Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування заявленої вимоги зазначає, що з 06.12.1995 вони з відповідачкою перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Стверджує, що з 1998 проживають окремо, спільне господарство не ведуть вже 27 років. Фактично шлюбні відносини припинені і відновлювати їх він не бажає. Вважає, що збереження сім`ї є неможливим та недоцільним, а тому просить шлюб розірвати. Постановленою 11.03.2025 ухвалою відкрите провадження у справі, позовну заяву прийнято до розгляду і призначений її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач не з`явився; при цьому представник позивача неодноразово подавав заяву, в якій просить розгляд цивільної справи проводити без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилась; відзив не подала. Відповідач повідомлена про дату, час і місце розгляду справи шляхом надсилання рекомендованих листів за адресою її реєстрації, які повернулись з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», а також шляхом розміщення оголошення на сайті суду про виклик Відповідача в судове засідання. Відповідно до ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Зазначене узгоджується із правовою позицією Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеною у постанові від 10.05.2023 року року у справі № 755/17944/18 провадження № 61-185св23. Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 23.01.2023 року у справі № 496/4633/18 (провадження № 61-11723св22), що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Отже, листи, що повернулися з відміткою в довідці поштового відділення про причину повернення: «за відсутністю адресата за вказаною адресою» - є належно врученими. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини. Відповідно до виданого повторно 28.07.2022 свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони перебувають між собою у шлюбі, який зареєстрований 06.12.1995 виконавчим комітетом Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, про що вчинений відповідний актовий запис № 28. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами. Як слідує із викладених у позовній заяві пояснень позивача, їх шлюб фактично припинив існування з 1998, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам у зв`язку з чим наполягає на його розірванні. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 2 СК України Сімейний Кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між подружжям. Згідно статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до статті 51 Конституції України та частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно статті 112 СК України, вирішуючи спір про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. При вирішенні цього спору, суд виходить із того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, судом не встановлено. Позивач категорично налаштований на припинення шлюбних відносин, збереження шлюбу не відповідає його інтересам, відповідач правом на подачу відзиву не скористалась. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved