Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника, - адвоката Мурашко І.О. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14.07.2001 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції, з актовим записом за № 528. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що протягом останнього часу стосунки між сторонами розладились, через різні погляди на життя, цінності спільного господарства і побуту. Вже тривалий проміжок часу починаючи з кінця 2022 року, кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, фактично сім`я припинила своє існування, шлюб розпався та має лише формальний характер. Враховуючи викладене, позивач просить суд розірвати шлюб, оскільки можливості примирення немає. Вимоги про стягнення з відповідача судових витрат позивач не заявляє. Ухвалою суду від 11.03.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача разом із позовом подав клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника, за змістом якого позовні вимоги підтримують у повному обсязі, про ухвалення заочного рішення у справі не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явилась, до суду від представника відповідача надійшла заява, за змістом якої відповідач визнає позов та просить розглянути справу за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14.07.2001 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 528, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] . Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.02.2011 року, виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 177. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ст. 3 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин подружжя являється непорозуміння, а також різні погляди на сімейні цінності, права та обов`язки подружжя. На підставі аналізу наданих позивачем доказів, з урахуванням позиції відповідача, суд дійшов висновку про підтвердження обставин, викладених в позові про те, що шлюбні відносини між сторонами припинені, збереження сім`ї є неможливим. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 206 ЦПК, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім`ю не бажають, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В той же час, позивач не заявляв вимог про стягнення судового збору, тому на підставі ст.13 ЦПК України, суд залишає витрати по сплаті судового збору за позивачем. На підставі викладеного ст. ст. 206, 211, 247, 259, 263-265 ЦПК України

Outcome: approved