Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

07.10.2020 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила суд: визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання [PERSON] , стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2318 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини, розірвати договір про утримання дитини від 26.06.2018, укледений між нею та [PERSON] , стягнути з відповідача судові витрати. В обгрунтування позову [PERSON] посилалась на те, що вона та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.12.1997 по 01 листопада 2018. Під час спільного проживання в них народились дві доньки [PERSON] , 1998 р.н., та [PERSON] , 2010 р.н. 08.06.2018 вона подала заяву до Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області про вжиття заходів щодо відповідача, у зв`язку з тим, що він почав перешкоджати спілкуванню з дитиною, забрав її гроші та документи на автомобвль. Однак, згодом їм вдалось досягти згоди та з метою мирного врегулювання спору щодо визначення місця проживання молодшої дитини, поділу спільного майна, ними були укладені відповідні договори. Так, 26.06.2018 між ними було укладено договір щодо утримання та виховання [PERSON] , відповідно до якого відповідач взяв на себе зобов`язання щодо виховання та утримання доньки, під час її проживання з відповідачем до досягнення нею повноліття. Проте відповідач ігнорував виконання обов`язків, не приділяв достатньої уваги дитині, а також не забезпечував її фінансово. Замість нього це робила позивач. Вказала, що в день підписання договору вона була в шоковому стані, відповідач застосував до неї фізичну силу та спровокував конфлікт. У цей же день вона відмовилась на користь дитини та відповідача від повністю умебльованої 4-кімнатної квартири. До підписання договору та її переїзду в м.Одеса відповідач запевняв її, що вона зможе регулярно спілкуватись з дитиною, та він не буде цьому перешкоджати. Згодом вона переїхала в м. Одесу, почала викладати в Одеському національному медичному університеті. Однак, після переїзду в м. Одеса відповідач заборонив їй спілкуватись з дитиною. Телефонні дзвінки відповідач ігнорував та налаштовував дитину проти неї. З вересня по листопад 2018 Зорина проживала у батьків [PERSON] . З середини вересня 2018 відповідач почав приходити до її батьків, харчувався, відпочивав, дитиною він не займався та уваги їй не приділяв. У листопаді 2018 її мати сказала відповідачу, щоб він не приходив, після чого він забрав [PERSON] до себе у квартиру та заборонив батькам позивача відвідувати та спілкуватись з дитиною. В березні 2019 [PERSON] провела весняні канікули разом з [PERSON] , вони почали активно спілкуватись. За весь період з 2018 по 2020 позивач постійно брала участь в житті дитини, неодноразово запрошувала на відпочинок до м. Одеси, постійно телефонувала, допомагала та підтримувала дитину, купувала необхідні речі, подарунки. В березні 2020 відповідач привіз [PERSON] до позивача та до вересня вона проживана з нею. Вказала, що наразі [PERSON] проживає з її батьками, відповідач не цікавиться життям доньки, не телефонує та сам ігнорує дзвінки. Враховуючи наведене та те, що мирним шляхом урегулювати дане питання не вдалось, [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м.Харкова Ульяніч І.В. від 08.10.2020 відкрито загальне позовне провадження. 03.11.2020 до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] , в якій він просив суд визначити місце проживання [PERSON] разом з ним, стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі частини її заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за період з 26.06.2018 р. до досягнення дитиною повноліття, стягнути з [PERSON] судові витрати. В обґрунтування позову зазначив, що 27.12.1997 року між ним та відповідачем було укладено шлюб. Дійсно з відповідачем у них є дві доньки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У 2017-2018 [PERSON] працювала в Чорноморському національному університеті, протягом всього часу її роботи лише він займався вихованням їх спільної доньки [PERSON] . До м. Харкова відповідач приїздила на канукули та вільний від роботи час. Протягом 2018 року відповідач тривалий час постійно проживала та проходила стажування в Польщі. 26.06.2018 між ним та відповідачем було укладено нотаріальний договір про поділ майна подружжя, відповідно до якого в його власність переходить квартира [ADDRESS] , в особисту власність [PERSON] переходить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , а також він зобов`язувався сплатити відповідачу грошову компенсацію в розмірі 523\~400 грн., що еквівалентно сумі 20\~000 дол. США, з яких 209360 грн., що еквівалентно 8000 дол США отримані відповідачем до підписання договору, решту суми 314\~040 грн., що еквівалентно сумі 12\~000 дол. США він зобов`язався сплатити в строк до 26.06.2028. Також, 26.06.2018 між ним та відповідачем укладено договір про утримання та виховання дитини, яким вони визначили та дійшли згоди, що малолітня [PERSON] проживатиме з ним у квартирі [ADDRESS] , залишається в нього на вихованні та утриманні до досягнення повноліття. Він, маючи регулярні, належного рівня доходи, брав на себе зобов`язання щодо виховання та утримання доньки під час її проживання з ним, до досягнення дитиною повноліття, зобов`язувався не чинити перешкод в участі матері у вихованні доньки, не перешкоджати спілкуватися з донькою у вільний час від роботи без будь-яких обмежень. [PERSON] взяла на зобов`язання приймати участь у вихованні дитини, спілкуватись з донькою, та у вільний від роботи час перебувати з донькою за місцем свого проживання у будь-який строк без обмежень. Підставою для укладання вказаних договорів було наполегливе бажання відповідача, яка займалась лише будуванням кар`єри, часто їздила в довготривалі відрядження. Зі свого боку, він категорично заперечував проти розірвання шлюбу, намагався зберегти родину, одноособово займався всіма хатніми справами, виховував [PERSON] , виконував всі забаганки дружини. Ще до підписання договорів їх донька [PERSON] знаходилась на його утриманні та вихованні. 01.11.2018 рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова шлюб між ними було розірвано. Вказав, що з 24.07.2018 він працює фахівцем в ТОВ «Нова Пошта», отримує стабільний дохід. У жовтня 2018 вони разом з [PERSON] приїхали до відповідача в м.Одеса, планували залишитись на тиждень, проте [PERSON] повідомила, що в неї дуже багато справ та вона не зможе приділити увагу дитині, тому того ж дня вони змушені були повернутись до м. Харкова. Вказав, що з часу проживання з ним дитина почала навчатись в гуртку-студії сучасного танцю, неодноразово приймала участь у змаганнях. У 2019 році [PERSON] разом з [PERSON] були в м.Одеса на канікулах, при цьому він надав позивачу свою банківську карту для використання потреб дитини, оскільки зі слів відповідача, в неї не було коштів. Також, протягом 2018-2020 років він займався лікуванням доньки, дитина навчається в КЗ «Харківська спеціалізована школа І-ІІІ ст. №3 ХМР», має друзів. Фактично з 2017 до середини березня 2020 Зорина проживала разом з ним, він займався її вихованням та матеріально забезпечував всім необхідним. [PERSON] займалась своєю кар`єрою, їздила на заробітки, навчання за кордон. Зі свого боку він ніколи не чинив перешкоди у спілкуванні дитини з відповідачем, вони узгоджували всі потреби, питання щодо навчання та виховання дитини. Протягом 2018-2020 років, окрім іншого, він особисто сплачував навчання дитини, англійську мову, гурток танців, всі поїздки до м. Одеси, м. Дніпро, дитячий табір, дні народження, купляв одяг, займався духовним розвитком дитини. У березні 2020 вони з [PERSON] приїхали до відповідача та узгодили, що дитина деякий час погостює у відповідача. У квітні 2020 на всій території України було встановлено карантин, припинено рух транспортного сполучення, внаслідок чого він погодив з відповідачем, що дитина залишиться з нею в м. Одеса до вересня 2020. У вересні 2020 [PERSON] з посиланням на невиконання умов договору про утримання та виховання дитини відмовилась повертати [PERSON] за місцем її проживання та звернулась до суду з позовами. 30.11.2020 до суду надійшла відповідь на відзив відповідача [PERSON] . Вказала, що дійсно, вона займалась своїм розвитком, кар`єрою, адже формування науковця та фахівця займає багато часу, проте в її пріоритеті завжди були діти. Посилання на те, що коли вона приїздила до м.Харкова та могла без обмежень бачити дитину не відповідають дійсності, адже [PERSON] не пускав її навіть на поріг квартири, сказавши, що така мати їм не потрібна, налаштовував [PERSON] , що знайде кращу мати. [PERSON] дзвонив їй та замовляв те, що потрібно дитині, підкреслюючи щоразу скрутність свого матеріального становища. Щодо твердження [PERSON] про те, що він займався лікуванням дитини, то це є обов`язком батька піклуватись про здоров`я дитини. Щодо оплати гуртків, поїздок дитини, купівлі одягу, відвідування розважальних закладів, то вона також оплачувала мінімум половину даних занять. Крім того, [PERSON] посилався на те, що в березні 2020 дитина залишилась з нею через карантин, проте [PERSON] з самого початку знав про встановлення карантинних обмежень, насправді, вони з самого початку узгодили, що дитина залишиться проживати з нею до кінця карантинних обмежень. Також, дитина неодноразово вказувала про її бажання залишитись з мамою та проживати з нею постійно. На теперішній час [PERSON] проживає з її батьками у м. Харкові, [PERSON] з вересня 2020 жодного разу не цікавився дитиною. 04.03.2021 до суду надійшов висновок Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, в якому Департамент зазначив, що

Outcome: dismissed