Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

У лютому 2024 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп», у якому просив визнати недійсним договір відступлення права вимоги №24.01.22-А від 25.12.2021 року, що укладений між [PERSON] та ТОВ «Деал Фінанс Груп» та договір про відступлення прав за договором забезпечення договір передачі прав за іпотечним договором від 25.01.2022 року №167, що посвідчений приватним нотаріусом Харченко І.А. Позов обґрунтовує тим, що 24.01.2008 року між ним та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» укладено договір відновлювальної кредитної лінії №714/09, за умовами якого банк надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. З метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, 24.01.2008 між банком та ним укладено іпотечний договір №714/09/1, відповідно до умов якого іпотекодавець передав в іпотеку банку земельну ділянку, площею 1500 кв.м, що розташована за адресою: Полтавська область, Полтавський район, територія с.Супрунівка, з цільовим призначенням:для ведення особистого селянського господарства. Надалі між ПАТ «Альфа Банк» та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги. Пізніше, позачерговими загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». 25.12.2021 року між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Деал Фінанс Груп» було укладено договір про відступлення права вимоги №24/01/22-А, згідно з яким ТОВ «Деал Фінанс Груп» передало [PERSON] право вимоги за договором «714/09 від 24.01.2008 року, що був укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] 25.01.2022 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» було укладено договір про відступлення права вимоги за договором відновлювальної кредитної лінії №714/09 від 24.01.2008 року, відповідно до якого АТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «Деал Фінанс груп» права грошової вимоги до боржника за вищевказаним договором відновлювальної кредитної лінії.\\ Восени 2022 року до позивача звернувся відповідач [PERSON] з повідомленням про те, що він купив у ТОВ «Деал Фінанс груп» права по договору відновлювальної лінії №714/09 від 24.01.2008 року. Також запропонував позивачеві спільно продати належні позивачу земельні ділянки, одна з яких перебуває в іпотеці АТ «ОТП Банк» та хотів отримати 25 000 доларів США, в іншому випадку вказував, що звернеться з позовом до суду про стягнення з позивача на його користь боргу. Також зауважив, що рішенням Дніпровського районного суду м.Києва з позивача на користь ПАТ «Укрсоцбанк» була стягнута заборгованість за кредитним договором №714/09 від 24.01.2008 року у сумі 332947,65 грн. Заставою в даному договорі виступила придбана земельна ділянка. Позивач вказує, що відповідач ТОВ «Деал Фінанс Груп» не набувши права на кредит на іпотеку, відчужив ці права на користь відповідача [PERSON] . У зв`язку з вищенаведеним, просив суд, позов задовольнити в повному обсязі. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, попередньо надавши заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Співвідповідачі у судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, заяв про розгляд справи за їхньої відсутності не надали. Згідно з п. 2 ч.7, ч. 8 ст.\~128\~ЦПК України вважаються такими, що повідомлені належним чином. За таких обставин, за згодою позивача та його представника, проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, 24.01.2008 року між позивачем [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» укладено договір відновлювальної кредитної лінії №714/09, за умовами якого банк надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення,строковості, платності та цільового характеру використання. З метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, 24.01.2008 між банком та позивачем [PERSON] укладено іпотечний договір №714/09/1, відповідно до умов якого іпотекодавець передав в іпотеку банку земельну ділянку, площею 1500 кв.м, що розташована за адресою: Полтавська область, Полтавський район,територія с.Супрунівка,з цільовим призначенням:для ведення особистого селянського господарства. Надалі між ПАТ «Альфа Банк» та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги. Пізніше, позачерговими загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва з позивача на користь ПАТ «Укрсоцбанк» була стягнута заборгованість за кредитним договором №714/09 від 24.01.2008 року у сумі 332947,65 грн. Предметом застави за договором виступила придбана земельна ділянка. 25.12.2021 року між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Деал Фінанс Груп» було укладено договір про відступлення права вимоги №24/01/22-А, згідно якого ТОВ «Деал Фінанс Груп» передало [PERSON] право вимоги за договором «714/09 від 24.01.2008 року, що був укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] 25.12.2021 року між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Деал Фінанс Груп» було укладено договір про відступлення права вимоги №24/01/22-А, згідно якого ТОВ «Деал Фінанс Груп» передало гр.. [PERSON] право вимоги за договором «714/09 від 24.01.2008 року, що був укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] , згідно якого цесіонарій зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Цедента, а Цедент зобов`язується відступити Цесіонарієві свої права грошової вимоги до боржника. 25.01.2022 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» було укладено договір про відступлення права вимоги за договором відновлювальної кредитної лінії №714/09 від 24.01.2008 року, відповідно до якого АТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «Деал Фінанс груп» права грошової вимоги до боржника за вищевказаним договором відновлювальної кредитної лінії. 25.01.2022 року був укладений договір про передачу прав за іпотечним договором №167,що посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, відповідно до умов іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором земельну ділянку, що належала [PERSON] . Положеннями ст. 512 та ч.1 ст. 514 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним прав іншій особі за правочином (відступлення прав вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1\~ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3\~ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно із ч. 1-3, 5, 6\~ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Таким чином, на підставі украденого між ТОВ «Деал Фінанс Груп», як первісним кредитором, і [PERSON] , як новим кредитором, договору відступлення права вимоги від 25.12.2021 року №24/01/22-А, громадянин [PERSON] набув права вимоги за договором відновлювальної кредитної лінії №714/09 від 24.01.2008 року. Як наслідок, відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, яка не може надавати фінансові послуги згідно з чинним законодавством України. Так, у п.1 ч.1 ст.1 ЗУ «Про фінансові послуги та фінансові компанії» вказано, що фінансова установа - юридична особа, метою створення якої є здійснення діяльності з надання фінансових послуг, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг на підставі відповідної ліцензії, виданої Регулятором. Не є фінансовими установами надавачі супровідних послуг, які одночасно не надають також фінансові послуги, а також інші особи, які отримали ліцензію на здійснення діяльності з надання фінансових послуг без набуття статусу фінансової установи. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2023 року в справі №206/4841/20 вкотре наголосила на сформульованій правовій позиції, що фізична особа у будь-якому статусі не наділена правом надавати фінансові послуги, зокрема за кредитним договором, оскільки такі надаються лише спеціалізованими установами, якими є банки, або інші установи, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ. Відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини третьої статті\~512\~та статті\~1054 Цивільного кодексу України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор - банк або інша фінансова установа. Велика Палата наголосила також, що наступне відступлення права грошової вимоги має здійснюватися шляхом укладення саме договору факторингу з відповідним суб`єктним складом його сторін (стаття 1079 ЦК України), а не шляхом укладення договору про відступлення права вимоги з фізичною особою. Відповідно до ч. 1 cт. 24 Закону України\~«Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Із наведеної норми закону випливає, що відступлення права за іпотечним договором здійснюється за умови одночасного відступлення права вимоги за основним зобов`язанням, за таких обставин, укладенню договору про відступлення права іпотеки має передувати укладення договору про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Відповідно до ч. 2 cт. 548 ЦК України, недійсне зобов`язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов`язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Як вбачається з встановлених судом обставин, з укладенням договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, яка не може надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права. Отже, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті\~512\~та статті\~1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа. Згідно вимог ст. ст.\~76,\~77,\~79,\~80 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання договорів про відступлення права вимоги недійсними в частині, що стосується прав і\~обов`язків позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial