Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь товариства заборгованість за кредитним договором №АВН0СТ155101608139272640 від 16.12.2020, у розмірі 110582,58 грн та 2422,40 грн судових витрат. Позовні вимоги мотивує тим, що 16 грудня 2020 відповідач [PERSON] , будучи клієнтом банку, уклав з позивачем кредитний договір № АВН0СТ155101608139272640, щодо надання йому кредиту у розмірі 85000 грн, на строк 40 місяців (до 15.04.2024) зі сплатою процентів у розмірі 50.00% щорічно. АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором виконало повністю, надавши відповідачу кредит у відповідному розмірі. Натомість відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку з зазначеним порушенням станом на 26.03.2025 відповідач [PERSON] має заборгованість у розмірі 110582,58 грн., яка складається з: 64467,39 грн - заборгованість за тілом кредиту; 46115,19 грн - заборгованість за відсотками. Ухвалою суду від 27.03.2025 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Безпосередньо у позовній заяві представником позивача заявлено клопотання про розгляд справи без його участі, підтримання позовних вимог та про відсутність заперечень щодо ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивача суду не надавав, хоча повідомлявся про розгляд даної справи у встановленому законом порядку, клопотань про відкладення судового засідання на адресу суду не направляв, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне здійснити судовий розгляд за його відсутності. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалою суду від 13 травня 2025 року постановлено провести заочний розгляд даної справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи наявність зазначених умов проведення заочного розгляду справи, суд розглянув справу заочно, на підставі наявних у ній доказів. Матеріалами справи встановлено, що у відповідності до анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ "А-Банк" (а.с. 5), відповідач [PERSON] звернувся до Акціонерного товариства «Акцент - Банк» за отриманням банківських послуг. Він погодився з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач своїм підписом підтвердив, що умови кредитування, відомості про сукупну вартість кредиту йому роз`яснені і зрозумілі. У паспорті споживчого кредиту "Швидка готівка" від 16.12.2020, який підписаний відповідачем [PERSON] , у відповідності з Умовами та правилами надання банківських послуг, визначені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, серед яких: тип кредиту - беззаставний; ліміт кредиту - 85 000 грн; строк кредитування - 36 місяців; мета отримання кредиту - придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг (а.с. 5 на звороті,6 ). З долучених до матеріалів справи розрахунку заборгованості за договором № АВН0СТ155101608139272640 від 16.12.2020, укладеного між АТ «Акцент-Банк» та відповідачем [PERSON] , станом на 26.03.2025 (а.с. 7,8), встановлено, що останній користувався кредитними коштами, погашав наявну заборгованість, що підтверджує наявність між сторонами кредитно - договірних зобов`язань. Заборгованість за наданим кредитом у вказаному розрахунку визначена в розмірі 110582,58 грн., яка складається з: 64467,39 грн - заборгованість за тілом кредиту; 46115,19 грн - заборгованість за відсотками. Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного зобов`язання, непогашення відповідачем [PERSON] заборгованості за ним, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані стороною позивача на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Як визначено п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства. Статтею 627\~Цивільного кодексу\~України передбачено, що відповідно до ст.\~6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] звернувся до АТ «А-Банк» з метою отримання кредиту, у зв`язку з чим підписав анкету - заяву. Кредитну послугу йому було надано, умови користування якою визначені в паспорті споживчого кредиту, з якими він погодився, що підтвердив своїм підписом. Як вбачається із розрахунку заборгованості, позивач надав відповідачу можливість користуватися кредитними коштами, що і робив останній, знімаючи кошти та вносячи їх на свій рахунок, що є свідченням наявності між сторонами кредитно - договірних зобов`язань. Однак, як вказав представник банку, відповідач не дотримувався своїх зобов`язань щодо погашення кредиту у визначені строки, на даний час продовжує ухилятись від виконання зобов`язань, тому станом на 26.03.2025 утворилась заборгованість в розмірі 110582,58 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як визначено ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Відповідно до ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідач [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим у нього наявна заборгованість у розмірі 110582,58 грн. Відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявності заборгованості перед позивачем у вказаному розмірі, будь - якого контррозрахунку заборгованості суду він не надав. Проценти йому нараховувались за погодженою процентною ставкою. Тому, дослідивши надані стороною позивача письмові докази, суд приходить висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 110582,58 грн заборгованості за кредитним договором № АВН0СТ155101608139272640 від 16.12.2020. Питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 6005315470957 від 26.03.2025 (а.с. 25). Беручи до уваги, що суд прийшов висновку про задоволення позову, то з урахуванням п. 1 ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути 2 422,40 грн сплаченого судового збору. На підставі вищевикладеного, ст. 3, 509, 526, 527, 610, 626, 627, 628, 1050, 1054, ЦК України, ст. 12, 81, 141, 211, 247\~ЦПК України та

Outcome: approved