Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

10 грудня 2024 року АТ «КБ «Глобус» в особі представника адвоката Прохоренко В.П. звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь товариства заборгованість за Договором про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ «КБ «Глобус» від 02.12.2021 року в розмірі 60\~366,46 грн., а також судові витрати по справі покласти на відповідача. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 02.12.2021 року між АТ «КБ «Глобус» та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання комплексу послуг банківського обслуговування, шляхом подачі заяви-анкети. Відповідно до умов договору банком відкрито позичальнику картковий рахунок з сумою кредиту 48\~999,00 грн., строком кредитування 24 місяців з 02.12.2021 року по 01.12.2023 року; пільговим періодом 6 місяців з 02.12.2021 року по 02.06.2022 року; комісією за управління кредитом 3,00% в місяць, з процентною ставкою 0,00001% річних, реальною процентною ставкою 58,01994% річних, схемою повернення кредиту -ануїтет. Через порушення позичальником своїх зобов`язань за договором станом на 01.11.2024 року утворилась заборгованість у зазначеному розмірі, яку позивач просить стягнути з відповідача, оскільки остання продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість в добровільному порядку. Ухвалою судді від 17 грудня 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2025 року позов задоволено повністю. Ухвалою суду від 21 березня 2025 року заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Зеленої Р.В. про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2025 року скасоване. Справу призначено до нового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Встановлено строк для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив. 07 квітня 2025 року представник відповідача [PERSON] адвокат Зелена Р.В. подала відзив на позовну заяву, в якому не оспорюючи укладення кредитного договору і отримання грошових коштів, наполягала на невідповідність умов кредитного договору положенням ЗУ «Про споживче кредитування» та включення до умов кредитного договору несправедливих умов щодо послуг, які відповідно до законодавства повинні надаватись безкоштовно, щодо нарахування комісії. 09 квітня 2025 року представник позивача Верхогляд М.Л. подав відповідь на відзив, в якому наполягав на правомірності укладеного між сторонами правочину, належне виконання банком своїх обов`язків, та підтвердження первинними документами наявність заборгованості. За таких обставин наполягав на необхідності задоволення позову в повному обсязі. 05 травня 2025 року представник позивача Мала В.В. подала заяву про задоволення позову та розгляд справи без її участі. В судове засідання сторони не з`явились, що однак з урахуванням поданих ними заяв, не перешкоджає вирішенню спору. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 02.12.2021 року між АТ «Комерційний банк «Глобус» та [PERSON] укладено договір про надання комплексу послуг банківського обслуговування АТ «КБ «Глобус», шляхом подачі заяви-анкети на приєднання до вказаного договору. Зі змісту заяви-анкети №41591082 від 02.12.2021 року та паспорту споживчого кредиту, які підписані відповідачем, вбачається, що сума кредиту становить 48\~999,00 грн., строк кредитування 24 місяці з 02.12.2021 року по 01.12.2023 року,\~пільговий період\~06\~місяців з\~02.12.2021 рокупо\~02.06.2022 року, комісія за управління кредитом 3,00 % на місяць, розмір процентної ставки - 0,00001 % річних, схема повернення кредиту - ануїтет, реальна процентна ставка 58,01994 % річних. Факт отримання\~та користування\~кредитними коштами\~підтверджується детальним\~розрахунком заборгованості\~станом на\~01.11.2024 року, де вбачається рух коштів по рахунку відповідача. Банком на адресу відповідача [PERSON] направлено вимогу про погашення заборгованості, однак вимоги Банку не виконані, заборгованість не сплачено. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися у встановлений зобов`язанням строк, належним чином відповідно до умов договору, вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно положень ч.1 ст.1049, ст.1054 ЦК України позика/кредит надається на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути позику/кредит у строк\~та в\~порядку,\~що встановлені\~договором та сплатити проценти. У зв`язку з невиконання відповідачем [PERSON] вимог договору, у останнього утворилась заборгованість, яка станом на 01.11.2024 року становить 60366,46 гривень і складається із простроченої заборгованості за тілом кредиту 41065,75 гривень; простроченої заборгованості по процентам (комісіям) 19300,71 грн. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за договором від 02.12.2021 року у розмірі 41065,75 грн. (заборгованість за тілом кредиту) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за нарахованими відсотками, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Як вбачається з позовної заяви та матеріалів справи відповідач станом на 01.11.2024 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 60366,46 грн., яка складається з: - простроченої заборгованість по кредиту у розмірі 41065,75 гривень; простроченої заборгованості за відсотками 19300,71 грн., що підтверджується детальним розрахунком заборгованості по договору №41591082 за період з 02.12.2021 року по 01.11.2024 року станом на 01.11.2024 року, а також руху по особовому рахунку [NUMBER] за період з 02.12.2021 року по 01.11.2024 року. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «КБ «Глобус»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 10561 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками (комісією). Як встановлено судом, [PERSON] , уклавши кредитний договір, прийняла на себе зобов`язання щодо повернення грошових коштів, сплати процентів та інших платежів, передбачених договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Законом України від 01 грудня 2005 року № 3161-IV Закон України «Про захист прав споживачів» був викладений в новій редакції, яка запровадила законодавче регулювання права споживача в разі придбання ним продукції у кредит (стаття 11) та визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача внаслідок їх несправедливості (стаття 18). Натомість, в частині першій статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції чинній на момент укладення кредитного договору) передбачалося, що умови договору, що обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими законодавством, визнаються недійсними. Тобто була закріплена інша правова конструкція недійсності умов договору. Аналізуючи зазначене, пункт Заяви-Анкети №41591082 від 02 грудня 2021 року, який встановлює обов`язок позичальника сплачувати комісію за управління кредитом у розмірі 3,00% від суми кредиту, є несправедливим,така умова договору є нікчемною, тому вимога щодо стягнення комісії не підлягає задоволенню. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається борг за тілом кредиту 41065,75 гривень; комісія за управління кредитом (простроченої заборгованості за відсотками) 19300,71 гривень. Отже, встановлення судом факту неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, вказує на обґрунтованість пред`явлених позовних вимог лише у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі. За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 19\~300,71 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч.2 ст. 137 ЦПК України). На підтвердження надання правничої допомоги, представником позивача надано договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 01.02.2024 року, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, Акт №41591082 прийому-передачі послуг за Договором №010224 про надання професійної правничої (правової) допомоги, платіжна інструкція №18279 кредитного переказу коштів на суму 6000 грн. Разом з тим, суд бере до уваги, що позовні вимоги позивача задоволені частково, а тому витрати на правничу допомогу необхідно стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому суд стягує частково з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у зв`язку зі зверненням з позовом до суду, а саме судовий збір в сумі 2059,04 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 4080,00 грн., а всього 6139,04 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial