Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - [PERSON] де просила встановити факт проживання однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу з [PERSON] , який загинув [INFO] , та перебувала на утриманні чоловіка в період часу з 04 січня 2023 року до [INFO] . В позовній заяві посилалася на те, що вона - [PERSON] та [PERSON] з 25 червня 2016 року до 04 січня 2023 року перебували в зареєстрованому шлюбі. З 2016 року [PERSON] до початку повномасштабного вторгнення росії боронив територіальну цілісність України під час проведення АТО. 24.02.2022 року [PERSON] був призваний на військову службу по мобілізації. 04 січня 2023 року на переконливе та наполегливе прохання чоловіка, розірвали шлюб. З часу реєстрації шлюбу і до смерті [PERSON] вони проживали однією сім`єю, в належній їй квартирі за адресою [ADDRESS] з неповнолітньою донькою позивачки, яку виховував та утримував [PERSON] . Вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, взаємні права й обов`язки, ставились один до одного з повагою, любов`ю та розумінням, вважали один одного чоловіком та дружиною, підтримували та піклувалися один про одного. Після розірвання шлюбу сімейні відносини не змінилися, вони продовжували спілкуватися, підтримувати один одного морально і матеріально. Після розірвання шлюбу в будь-якому іншому шлюбі ні позивачка, ні [PERSON] не перебували. Під час участі в бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони України [INFO] [PERSON] загинув в районі населеного пункту Тоненьке Донецької області. В зв`язку зі смертю чоловіка вона як член сім`ї загиблого захисника України, дружина, звернулася до Міністерства оборони з метою отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Рішенням МО України відповідачці, матері чоловіка призначена одноразова грошова допомога в розмірі 1/3 частини 15000000 - 5000000 грн; 2/3 частини одноразової грошової допомоги залишилася нерозподіленою між позивачкою, та третьою особою - матір`ю неповнолітньої дочки, яка народилася після смерті [PERSON] . Оскільки ухвалою Миргородського міськрайонного суд від 30.01.2025 заява позивача подана в порядку окремого провадження про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки що не перебували у зареєстрованому шлюбі між собою та перебування на утриманні чоловіка, залишена без розгляду, позивач звернулася до суду з позовом. Встановлення зазначених у позовних вимогах юридичних фактів позивачці необхідне для захисту соціальних прав та отримання соціальних виплат, як сім`ї військовослужбовця. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28.02.2025 року відкрито провадження по даній справі та постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 18.03.2025 року ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Суду пояснила, що 25 червня 2016 року уклала шлюб з [PERSON] . З часу реєстрації шлюбу і до смерті [PERSON] 25 березня 2023 року вони проживали однією сім`єю в належній їй квартирі за адресою: [ADDRESS] . Вони мали спільний сімейний бюджет, разом придбавали необхідні побутові речі, ставились один до одного з повагою, любов`ю та розумінням. Разом з ними проживала неповнолітня донька позивачки, яку виховував та утримував [PERSON] . Чоловік приймав участь в АТО, проходив військову службу, а потім працював по найму. [PERSON] мав значно більші доходи ніж позивачка, тому постійно надавав їй кошти для побутових потреб, придбання особистих речей та матеріального забезпечення доньки. За кошти чоловіка в квартирі був зроблений ремонт. Після розірвання шлюбу сімейні відносини не змінилися, вони продовжували спілкуватися, підтримувати один одного морально і матеріально. 24.02.2022 року [PERSON] був призваний на військову службу по мобілізації. З часу мобілізації він постійно перебував у військовій частині, ніс службу на блокпостах. Інколи він приходив на короткий час додому: переодягтися, взяти необхідні речі. З серпня 2022 року він постійно направлявся на виконання бойових завдань в різні регіони країни де проходили бойові дії. З цього часу він рідко з`являвся вдома, і дуже на короткий час - лише на декілька годин. Перебуваючи на службі він постійно перераховував кошти на банківську картку позивачки. Коли приїжджав додому, то давав кошти особисто, також кошти передавав через побратимів. Коли [PERSON] не виплачувалася вчасно заробітна плата, то позивачка надсилала йому кошти на банківську картку. Після придбання автомобілю, [PERSON] надавав позивачці менші суми коштів. На цьому автомобілі [PERSON] , разом з позивачкою та її донькою, а також з його матір`ю та тіткою в листопаді їздили в Полтаву на весілля. На прохання чоловіка в листопаді 2022 року позивачка віднесла до будинку матері якісь речі що зібрав чоловік. Причиною розірвання шлюбу стало прохання [PERSON] , який мав намір змінити місце служби і з його слів це було обов`язковою умовою. 04 січня 2023 року на переконливе та наполегливе прохання чоловіка вони розірвали шлюб. Про розірвання шлюбу нікому не повідомляли, оскільки це було зроблено формально. Після розірвання шлюбу вони продовжували вважали один одного чоловіком та дружиною, підтримували та піклувалися один про одного: спілкувалися постійно по телефону, направляли відео та фото з особистого життя, [PERSON] продовжував матеріально забезпечувати позивачку з донькою, надаючи кошти через побратимів та на банківську картку позивачки. Про смерть чоловіка 25 березня 2023 року позивачка дізналася по телефону від побратима чоловіка - [PERSON] . З часу коли стало відомо про смерть чоловіка, [PERSON] постійно спілкувалася та по можливості була разом з матір`ю [PERSON] - відповідачкою по справі. Намагалася її втішити та морально підтримати. Щоб запобігти ще більшим стражданням матері, позивачка особисто спілкувалася з працівниками моргу щодо зовнішнього вигляду тіла покійного. Вона разом з відповідачкою відвідала заклад ритуальних послуг, вибрала всі ритуальні речі, весь час під час поховання була поруч з відповідачкою, організовувала поминальні обіди, запрошувала на них друзів [PERSON] . Рішенням МО України відповідачці, матері чоловіка призначена одноразова грошова допомога в розмірі 1/3 частини від 15000000 грн що складає 5000000 грн, а 2/3 частини одноразової грошової допомоги залишилася нерозподіленою між [PERSON] та третьою особою - [PERSON] , яка є матір`ю неповнолітньої доньки, народженою після смерті [PERSON] . Їй було роз`яснено про необхідність надання рішення суду для підтвердження свого статусу як дружини за час коли шлюб був формально розірваний. Після загибелі [PERSON] позивачка з 12 листопада 2024 року працює за сумісництвом на посаді секретаря, так як дохід за основним місцем роботи не покриває нагальні потреби. Заява позивачки подана в порядку окремого провадження про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні чоловіка - ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 30.01.2025 залишена без розгляду, тому позивач звернулася до суду з позовом з аналогічними вимогами. Представник позивачки - адвокат Куцин В. Ю., позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав викладених у позові. Вважає, що заявлені вимоги об`єктивно підтверджуються письмовими доказами, наданими позивачкою щодо спільного проживання як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] та утримання позивачки її покійним чоловіком, що підтверджують свідки. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що її син з жовтня 2022 року спільно не проживав з позивачкою. Не заперечувала, що позивачка з сином могли підтримувати відносини, в тому числі і фінансові. Син можливо надавав кошти позивачці та її донькі, яку сприймав як свою рідну дитину, спілкувався з ними. Також не заперечувала, що вона періодично спілкувалася з позивачкою до моменту загибелі сина. За спільною згодою з позивачкою проводили всі ритуальні обряди і поховання сина та поминальні обіди. Їй відомо, що третя особа - [PERSON] після смерті сина народила дитину, батьком якої визнано її сина [PERSON] , тому вона бажає щоб усі кошти виділені державою отримала її онука. Також пояснила суду, що з позивачкою перебувала в гарних відносинах, однак ніколи не бувала у сина вдома, бо її не запрошували. Восени 2022 року відносини між сином та невісткою [PERSON] погіршилися. [PERSON] інколи ночував в гаражі, а інколи у неї вдома. Вважає, що причиною погіршення відносин між сином та невісткою, а згодом розірвання шлюбу стали відносини сина з малолітньою [PERSON] . Представник відповідачки - адвокат Акрітов К. К. просив відмовити в задоволенні позову з мотивів безпідставності заявлених позовних вимог. Пояснив, що ініціатором розірвання шлюбу була позивачка, так як у [PERSON] були відносини з малолітньою [PERSON] . Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти підстав розірвання шлюбу, зазначених в позові позивачкою, оскільки вважала, що підставою розірвання шлюбу була її вагітність, про яку вона повідомила [PERSON] . З останнім вони зустрічались з 24.08.2022 року і разом проживали в місті Миргороді, коли той перебував у відпустках з вересня 2022 року на 2-3 дні. У матері Кості не проживали, так як у сина та матері були складні взаємовідносини. Від Кості дізналася, що той ночував в гаражі через непорозуміння з дружиною. З дружиною [PERSON] після розлучення підтримував відносини - передавав їй гроші та її донці. Щодо всіх інших обставин, викладених в позові їй нічого невідомо. Допитана в судовому засідання свідок [PERSON] пояснила суду, що є кумою позивачки. Знає сім`ю [PERSON] з 2011 року. Часто бувала вдома у [PERSON] . [PERSON] був справжнім батьком для доньки позивачки - [PERSON] . [PERSON] надавав їй кошти на відпочинок у Закарпатті. Про те, що [PERSON] з [PERSON] розірвали шлюб вона не знала. За життя [PERSON] з [PERSON] сварок не було. Сім`я [PERSON] робили ремонт в квартирі - міняли вікна, придбали пральну машинку. Придбали автомобіль, на якому їздив [PERSON] , так як він військовий. В середині січня 2023 року свідок жила у позивачки три тижні. Позивачка постійно по телефону спілкувалася з [PERSON] , бо той перебував на фронті. В січні 2022 року [PERSON] приїздив додому. Відносини між подружжям були теплі і турботливі. [PERSON] перебувала на утриманні чоловіка, оскільки її доходи медсестри були значно менші ніж його військовослужбовця. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , донька позивачки, пояснила наступне. Її мама та [PERSON] перебували у шлюбі з 2015 року. У них все було спільне, кошти, продукти харчування, відпочинок. [PERSON] вважав її дочкою, а вона його батьком. Він матеріально забезпечував її, у них були довірливі щирі відносини. Вона ділилася з ним своїми таємницями, а [PERSON] її підтримував як батько, давав поради, захищав і оберігав. На початку 2023 року [PERSON] бував вдома. Часто давав їй гроші, а в 2023 році перед поїздкою в табір в Карпати дав їй 2000 грн. 12 листопада 2022 року разом з мамою та [PERSON] їздила до м. Полтави на весілля до сестри [PERSON] , де [PERSON] купив їй кросівки. Загибель [PERSON] вона перенесла дуже болісно і трагічно, отримала великий стрес, оскільки втратила рідну, близьку їй людину. Для відновлення свого стану вона була змушена звертатися до спеціаліста-психолога. Була з мамою на похованні [PERSON] . Про те, що мама та [PERSON] розлучилися їй відомо не було, адже суперечок між ними не було. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою [PERSON] , яку знає з 2012 року. В 2016 році позивачка та [PERSON] одружилися. Часто їх бачила. Стосунки в сім`ї гарні були. [PERSON] як батько піклувався за донькою [PERSON] - купляв гаджети, займався вихованням. Сім`я [PERSON] робила ремонт - міняли вікна, придбавали меблі, клеїли обої. [PERSON] матеріально утримував сім`ю, адже у військових зарплати більші ніж у медичної сестри. Останній раз бачила [PERSON] вдома в січні 2023 року, коли той приїздив з фронту. [PERSON] стояла під будинком. Після загибелі [PERSON] разом з його матір`ю займалася його похованням та організацією поминальних обідів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працює в патологоанатомічному відділенні КП Миргородська ЛІЛ куди в березні 2023 року був доставлений після загибелі [PERSON] . Саме позивачка турбувалася про зовнішній вигляд загиблого, просила провести всі можливі маніпуляції, щоб здійснити прощання при відкритій домовині. [PERSON] виконала всі рекомендації свідка, що дозволило не закривати домовину на час прощання. Коли [PERSON] прийшла до відділення, то сказала, що загинув її чоловік. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є сусідом відповідачки. Знає, що позивачка перебувала у шлюбі з [PERSON] . Бачив неодноразово автомобіль [PERSON] у матері в 2022 році. Стало відомо про розлучення [PERSON] та [PERSON] . Причини розлучення не відомі. Ходили плітки, що [PERSON] розлучився в жовтні-листопаді 2022 року через вагітність іншої дівчини. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є подругою відповідачки, раніше працювали разом. В листопаді 2022 року [PERSON] повідомив, що [PERSON] - це його майбутня дружина. Ночував з нею у матері вдома. [PERSON] допомагав матері матеріально - надав 35000 грн. Про що стало відомо зі слів відповідачки. Бачила [PERSON] разом з [PERSON] в місті. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що в кінці листопада 2022 року бачила відповідачку, яка повідомила, що [PERSON] привезла військову форму [PERSON] , яку довелося прати. Також відповідачка повідомила, що з жовтня 2022 року [PERSON] з [PERSON] не проживають разом. Бачила [PERSON] в грудні 2022 року у матері ночував. В грудні 2022 року бачила [PERSON] з іншою дівчиною, яку називав [PERSON] . Заходили разом в магазин, де вона працює. 12.11.2022 року разом з [PERSON] та [PERSON] їздила в м. Полтаву на весілля. [PERSON] займалася похованням [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що товаришував з [PERSON] давно. Разом проходили військову службу. До доньки позивачки - [PERSON] відносився як до рідної доньки. В кінці 2022 року [PERSON] припинив подружні відносини з [PERSON] , так як були відносини з [PERSON] , з якою познайомив свідок. Заробітна плата у [PERSON] була до 50 тис грн. [PERSON] не працювала, а тому [PERSON] допомогав їй матеріально. Чи допомогав [PERSON] йому нічого не відомо. [PERSON] повідомляв, що [PERSON] чекає від нього дитину. Суд, заслухавши позивачку, представника позивачки, відповідачку, представника відповідачки, третю особу, допитавши свідків, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що під час участі в бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони України [INFO] [PERSON] , [INFO] , загинув в районі населеного пункту Тоненьке Донецької області (а.с.14-16). Рішенням МО України відповідачці матері загиблого [INFO] [PERSON] призначена одноразова грошова допомога в розмірі 1/3 частини 15000000 грн - 5000000 грн (протокол комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначення і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 19.12.2023 № 368/168) (а.с.27). Рішенням МО України 2/3 частини одноразової грошової допомоги залишилася нерозподіленою між позивачкою, як колишньою дружиною загиблого [INFO] [PERSON] та матір`ю неповнолітньої дочки, яка народилася після смерті [PERSON] (протокол комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначення і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 11.10.2024 №31/в) (а.с.28). Ухвалою Миргородського міськрайонного суд від 30.01.2025 заява позивачки про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки що не перебували у шлюбі між собою та факту перебування на утриманні чоловіка, залишена без розгляду (справа 541/4595/24, провадження № 2-о/541/40/2025) (а.с.9). Відповідно довідки відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Миргородської міської ради № 03-01/13476 від 05.12.2018 та довідки № 1 ОСББ «Козацький 2014» від 10.02.2024 колишній чоловік [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , проживав з січня 2016 року по грудень 2022 року за адресою [ADDRESS] разом з позивачкою та її донькою (а.с. 10, 11). Відповідно до свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] з 25 червня 2016 року перебували в зареєстрованому шлюбі. 04 січня 2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] (а.с. 12,13). Надані позивачкою скріншоти з екрану мобільного телефону [NUMBER] та з мобільного телефону [NUMBER] (фото, смс-повідомлення, голосові повідомлення) підтверджують факт постійного спілкування позивачки з [PERSON] до самої його загибелі (а.с.29-37). Даний факт сторонами не оскаржується. Скріншоти з екрану мобільного телефону, який належить доньці позивачки (фото, відео-зображення, смс-повідомлення, голосові повідомлення) підтверджують факт постійного спілкування доньки позивачки з [PERSON] до березня 2023 року (а.с.41,42). Даний факт сторонами не оскаржується. Відповідно до виписки по картковому рахунку [PERSON] [NUMBER] АТ КБ «Приват банк» за період з квітня 2022 до 10 березня 2023 року загальний розмір перерахованих коштів [PERSON] позивачці [PERSON] з квітня 2022 по квітень 2023 року склав 126000 грн. Відповідно до виписки по картковому рахунку [PERSON] [NUMBER] АТ КБ «Приват банк» за період з квітня 2022 до 10 березня 2023 року загальний розмір перерахованих коштів позивачкою [PERSON] чоловіку [PERSON] з квітня 2022 по квітень 2023 року склав 32690 грн (а.с. 19-26). Відповідно до довідки про доходи на ім`я [PERSON] від 23.02.2024 загальна сума доходу (нарахованого) позивачки за основним місцем роботи (лаборант КНП «Миргородська лікарня інтенсивного лікування «Миргородської міської ради) з 01 жовтня 2022 року по 31 березня 2023 року становить 92383 грн 90 коп. З відрахуванням податків (16629 грн 10 коп) дохід за вказаний період становить 75754 грн 80 коп., що в середньому становить 12625 грн 80 коп. на місяць з урахуванням сплачених податків (а.с.18). Відповідно до довідки ФГ «Промінь-2010» від 21.04.2025 № 6 [PERSON] з 12 листопада 2024 року працює за сумісництвом на посаді секретаря та отримує дохід в середньому 5787 грн. щомісяця з урахуванням сплачених податків (а.с.102). Згідно до зведеної інформації про суми нарахованого та виплаченого грошового забезпечення старшого солдата [PERSON] за період з 01 листопада по 31 березня 2023 року після сплати податків дохід склав 425926,53 грн, що становив в середньому 85185 грн. на місяць (а.с.80). Таким чином дохід [PERSON] більше ніж в 6,5 разів перевищував дохід [PERSON] . Відповідно до довідки з військової частини [NUMBER] від 05.04.2025 старший солдат [PERSON] безпосередньо брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України на підставі бойового розпорядження в періоди з 09.08.2022 по 19.08.2022, з 13.09.2022 по 24.09.2022, з 11.12.2022 по 31.12.2022, з 16.01.2023 по 30.01.2023, з 20.02.2023 по 09.03.2023, з 10.03.2023 по 25.03.2023 в Харківській, Сумській, Донецькій, Запорізькій областях, а тому тривалий період часу перебував на службі і не міг перебувати вдома (а.с.81-82). Згідно відповіді на адвокатський запит з військової частини [NUMBER] в період з 01 листопада 2022 року до [INFO] [PERSON] не вибував у відрядження, не використовував відпустки в період з листопада 2022 року по 25 березня 2023 року і не знаходився на лікуванні в цей період (а.с.78). Встановлення факту спільного проживання однією сім`єю з чоловіком [PERSON] та перебування на його утриманні в період після розірвання шлюбу до часу загибелі, позивачці необхідно для підтвердження права отримання останньою одноразової грошової допомоги відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168. Суд критично ставиться до свідчень свідків [PERSON] , рідної сестри відповідачки та [PERSON] , подруги відповідачки, яким зі слів останньої стало відомо, що [PERSON] не проживав разом з дружиною з жовтня 2022 року. Суд критично сприймає свідчення свідка [PERSON] , оскільки останній суду пояснив, що він є близькою людиною третьої особи та повідомив, що він навмисно познайомив [PERSON] з неповнолітньою [PERSON] (третьою особою), знаючи що [PERSON] є одруженим з [PERSON] . Суд критично ставиться до свідчень свідка [PERSON] , який надавав свідчення суду на прохання відповідачки, оскільки свідок не володів інформацією навіть про період подій щодо яких давав свідчення. Суд також критично оцінює твердження третьої особи [PERSON] , що в грудні 2022 року вона будучи вагітною проживала разом з [PERSON] в місті Миргороді, оскільки вказані твердження спростовуються інформацією військової частини № [NUMBER] від 27.03.2025 року, відповідно до якої [PERSON] проходив військову службу у в/ч [NUMBER] з 24.02.2022 та виключений із списків частини 26.03.2023 у зв`язку з загибеллю. З 01.11.2022 по 25.03.2023 року не вибував у відрядження, відпустку не використовував, на лікуванні не знаходився. Відповідно до інформації військової частини №276 від 05.04.2025 року [PERSON] брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України (перебував на передовій лінії зіткнення) в період з 27.02.2022 по дня загибелі поза межами міста Миргород. В тому числі з 11.12.2022 по 31.12.2022 в селі Юнаківка Сумської області, з 16.01.2023 по [INFO] в с. Васюківка, с. Никифорівка Соледарської міської громади Бахмутського району Донецької області. Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц). Правовідносини з приводу встановлення факту сумісного проживання однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, визнання майна спільним майном та його розподіл регулюються Сімейним Кодексом України. За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя (ст. 36 СК України). Разом з тим, згідно із ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. При застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Відповідно до п. 44 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кіган проти Ірландії» №16969/90 від 26.05.1994 року «…поняття «сім`я» не обмежується виключно відносинами, заснованими на шлюбі і може включати інші de factо «сімейні узи», коли сторони живуть спільно поза шлюбом…». Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. У рішенні по справі «Джонстон та інші проти Ірландії» від 18.12.1996 року №6/1985/92/139 Європейський суд з прав людини зазначив, що особи, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом, що забезпечуватиме дотримання ст. 8 Конвенції, яка передбачає право на повагу до сімейного життя. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц зазначеного, що встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними, у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин. Постановою Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі №712/7830/16-ц зазначено, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та подані докази, суд дійшов висновку, що з 04 січня 2023 року до 25 березня 2023 року, [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, їх взаєминам були притаманні ознаки сім`ї, що підтверджується дослідженими судом доказами. Згідно з частиною п`ятою статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Відповідно до положень статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII зі змінами і доповненнями. 28 лютого 2022 року на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану №168». Пунктом 2 вказаної постанови (в редакції, чинній на час смерті [PERSON] ) встановлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». У статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20 грудня 1991 року, в редакції, яка діяла на час смерті [PERSON] , передбачалося, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Відповідно ч. 2,4 ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивачки разом з [PERSON] породжує юридичні наслідки, а саме його підтвердження необхідно позивачці для реалізації права на виплату їй одноразової грошової допомоги на підставі ст.16-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п.2 постанови КМУ від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану», яка виділена рішенням МОУ (протокол комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначення і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 11.10.2024 №31/в) в тому числі позивачці [PERSON] , відтак суд вважає за необхідне позовні вимоги про проживання дружини, яка не вийшла заміж вдруге, що не заперечували сторони в судовому засіданні, [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , однією сім`єю, без реєстрації в період з 04 січня 2023 року до 25 березня 2023 року, є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Згідно із роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року вбачається, що повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Відповідно до виписки по картковому рахунку [PERSON] [NUMBER] АТ КБ «Приват банк» за період з квітня 2022 року до 10 березня 2023 року загальний розмір перерахованих коштів [PERSON] склав 126000 грн. З показань свідків та сторін по справі слідує, що [PERSON] особисто та через побратимів систематично передавав кошти позивачці та її дочці, що не заперечувала відповідачка. Як в період шлюбу так і після розірвання шлюбу чоловік продовжував систематично надавати та перераховувати необхідні суми коштів, для ведення домашнього господарства, сплати комунальних платежів, придбання продуктів харчування, одягу, та усього необхідного позивачці та її доньці. Допомога чоловіка була постійним і основним джерелом засобів до існування позивачки. Відповідно до п.п. 1-3 п. 2 ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», право на отримання одноразової допомоги має однин з подружжя (дружина), яка не одружилась вдруге та проживала з загиблим однією сім`єю без реєстрації шлюбу та перебувала на утриманні [PERSON] . Судом встановлено, що як в період тривалого багатолітнього спільного проживання у зареєстрованому шлюбі і зовсім незначний термін часу після його розірвання позивачка перебувала на утриманні [PERSON] . [PERSON] з загиблим були подружжям, оскільки проживали разом, вели спільне господарство, мали спільний побут, єдиний бюджет, отже набули взаємних прав та обов`язків, притаманних сім`ї. А відтак вимоги позивачки є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки судом встановлено право позивачки для отримання одноразової грошової допомоги по загиблому під час захисту Батьківщини та територіальної цілісності України [PERSON] відповідно до п.п. 1-3 п. 2 ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», як одного з подружжя (дружини), яка не одружилась вдруге та проживала з загиблим однією сім`єю без реєстрації шлюбу та перебувала на утриманні [PERSON] .

Outcome: approved