Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

Позивачква звернулася до Яготинського районного суду Київської області з позовом до Яготинської міської ради Київської області про визнання права власності на спадкове майно, відповідно до вимог якого просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 2,9528 га., кадастровий номер 3225582700:04:001:0013, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Кулябівської сільської ради Бориспільського району Київської області. Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 17.01.2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачці строк для усунення недоліків. 27.01.2025 року від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків. Позов обгрунтовано тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] , а також земельної ділянки площею 2,9528 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Кулябівської сільської ради Бориспільського району (в минулому Яготинського району) Київської області. Відповідно до ст. 1223 ЦК України позивачка по справі являється спадкоємицею майна померлої за заповітом. В передбачений законодавством термін позивачка звернулася до приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Черних О.В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом. На даний час, позивачкою отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] . Разом з тим, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 2,9528 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Кулябівської сільської ради Київської області, позивачка не може, оскільки оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно є пошкодженим, що підтверджується листом приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Черних О.В. Враховуючи вищевикладене просила визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 2,9528 га., кадастровий номер 3225582700:04:001:0013, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Кулябівської сільської ради Бориспільського району Київської області. Судові витрати залишити за позивачкою. Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 03.02.2025 року відкрито провадження у справі, та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, визначено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді та заперечень. Зобов`язано приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Черних О.В. надати до суду копію спадкової справи відкритої після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 09.04.2025 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження. Представник позивача звернулася до суду з заявою, в котрій просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача направив заяву про розгляд справи у його відсутність, у вирішенні питання покладається на розсуд суду. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідно до роз`яснень п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Так, в судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] , а також земельної ділянки площею 2,9528 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Кулябівської сільської ради Бориспільського району (в минулому Яготинського району) Київської області. Відповідно до ст. 1223 ЦК України [PERSON] являється спадкоємицею майна померлої за заповітом. Позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно є пошкодженим, що підтверджується листом приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Черних О.В. (а.с.3-5,20-26). Відповідно до копії спадкової справи №126/2024 відкритої 21.05.2024 року після смерті [PERSON] , вбачається, що [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Черних О.В. з заявою про прийняття спадщини, інших спадкоємців не має (а.с.35-70). Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. і ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. У разі смерті особи, яка була позбавлена права на спадкування, до смерті заповідача, позбавлення її права на спадкування втрачає чинність. Діти (внуки) цієї особи мають право на спадкування на загальних підставах. Відповідно до ст.1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов`язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуюче вище викладене, а також те, що після смерті [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] - позивачка по справі, та враховуючи, що [PERSON] , заповідала своє майно позивачці по справі, однак правовстановлюючий документ є пошкодженим, що перешкоджає позивачці отримати свідоцтво на спадщину за заповітом, тому вимоги позову підлягають до задоволення.

Outcome: approved