладені у позові, з урахуванням заявленої зміни предмету спору та зменшення позовних вимог. Пояснив, що його довіритель за рішенням суду від 06.06.2022 має сплачувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей на користь відповідача, з якою перебував у зареєстрованому шлюбі, у якому і народилися діти. Розмір аліментів становить 1/3 частину його доходу, з умовою, що такий розмір не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Цим же рішенням шлюб між ними був розірваний. Фактично відповідач пішла із сім`ї 29.03.2022, забравши із собою дочку, а син залишився з позивачем, тому саме з цієї дати позивач і ставить питання про зменшення розміру стягуваних аліментів. Крім того, оскільки син перебуває на утриманні свого батька, позивача по справі, сам [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів з його матері на його утримання, і судом першої інстанції 05.08.2024 його позов було задоволено частково та з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] в розмірі 3196,00 грн., щомісячно, з 16.05.2024 і до досягнення [PERSON] повноліття. Судом апеляційної інстанції 07.11.2024 рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05.08.2024 залишено без змін. Але при цьому, з його довірителя продовжують стягувати аліменти на двох дітей за рішенням суду від 06.06.2022. Також представник позивача наполягав на задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання їх спільного сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів її доходу, оскільки рішення суду від 05.08.2024, яке залишено в силі апеляційним судом 07.11.2024, відповідач не виконує. Крім того, представник позивача підтримав вимогу про звільнення позивача від сплати боргу за рішенням суду від 06.06.2022 про стягнення з позивача аліментів, оскільки син проживав з батьком, тобто з боржником, а не з матір`ю, яка є стягувачем по цьому виконавчому провадженню. За вказаних обставин, вважає, що позов є обґрунтованим, а позивачем надано достатньо доказів в підтвердження позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважає, що позивачем загалом не доведено наявність визначених законом підстав для зменшення розміру стягуваних аліментів. Зазначила, що законом визначено, що розмір аліментів на одну дитину має становити 1/4 від доходу того із батьків, з якого стягуються такі кошти, тому на доньку позивач і має сплачувати саме 1/4 від його доходу, враховуючи, що розмір його заробітку не відомий. Заперечує проти звільнення позивача від сплати аліментів та від заборгованості по сплаті аліментів на утримання їх сина, оскільки син проживає з дідом та бабою, що і було встановлено при винесенні рішення 07.11.2024 Черкаським апеляційним судом, а не проживає з батьком, тоді як батько зобов`язаний утримувати свого сина. У зв`язку із зазначеним, просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, за його безпідставністю та необґрунтованістю. Вважає, що позивачем не доведено наявність визначених законом підстав для зменшення розміру аліментів. Також не доведено факт проживання з сином, оскільки при розгляді цивільної справи за позовом [PERSON] до його довірителя про стягнення аліментів, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено факт проживання хлопчика з дідом та бабою, а тому такий факт не підлягає сумніву та доведенню. Щодо зміни положення позивача, то вважає, що навпаки його матеріальний стан покращився, а народження ще однієї дитини не може вплинути на рівень забезпечення інших дітей, оскільки діти мають рівні права. Також не можна вважати підставою для зміни розміру стягуваних аліментів наявність на утриманні позивача дружини та дитини від іншого чоловіка у зв`язку з тим, що дружина позивача була матір`ю одиначкою, вона отримувала соціальне утримання та її стан в цій частині не змінився, оскільки її дитину позивач не усиновив. Також представник відповідача в судовому засіданні підтримав обставини, викладені у відзиві та додаткових письмових поясненнях, у зв`язку з чим просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06.06.2022, яке набрало законної сили 07.07.2022, було розірвано шлюб між позивачем [PERSON] , [INFO] , та відповідачем [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 25.08.2007 Собківською сільською радою Уманського району Черкаської області, актовий запис № 3. Цим же рішенням з [PERSON] , [INFO] , було стягнуто на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.03.2022, до досягнення дітьми повноліття. Постановою Черкаського апеляційного суду від 26.07.2023 рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 червня 2022 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей залишено без змін. В подальшому відповідач змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Тиврівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), згідно якого [PERSON] , [INFO] , 05 січня 2023 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , актовий запис про шлюб № 2. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у межах виконавчого провадження № 71447459, виданого Відділом державної реєстрації виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заборгованість [PERSON] станом на 01.02.2024 становить 155\~340,58 грн. Позивач [PERSON] , звернувшись до суду з цим позовом, зазначив, що син [PERSON] з відповідачем [PERSON] не проживає, а також змінився його сімейний стан, що призвело до появи нових утриманців. Так, згідно довідки [INFO] від 04.08.2023 вих. № 2/615, [PERSON] , [INFO] , призваний на військову службу за мобілізацією та зарахований до списків особового складу Збройних Сил України з 19.04.2022. Згідно довідки, виданої Дмитрушківською сільською радою Уманського району Черкаської області 15.05.2023 за № 16-05/148, за адресою: [ADDRESS] , проживає [PERSON] , [INFO] . [PERSON] проживає разом з дідом [PERSON] та бабою [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , навчається в 9 класі Собківського ліцею Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області, що підтверджується довідкою від 15.05.2023 за вих. № 38/0204 за підписом директора Собківського ліцею Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області. Згідно характеристики з місця навчання, виданої 15.05.2023 за вих. № 39/02-04, [PERSON] навчається у Собківському ліцеї з першого класу. Виховується в неповній сім`ї, батько приділяє значну увагу навчанню і вихованню сина. Позивач [PERSON] 07.03.2023 зареєстрував шлюб з [PERSON] , [INFO] , в Уманському відділі державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис про шлюб № 167, після одруження прізвище чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Позивач [PERSON] , крім того, що є батьком [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження [NUMBER] , видане повторно Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане повторно Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) також є батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є дружина позивача [PERSON] , актовий запис про народження № 2, зареєстрований виконавчим комітетом Пугачівської сільської ради Уманського району Черкаської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Також дружина позивача [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно Пугачівською сільською радою Уманського району Черкаської області. Батьком дитини записаний [PERSON] . Згідно листа Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області від 18.10.2023 за вих. № 16-14/59, наданого на запит суду, відповідач [PERSON] не зареєстрована і не проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу № 09-24/1195 виданого державним реєстратором Войцеховською Г.Л. 16.06.2023, [PERSON] проживає, без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою також проживають без реєстрації місця проживання: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , дочка позивача та відповідача у справі. Дочка [PERSON] згідно довідки, виданої ліцеєм № 1 ім. А.С.Макаренка Гніванської міської ради 18.09.2023 у 2023/2024 навчальному році навчається у Ліцеї № 1 ім. А.С.Макаренка Гніванської міської ради та згідно характеристики на ученицю вказаного навчального закладу, за період навчання у ліцеї зарекомендувала себе з позитивної сторони, старанною, відповідальною тощо. Мати дитини приділяє належну увагу вихованню дочки, тісно співпрацює з педагогічним колективом ліцею. Представником відповідача також до матеріалів справи приєднано копію довідки № 1 від 01.02.2024, підписаної фізичною особою-підприємцем [PERSON] , про те, що [PERSON] дійсно працювала з 01 вересня 2023 року у ФОП [PERSON] , а на даний час з 24 листопада 2023 року по 28 березня 2024 року перебуває у відпустці, у зв`язку з вагітністю та пологами. Вказана довідка не містить будь яких відміток, офіційних штампів тощо. Крім того, згідно постанови Черкаського апеляційного суду від 07 листопада 2024 року було розглянуто апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 серпня 2024 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Служба у справах дітей Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області про стягнення аліментів, та встановлено, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 серпня 2024 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 3196,00 грн. щомісячно, починаючи з 16 травня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття, а також покладено на відповідача судові витрати і судом апеляційної інстанції вказане рішення залишено в силі. При цьому, колегією суддів було встановлено, що [PERSON] дійсно не проживає з матір`ю [PERSON] та крім того, 16.10.2023 [PERSON] звертався до начальника служби у справах дітей Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області із заявою про те, щоб аліменти, які отримує остання від його батька [PERSON] на його утримання, отримував він особисто на свою власну карту. Також було встановлено, що вказаний спір стосується безпосередньо майнових прав неповнолітнього [PERSON] , 2008 року народження. Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, що проживає окремо від матері, яка в свою чергу, отримує від батька [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , 2008 року народження, та [PERSON] , 2013 року народження, в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.03.2022 і до досягнення дітьми повноліття. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виходячи з того, що неповнолітній [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] та звернувся з позовом про стягнення з матері аліментів на своє утримання, дійшов обґрунтованого висновку, що позивач має право на самостійне одержання і розпорядження аліментами від матері. Згідно з ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. За положенням\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до приписів ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд враховує вимоги\~ст. 80 ЦПК України, зокрема, достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.\~\~У відповідності до\~ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.\~\~ Згідно частини другої\~статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Як передбачено ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.\~\~При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182\~СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року\~передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України\~аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Відтак, обов`язок утримувати дитину це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Виходячи зі змісту ст. ст.\~181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Так,\~Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. У\~статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Крім того,\~пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Із зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 263\~ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При вирішенні даного спору суд приймає до уваги ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, якою визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Також, згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про те, що після прийняття Уманським міськрайонним судом Черкаської області рішення від 06.06.2022 про стягнення з позивача аліментів на утримання сина [PERSON] та дочки [PERSON] сімейний стан позивача змінився, оскільки в нього на утриманні з`явилась ще одна малолітня дитина. Крім того, суд враховує, що його дружина перебуває у відпустці в зв`язку з пологами та вагітністю. Також, змінилися і інші суттєві обставини, які мали місце при вирішенні спору про стягнення аліментів на утримання двох дітей, а саме син, на утримання якого на користь матері стягуються аліменти проживає не з матір`ю та звертався, як до служби у справах дітей, так і до суду, з метою вирішення питання про його утримання та в судовому порядку було вирішено стягнути з матері на його користь на його утримання аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому, як встановлено судом, син [PERSON] дійсно не проживає з батьком позивачем [PERSON] , по причині не залежній від останнього, оскільки він призваний до лав ЗСУ у зв`язку з воєнним станом, введеним в Україні. Також встановлено, що у відповідності до розрахунку наданого державним виконавцем, позивач систематично здійснює перекази в рахунок погашення виниклої у нього заборгованості по сплаті аліментів та, як наслідок, значно зменшуючи її розмір. При розгляді судом позову сина сторін [PERSON] , останнім не ставилося претензій батькові щодо ненадання йому матеріальної допомоги, а навпаки, [PERSON] зазначав, що бажає отримувати кошти, що сплачує батько на користь матері, саме на свій картковий рахунок, оскільки він уже досяг 14-ти річного віку та має на це відповідні права. Тобто, вищевказані обставини відповідно до норм статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів, що узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду: від 14.12.2022 у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 10.10.2023 у справі № 682/2454/22 (провадження № 61-10748 св 23), від 19.06.2024 у справі № 686/22677/23 (провадження № 61-5022св24). Оскільки необхідність утримання ще однієї дитини, а також не проживання дитини з матір`ю безумовно свідчать про зміну матеріального становища платника аліментів та зміни інших суттєвих обставин. За таких підстав, з урахуванням зміни сімейного стану позивача через появу в його житті іншої дитини та дружини, на утримання яких ним здійснюються додаткові витрати, а також враховуючи непроживання спільного сина сторін з матір`ю, яка формально є отримувачем аліментів, та наявність рішення суду про стягнення з неї на користь сина аліментів на його утримання саме з причин її самоусунення від належного утримання, суд вважає доцільним зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів з урахуванням необхідності утримання лише дочки, а саме до 1/6 частки його заробітку (доходу) щомісячно. Суд вважає такий розмір аліментів, як 1/6 частка, розумним та достатнім і таким, що не суперечить вимогам сімейного законодавства, а також не призведе до обмеження прав дітей позивача. Разом з тим, суд вважає за необхідне зменшити розмір стягуваних аліментів з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дочкою повноліття, при цьому одночасно припинивши стягнення аліментів на утримання сина на користь відповідачки. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] на його користь аліментів на утримання сина [PERSON] , суд не вбачає підстав для її задоволення, оскільки питання стягнення аліментів з матері на утримання сина на користь останнього вже вирішено в судовому порядку постановою Черкаського апеляційного суду від 07.11.2024, а позивач, як батько, також зобов`язаний брати участь в утриманні сина за власні кошти, а не за рахунок отримуваних аліментів. Також суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги щодо звільнення позивача від сплати наявної заборгованості по сплаті аліментів у відповідності до розрахунку державного виконавця. Так, згідно з ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року\~суд, у випадках, передбачених ст. 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам. З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Аналогічні правові позиції висловлені Верховним Судом у постановах від 21 листопада 2018 року у справі № 343/860/17, від 01 серпня 2018 року у справі № 344/12158/16-ц, від 20 вересня 2018 року у справі № 592/2683/17. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність передбачених законом обставин, а в даному випадку, як було встановлено в ході розгляду справи, позивачем не підтверджено причини того, що ним не здійснювалась виплата аліментів з моменту відкриття виконавчого провадження та неналежно виконувалися обов`язки зі сплати аліментних платежів. Враховуючи, що позивач звернувся до суду 17.10.2023 і саме з цієї дати зменшується розмір стягуваних з нього аліментів, та з цієї дати позивач здійснює аліментні платежі за виконавчим провадженням, підстав для звільнення від заборгованості по аліментам суд не вбачає, а встановленні в ході розгляду справи обставини, не можуть бути безумовною підставою для звільнення позивача від сплати заборгованості зі сплати аліментів. На підставі викладеного та

Outcome: partial