Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 29.05.2015 року. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.10.2019 року шлюб між сторонами розірвано. Від даного шлюбу в сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Вказує, що 29.09.2018 року Луцьким міськрайонний судом Волинської області по цивільній справі № 161/14625/18 було видано судовий наказ, відповідно до якого визначено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.09.2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що дитина наразі проживає із нею, відповідач не сплачував аліменти, а з огляду на те, що дитина росте, її потреби постійно збільшуються, що вимагає відповідного матеріального забезпечення. Дитина відвідує позашкільні заняття та гуртки, що потребує додаткових фінансових витрат, зокрема на оплату занять, придбання необхідних матеріалів, форми, поїздки на змагання та конкурси. Крім того, [PERSON] має проблеми із зором, що вимагає постійного медичного спостереження та додаткових фінансових витрат. На підставі наведеного, просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, визначений судовим наказом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.09.2018 року у справі № 161/14625/18 року та стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 лютого 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилась подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Просить суд, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Відзиву та будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило. За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що 29.05.2015 року сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, однак, заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.10.2019 року шлюб між ними було розірвано (а.с.12-13). В шлюбі народилася одна дитина [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Судовим наказом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.09.2018 року у справі № 161/14625/18, визначено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.09.2018 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.14). Із матеріалів справи вбачається, що позивач не отримувала аліменти від [PERSON] в період з 01.11.2019 року по 30.04.2019 року згідно судового наказу № 161/14625/18, ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 17.04.2019 року відповідача як боржника було оголошено в розшук (а.с.16-17). Судом встановлено, що позивач самостійно несе фінансовий тягар по утриманню неповнолітнього сина, оплачує його гуртки, позашкільні заняття, купує все необхідне та достатнє для його забезпечення, що підтверджується відповідними квитанціями, що містяться в матеріалах справи (а.с.18-50,56). Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з пунктом 23\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України\~\~від 15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя\~статті 181 СК України).\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~статті 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття\~\~183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України\~від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.\~\~ У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд вважає доведеним, що у зв`язку з збільшенням потреб та розвитку дитини, підвищенням рівня прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, матеріальний стан позивача погіршився, розмір аліментів, що стягуються з відповідача, не відповідає звичайним потребам неповнолітньої дитини, а тому позовні вимоги позивача [PERSON] щодо зміни способу стягнення аліментів є обґрунтованими. Відповідачем не надано суду доказів його непрацездатності та наявності на його утриманні інших дітей тощо. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, а також визначений Законом України «Про державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ст.\~7\~Закону України\~«Про державний\~бюджет України\~на 2025\~рік» прожитковий\~мінімум для\~дитини відповідного\~віку,\~який відповідно\~до закону\~складає з\~1\~січня 2025\~року для\~дітей\~віком до\~6\~років -\~2563\~гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі\~ частини\~з усіх\~видів його\~заробітку (доходу),\~але не\~менше ніж\~50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~та не\~більше десяти\~прожиткових мінімумівна\~дитину відповідного\~віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved