Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС" звернулось до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 29.10.2018 року між Акціонерним Товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №Z62.00407.004482960. Відповідно до розділу 1 Кредитного договору, Банк надає Позичальнику Кредит у розмірі 23 474,00 грн., а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами згідно із Графіком платежів. Кредит надається строком на 24 місяці, Кредитним договором встановлено розмір процентної ставки 15,0% річних. Підписанням відповідного Кредитного договору Позичальник також приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та підтвердив свою обізнаність про Умови та Тарифи Банку. На виконання умов вищевказаного договору Акціонерним Товариством «Ідея Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Всупереч умов Кредитного договору Відповідач не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, вказаний у договорі, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання. 25.07.2023 року між Акціонерним Товариством «Ідея Банк» і Товариством з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва - «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») було укладено Договір Факторингу №01.02- 31/23. Відповідно до розділу 2 згаданого Договору Факторингу АТ «Ідея Банк» відступило свої Права Вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло Право Вимоги за Первинними Договорами, в розмірі Заборгованостей Боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в Реєстрі Боржників. В тому числі за даним Договором Факторину ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було відступлено право вимоги за заборгованістю [PERSON] перед АТ «Ідея Банк» за договором №Z62.00407.004482960 від 29.10.2018 р. Згідно розрахунку заборгованості по Кредитному договору №Z62.00407.004482960 від 29.10.2018 року, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «СВЕА ФІНАНС» станом на дату подачі позову, складає: 1) Заборгованість за основним боргом, грн - 9 586,73 грн. 2) Заборгованість за відсотками, грн - 4 740,83 грн. 3) Заборгованість за іншими процентними платежами, грн - 17 401,70 грн. 4) ВСЬОГО заборгованість - 31 729,26 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.11.2024 року цивільну справу № 208/14126/24 було розподілено судді Гречаній В.Г. Ухвалою суду від 16.01.2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Разом з позовними вимогами, позивач просить провести розгляд справи без участі представника позивача, та було надано згоду на винесення заочного рішення. Відповідач, [PERSON] правом на подання відзиву не скористався, про розгляд справи повідомлений належним чином, шляхом неодноразового направлення рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення на адресу його реєстрації. В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань не надходило. Відповідно до положень ч. 4 ст. 174, ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст.6 Конвенції прозахист прав людини і основоположних свобод\~(РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9\~Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені Цивільним процесуальним Кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК,стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.280,281,\~282\~ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК \~ \~ \~ \~Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено\~ст. 279 ЦПК України. 29.10.2018 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №Z62.00407.004482960, відповідно до якого узгоджено наступні умови: - надано кредит на поточні потреби у сумі 23474,00 грн.; - строк 24 місяці; - змінна частина ставки складає 9,5%, що разом з маржею банку складає складає змінювану процентну ставку у розмірі 15%. Згідно до п.3.3.1. Договору, за невиконання чи неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором, банк має право нараховувати пеню за кожен день прострочки на прострочену суму (кредиту, процентів, плату за обслуговування кредитної заборгованості) у розмірі 0,15% - в період прострочення оплати від 1 до 60 календарних днів та 0,65% в період прострочення оплати з 61 дня та по день повного погашення заборгованості за цим договором. Також відповідачем підписано Договір добровільного страхування життя №Z62.00407.00448260. Відповідно до паспорту споживчого кредиту, підписаного 29.10.2018 року відповідачем, сума кредиту становить 23474,00 грн., строком на 24 місяці, процентна ставка 15% річних. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №Z62.00407.004482960 від 29.10.2018 року, станом на 25.07.2023 року заборгованість становить 31729,26 грн., яка складається з: заборгованість за основним боргом 9586,73 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 4740,83 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 17401,70 грн. 25.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (на даний час «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу № 01.02-31/23, за умовами якого клієнт відступив факторові зазначені у Реєстрі боржників, який є додатком до договору факторингу, права вимог, у тому числі до [PERSON] , а фактор зобов`язувався прийняти ці права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно з Договором факторингу сторони погодили, що право вимоги переходить до Фактора (Позивача) з моменту підписання Договору факторингу після чого Фактор (Позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей за договорами. Разом з правами вимоги Фактору (Позивачу) переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували у Клієнтана момент переходу цих прав та передбачених Договором. Відповідно до витягу з реєстру боржників до ДОГОВОРУ ФАКТОРИНГУ №01.02-31/23 від 25.07.2023 року, загальна заборгованість [PERSON] за кредитним договором (станом на дату відступлення права вимоги) складала 31\~729,26 грн. Згідно до рішення єдиного учасника ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" № 1 від 25.03.2024 року, товариство змінило назву на ТОВ «СВЕА ФІНАНС». Оцінівши надані позивачем докази, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог. При цьому суд виходить з наступного. Вирішуючи даний спір, суд приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст.\~4\~ЦПК\~України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Це право закріплено й у частині 1\~статті 15 ЦК України\~і гарантоване\~\~статтею 55 Конституції України. Відповідно ч. 1 ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 5 ЦПК України\~регламентуються способи захисту, які застосовуються судом. Ця норма, зокрема, передбачає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно статті 2 ЦПК\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 13 Цивільного процесуального кодексу передбачається, що\~\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до статті 20 Цивільного кодексу\~право на захист особа здійснює на свій розсуд. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. При ухваленні рішення суд виходить з принципу, встановленому частиною першою\~статті 81 ЦПК: Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому суд керується принципом, встановленим Європейським судом з прав людини, в якому вказується, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. У даному випадку повинні дотримуватися вимоги\~статей 77-79 ЦПК: належність, допустимість та достовірність доказів. Вирішуючи\~питання про факт виникнення у позивача права звернення до суду з позовом до [PERSON] , зобов`язання якого виникли перед АТ "Ідея Банк", а потім за договором факторингу позивачу,\~суд приходить до такого висновку. Укладання договору факторингу також здійснено з дотриманням вимог закону. При розгляді справи суд керується такими нормами права. Відповідно до пункт 1 частина 1\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні замінюється іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином - відступлення права вимоги Згідно статті 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Правомірність цього договору підтверджується наступними доказами: - за цим договором передані існуючи права вимоги; - сторонами підписаний Реєстр вимог, що передаються за договором факторингу (Витяг з Реєстру доданий до позовної заяви); - фактором здійснено оплату клієнту за відступлені права. Таким чином, набуття прав вимоги позивача до [PERSON] позивачем набуте на законних підставах. Стаття 512 ЦКУ\~передбачає, що\~\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок\~\~передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до\~статті 514 ЦКУ\~\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до\~статті 1077 цього Кодексу\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частина 1\~статті 526 ЦКУ\~встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 Цивільного кодексу\~\~передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦКУ). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦКУ). Відповідно до\~статті 611 ЦКУ\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до\~статті 614 ЦКУ\~особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦКУ). З урахуванянм викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ "Свеа Фінанс" до [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Статтею 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України,\~суд\~стягує з\~відповідача [PERSON] на користь ТОВ "СВЕА\~ФІНАНС" судові витрати по справі, пов`язані зі сплатою судового збору при подачі ним позову до суду, в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved