Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 388 428,72 грн. коштів, виплачених як страхове відшкодування, а також 5826,43 грн. судового збору. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.11.2023 р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (страховик) та [PERSON] (страхувальник) був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту №3684/23-Т/К/11, згідно з умовами якого були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Ніссан Кашкай», державний номерний знак [NUMBER] . 31.05.2024 в м. Києві по вулиці Олени Теліги сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Ніссан Кашкай під керуванням [PERSON] та автомобіля Peugeot 206, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 26 червня 2024 року у справі №758/7099/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. Відповідно до Звіту №66859 від 12.06.2024, наданого суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Ніссан Кашкай», [NUMBER] складає 388 942,78 грн. Відповідно до рахунку №0000005264 від 10 червня 2024р., виданого товариством з обмеженою відповідальності «НІКО Автоальянс», вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ніссан Кашкай» склала 388 428,72 грн. Страховиком ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було прийняте рішення про визнання вказаної події страховим випадком та виплату страхового відшкодування шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок СТО, що підтверджується платіжною інструкцією №28558114 від 13 червня 2024р.. Таким чином, ПрАТ СК «Арсенал Страхування» виконало свої зобов`язання перед страхувальником, згідно умов договору страхування. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована, а тому позивач просить стягнути суму страхового відшкодуванням з винуватця ДТП. Ухвалою судді від 6 грудня 2024 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. 31 січня 2025р. від представника відповідача надійшов Відзив на позовну заяву. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову. Вказувала на те, що розмір матеріального збитку доводиться Звітом, складеним суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] .. Однак до даного Звіту долучено сертифікат суб`єкта оціночної діяльності без конкретної дати видачі такого сертифікату та строку його дії. З відкритих джерел представнику відповідача відомо, що на підставі наказу Фонду державного майна України від 14 серпня 2019р.. видано сертифікат ФОП [PERSON] , наказом від 19 серпня 2019р. сертифікат суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] анульовано; долучений до Звіту сертифікат викликає сумніви. Складений ФОП [PERSON] . Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля « [INFO] », є неналежним та недопустимим доказом. У Відзиві викладена позиція відповідача про те, що він не погоджується з розміром матеріального збитку. Розмір спричиненого матеріального збитку слід перевірити шляхом залучення експерта, який володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування обставин справи. 10 лютого 2025р. надійшла Відповідь на відзив на позовну заяву. Щодо розміру спричинених збитків страховій компанії, представник позивача посилався на те, що Звіт не був остаточним доказом, на підставі якого здійснювалася виплата страхового відшкодування. Звертав увагу суду на те, що реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати. Розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспортного засобу було визначено, виходячи з фактичної (реальної) суми, виплаченої на рахунок станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Щодо сертифікату суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] , звертали увагу на те, що ФОП [PERSON] було включено до Державного реєстру оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності відповідно до сертифікату суб`єкта оціночної діяльності від 19 серпня 2019р.. Сертифікат суб`єктам оціночної діяльності необхідно поновлювати кожні 3 роки. До Звіту від 12 червня 2024р., наданого суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] в кінці Звіту долучено сертифікат про підвищення кваліфікації оцінювача від 14 лютого 2024р.. Спростовуючи доводи представника відповідача, представник позивача звертав увагу суду на те, що виплата здійснювалася на підставі рахунку від 10 червня 2024р., наданого ТОВ «Ніку Автоальянс» та наряду-замовлення від 23 липня 2024р., наданого ТОВ «Ніко Альянс». Виплата була здійснена саме в розмірі фактичного ремонту пошкодженого автомобіля «Ніссан Кашкай». 17 лютого 2024р. від представника відповідача надійшли Заперечення на відповідь на відзив. У Запереченнях представник відповідача наголошувала на тому, що вартість проведеного ремонту пошкодженого автомобіля, визначена СТО, не може братися до уваги судом, та є необхідність призначення експертизи. 7 березня 2025р. від представника відповідача надійшло клопотання про призначення у даній справі судової автотоварознавчої експертизи, на вирішення якої представник відповідача просила поставити питання: Яка вартість колісного транспортного засобу «Ніссан Кашкай» на дату ДТП; Яка вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Ніссан Кашкай» внаслідок його пошкодження в результаті ДТП?» Ухвалою від 10 березня 2025р. у задоволенні клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи було відмовлено. Суд вважав за недоцільне призначення автотоварознавчої експертизи, зважаючи на те, що автомобіль було відремонтовано та сума страхового відшкодування дорівнює вартості проведеного ремонту на СТО; вартість ремонту є реальними збитками, які понесені позивачем. 28 квітня 2025р. представник відповідача долучила до матеріалів цивільної справи Рецензію звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 12 червня 2024р., здійснену Громадською організацію «Всеукраїнське об`єднання «Українське товариство оцінювачів». За результатами рецензування Звіту про оцінку майна рецензентом зроблені такі зауваження: 1. Зміст та структура Звіту в цілому відповідає вимогам розділу 4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів; 2. «Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу» не може розглядатися як різновид доказів у судовому процесі. 3. Об`єм визначених оцінювачем у ремонтні калькуляції пошкоджень не підтверджується іншими можливими учасниками огляду транспортного засобу, якістю наданих фотографій та складеного протоколу огляду. 4. Значна частина визначених у ремонтній калькуляції ремонтних дій не має відповідних доказів у вигляді фотографій. 5. Окремо визначені ремонтні дії у ремонтні калькуляції проведені безпідставно та не мають доказової бази. 6. Додані до звіту фотоматеріали не відповідають вимогам доказової бази щодо обґрунтованості проведення окремих оціночних процедур. 7. Звіт, складений оцінювачем ФОП [PERSON] , неповною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою, визначеною у Звіті, після виправлення зазначених недоліків. Представник позивача у судове засідання не з`явився. 5 лютого 2025р. та 17 квітня 2025р. до суду надійшли клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Представник відповідача у судовому засіданні 08 травня 2025 р. просила відмовити у задоволенні позову. Доводи заперечень зводились до того, що суд не може враховувати Звіт як доказ по справі, з підстав, зазначених у Рецензії. Вказувала на те, що відповідачу не повертались замінені деталі, а тому відповідач не повинен компенсувати усі витрати страхової компанії, понесені на оплату ремонту автомобіля. Калькуляцію вважає такою, що «роздута», а акт виконаних робіт - таким, що «підігнаний» під Звіт. Звертала увагу суду на те, що відповідач не запрошувався на огляд транспортного засобу, відтак він не був обізнаний про огляд автомобіля та не зміг запросити свого експерта. Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що позивач не довів понесені витрати та не надав належні докази вартості спричинених збитків. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що 31 травня 2024р. в місті Києві по вулиці Олени Теліги водій [PERSON] , керуючи автомобілем Peugeot, номерний знак [NUMBER] , не був уважним, не врахував дорожню обстановку, не зреагував на її зміну, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем Опель, номерний знак [NUMBER] та автомобілем Ніссан Кашкай, номерний знак [NUMBER] , які в свою чергу по інерції зіткнулися з автомобілям Volvo ХС 70, номерний знак [NUMBER] , який також зупинився попереду, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 26 червня 2024р року у справі №758/7099/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. (а.с.32). Відповідно до частини шостої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене та відповідно до положення частини шостої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Подільського районного суду м. Києва від 26 червня 2024 року На момент дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб «Ніссан Кашкай» державний номер [NUMBER] , був застрахований у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту «№3684/23-Т/К/11, згідно з умовами якого були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Ніссан Кашкай», державний номерний знак [NUMBER] (а.с.5-22). Страхування» із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку (а.с.24). Актом огляду транспортного засобу від 5 червня 2024 року визначено перелік та характер пошкоджень автомобіля «Ніссан Кашкай», д.н.з. [NUMBER] (а.с.39). На підставі договору про проведення оцінки матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, укладеного 20 серпня 2019р. між суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] та ПрАТ «СК «Арсенал страхування», 12 червня 2024р. суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] було складено Звіт №66859 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу - автомобіля «Ніссан Кашкай», реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до Звіту, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Ніссан Кашкай», складає 388942,78 грн. Автомобіль «Ніссан Кашкай» було передано для проведення відновлювального ремонту виконавцю - Товариству з обмеженою відповідальністю «Ніко Автоальянс». Відповідно до рахунку №0000005264 від 10 червня 2024р., виданого товариством з обмеженою відповідальності «НІКО Автоальянс», вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ніссан Кашкай» складає 388 428,72 грн. Автомобіль «Ніссан Кашкай» було поремонтовано виконавцем - ТОВ «Ніко Альянс», що підтверджується нарядом - замовленням №АН155850 від 23.07.2024 (а.с.53-59). Страховиком ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було прийняте рішення про визнання події, яка відбулася 31 травня 2024р. за участю автомобіля Peugeot під керуванням [PERSON] , страховим випадком та виплату страхового відшкодування у розмірі 388 428,72 грн. (а.с.60). Розрахунок страхового відшкодування здійснювався на підставі рахунку №0000005264 від 10 червня 2024р., виданого ТОВ «НІКО Автоальянс» (а.с.61). Позивач ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» здійснив виплату страхового відшкодування шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок ТОВ «НІКО Автоальянс», що підтверджується платіжною інструкцією №28558114 від 13 червня 2024р. (а.с.62). За даними централізованої бази даних Моторно-транспортного страхового бюро України позивачем було встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Peugeot, д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП 31 травня 2024р. не була застрахована (а.с. 63), що стало підставою для звернення до [PERSON] (як до винуватця ДТП) з вимогою про відшкодування витрат, понесених позивачем на виплату страхового відшкодування. 14.06.2024 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» звернувся із претензією до відповідача щодо компенсації позивачу суми страхового відшкодування по ДТП за договором добровільного страхування №3684/23-Т/К/11 (а.с.64), однак така претензія залишилася без реагування, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду. Як зазначає Верховний Суд України в листі від 19.07.2011 р., перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. При суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого. У спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора - страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних виплат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду України № 6-112ц13 від 25.12.2013 р. Отже, від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах загального строку позовної давності та у межах фактичних витрат незалежно від коефіцієнту зносу, ПДВ, оцінки транспортного засобу тощо, право вимоги переходить до особи, яка відповідальна за завдані страхувальнику збитки. Таким чином, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» набуло права зворотної вимоги до відповідача у справі. Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку щодо правомірності звернення позивача з вимогою про відшкодування матеріальної шкоди з винуватця ДТП. Матеріалами справи встановлено всі складові деліктного зобов`язання як щодо розміру матеріальної шкоди, заподіяної позивачу внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, так і щодо суб`єкта правопорушення - відповідача по справі [PERSON] та причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями відповідача та завданими позивачу матеріальними збитками. При вирішенні даного спору суд керується вимогами ст.1192 ЦК України, відповідно до якої: якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З приводу механізму визначення розміру заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспортного засобу, Верховний Суд у постанові №911/482/17 від 20 березня 2018р. зазначив: «Суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. У конкретному випадку пошкоджений автомобіль, належний [PERSON] , було відремонтовано в ТОВ «НІКО Автоальянс» на суму 388 428,72 грн. Саме така сума є реальним розміром збитків, що підлягають відшкодуванню в розумінні статті 1192 ЦК України. Таких висновків суду не спростовують доводи представника відповідача про те, що Звіт, складений суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , не може бути покладений в основу судового рішення, оскільки є неналежним доказом та відповідно до Рецензії підлягає доопрацюванню, адже при ухваленні даного судового рішення для визначення розміру матеріальних збитків суд не брав до уваги Звіт, а брав до уваги Рахунок ТОВ «НІКО Автоальянс» від 10.06.2024 та наряд-замовлення на здійснення рихтувально-малярних робіт від 23.07.2024. Інші доводи представника відповідача про те, що суб`єкт оціночної діяльності [PERSON] не мав права складати Звіт, адже термін дії його сертифікату сплинув, не впливають на предмет доказування. Втім, для повноти судового розгляду, суд звертає увагу на те, що такі твердження представника відповідача спростовуються наявними в матеріалах справи доказами про те, що суб`єкт оціночної діяльності [PERSON] має посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача від 14 лютого 2024р. (а.с.49), тобто пройшов періодичне підвищення кваліфікації та мав право складати Звіт. В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, ураховуючи задоволення позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір у розмірі 5826,43 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved