Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

У серпні 2024р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , у якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просила суд: - стягнути з відповідача на свою користь у відшкодування матеріальної шкоди 440302,01 грн.; витрати за проведення експертної оцінки в розмірі 4000,00 грн; витрати за проведення транспортно-товарознавчої експертизи в розмірі 16000,00 грн. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 01.04.2024 року біля 14:10 год., водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Джип Компас», д.н.з. [NUMBER] , на перехресті вул. Бальзака - вул. Р.Рейгана в м. Києві, виїхав на регульоване перехрестя з вул. Бальзака на заборонений червоний сигнал світлофору та скоїв зіткнення з автомобілем «Ауді», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався по вул. Бальзака на зелений сигнал світлофору, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Зазначена ДТП мала місце з вини відповідача, що встановлено постановою Деснянського районного суду м. Києва 29 квітня 2024 року по справі № 754/5243/24. 27.06.2024 року позивачка отримала страхове відшкодування у розмірі 156800,0 грн, проте такого відшкодування недостатньо для компенсації завданої їй шкоди, тому вона вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом для захисту своїх порушених прав. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07.08.2024 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, та призначено справу в підготовче засідання. 18.09.2024р. на адресу суду надійшов відзив на позов (т. 1, а.с. 72-78), в якому відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що звернення позивачки з вказаним позовом є безпідставним та необґрунтованим, оскільки авто позивачки було пошкоджено ще до ДТП. 24.09.2024р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив (т. 1, а.с. 88-90), в якій сторона позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав наведених у позові, зазначивши, що доводи та аргументи сторони відповідача, наведені у відзиві на позов є безпідставними, спростовуються матеріалами справи. Крім того, позивачка зауважує, що на момент реєстрації за нею автомобіля, він повністю відповідав вимогам його експлуатації, що підтверджується відповідним сертифікатом. 24.10.2024 року стороною відповідача були подані до суду заперечення на відповідь на відзив, якими останній вважав доводи позовної заяви та відповіді на відзив необґрунтованими з підстав зазначених у відзиві. 06.11.2024 року позивачкою було подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, з доданим до неї висновком проведеної за заявою сторони позивача автотоварознавчої експертизи. Сторона позивача звертала увагу суду, що здійснити відновлювальний ремонт належного позивачці автомобіля є недоцільним, оскільки вартість відновлювального ремонту та запасних частин коштує більше, ніж ринкова вартість автомобіля перед ДТП. 09.12.2024 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на заяву про зменшення позовних вимог, у яких останній поставив під сумнів використані експертом методи досліджень при проведенні вказаної вище експертизи. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25.12.2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав наведених у заяві про зменшення позовних вимог, просили суд позов задовольнити. Представник відповідача та відповідач проти позову заперечили з підстав, наведених у відзивах та запереченнях на відповідь на відзив. Третя особа про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, однак до суду не прибула. В силу положень ст. ст. 211, 223 ЦПК України, суд вважає, за можливе продовжити розгляд справи у відсутність представника третьої особи. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, та не оспорювалося сторонами, що 01.04.2024 року біля 14:10 год., водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Джип Компас», д.н.з. [NUMBER] , на перехресті вул. Бальзака - вул. Р.Рейгана в м. Києві, виїхав на регульоване перехрестя з вул. Бальзака на заборонений червоний сигнал світлофору та скоїв зіткнення з автомобілем «Ауді», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався по вул. Бальзака на зелений сигнал світлофору, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Деснянського районного суду м. Києва 29 квітня 2024 року по справі № 754/5243/24, яка набрала законної сили, [PERSON] (водія автомобіля «Джип Компас», д.н.з. [NUMBER] ), визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з покладенням на нього адміністративного стягнення. Таким чином, зазначена ДТП мала місце з вини відповідача, що встановлено постановою Деснянського районного суду м. Києва 29 квітня 2024 року по справі № 754/5243/24. Станом на час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПАТ СК «Еталон» (т. 1, а.с. 47) і 27.06.2024 року позивачка отримала від вказаного товариства страхове відшкодування у розмірі 156800,0 грн, що підтверджується копією виписки із банківського рахунку від 01.07.2024 року (т. 1, а.с. 48) та ніким з учасників процесу не оспорюється. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а п. 1) ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За змістом ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Подібні за змістом правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95 цс 20). Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка наголошувала, що внаслідок зазначеної вище ДТП, їй була спричинена матеріальна шкода, у вигляді пошкодження належного їй автомобіля «Ауді», д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу № 20182 від 11.04.2024 року, здійсненого ФОП [PERSON] вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Ауді», д.н.з. [NUMBER] , складає 883000,82 грн. Згідно з Висновком експерта [PERSON] № 18/24 за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи від 19.10.2024 року, матеріальний збиток завданий власникові автомобіля «Ауді», д.н.з. [NUMBER] , в результаті його пошкодження в ДТП, що сталася 01.04.2024р., складає 920163,32 грн; вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ауді», д.н.з. [NUMBER] , без урахування фізичного зносу вузлів і деталей на момент ДТП, що сталася 01.04.2024р., складає 1922243,05 грн, ринкова вартість автомобіля «Ауді», д.н.з. [NUMBER] , на момент ДТП, що сталася 01.04.2024р., складає 920163,32 грн; утилізаційна вартість автомобіля «Ауді», д.н.з. [NUMBER] , складає 323061,31 грн. Експерт [PERSON] був допитаний під час судового засідання з приводу складеного ним висновку № 18/24 від 19.10.2024 року, у ході допиту останній підтримав свої висновки та повідомив, що при проведені транспортно-товарознавчої експертизи він безпосередньо оглядав пошкоджений автомобіль та фотографував його пошкодження. Водночас він також не заперечував, що використовував фотографії, які були надані йому позивачкою. Відповідно до висновку експерта [PERSON] № 17/07-01 за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи від 23.12.2024р., установити утилізаційну вартість автомобіля «Ауді», д.н.з. [NUMBER] , не видалося можливим через відсутність у розпорядженні експерта даних щодо комплектації та технічного стану автомобіля. Експерт [PERSON] також був допитаний в судовому засіданні та підтвердив свої висновки, наполягав на їх правильності. Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, в п.п. 14, 15 Постанови від 01 березня 2013р. за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). У разі якщо на час виконання рішення суду про відшкодування шкоди, виправлення пошкодження за одержані за рішенням суду кошти зросли ціни на майно або роботи, на придбання чи проведення яких було присуджено відшкодування, потерпілий із цих підстав може заявити додаткові вимоги до особи, відповідальної за шкоду, якщо не було його вини в тому, що виконання проводилося вже після зростання цін і тарифів. Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до правових позицій Верховного Суду, висловлених в постанові від 17 лютого 2021р. по справі № 753/11069/16-ц, задоволення вимог про відшкодування майнової шкоди в повному обсязі, виходячи з вартості автомобіля до ДТП, без врахування залишкової вартості пошкодженого транспортного засобу, і одночасне залишення у власності позивача цього автомобіля, не можна визнати обґрунтованим. Надаючи оцінку висновку експерта № 18/24 від 19.10.2024 року суд погоджується з позицією сторони відповідача з приводу того, що експерт [PERSON] , всупереч п. 4.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, у своєму висновку не вказав, що використовував надані йому заздалегідь фотографії, однак вказане твердження не нівелює ту обставину, що експерт особисто оглядав автомобіль «Ауді», д.н.з. [NUMBER] , оскільки це підтверджується результатами технічного огляду автомобіля від 02.10.2024 року (аркуші 7-17 висновку № 18/24 від 19.10.2024 рок) та показаннями самого експерта, який повідомлявся про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання. У той же час використання при експертизі фотографій пошкодженого транспортного засобу повністю узгоджується із зазначеною вище Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Та обставина, що до висновку експерта додана фотографія одометра, на якій вказана дата 11.9.2024, також не спростовує результати вказаного дослідження, оскільки з урахуванням того, що автомобіль «Ауді», д.н.з. [NUMBER] , на момент експертизи був технічно несправним, то за такий незначний проміжок часу (з 11.09.2024 року по 02.10.2024 року) показники цього приладу не могли б бути суттєво відмінні. Крім того, експертом [PERSON]. були враховані й пошкодження автомобіля «Ауді», д.н.з. [NUMBER] , які не пов`язані із ДТП, що сталася 01.04.2024 року (т. 1, а.с. 136 зворотня сторона), тому доводи сторони відповідача в цій частині також є неприйнятними. Отже вказаний висновок експерта, на переконання суду, є належним, допустимим та достовірним доказом, та таким, що не спростований стороною відповідача. Разом з тим суд критично оцінює Звіт про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу № 20182 від 11.04.2024 року, оскільки ФОП [PERSON] здійснив розрахунок завданої позивачці шкоди без урахування утилізаційної вартості пошкодженого автомобіля. У той же час висновку експерта № 17/07-01 за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи від 23.12.2024 року не має у цій справі жодного доказового значення. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням того, що матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Ауді», д.н.з. [NUMBER] , в результаті його пошкодження в ДТП, що сталася 01.04.2024р., складає 920163,32 грн, позивачеві компенсовано страхове відшкодування у розмірі 156800,0 грн та утилізаційна вартість цього автомобіля після ДТП становить 323061,31 грн, які сторона позивача відчужила (договір купівлі-продажу від 30.10.2024 року у т. 1 на а.с. 179-180), суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню, а саме з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню, у відшкодування матеріальної шкоди 440320,01 грн. (920163,32 грн. - 156800,0 грн - 323061,31 грн). Відповідно до ст. 133 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір (з урахуванням зменшення позовних вимог) у розмірі 4403,20 грн; витрати позивачки на проведення експертної оцінки в розмірі 4000,00 грн; витрати за проведення транспортно-товарознавчої експертизи в розмірі 16000,00 грн.

Outcome: approved