Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

17 березня 2025 року [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить суд: зобов`язати [PERSON] сплачувати аліменти на утримання дітей: 1) [PERSON] , [INFO] , в розмірі витрат на навчання 3512,00 грн на місяць до 30 червня 2028 року включно; 2) [PERSON] , [INFO] , в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, не менше ніж 3196,00 грн на місяць до 23 січня 2031 року включно, з подальшим збільшенням відповідно до Закону України «Про Державний бюджет»; 3) [PERSON] , [INFO] в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, не менше ніж 3196 грн на місяць до 23 січня 2034 року включно, з\~ подальшим збільшенням відповідно до Закону України «Про Державний бюджет»; 4)\~ [PERSON] , [INFO] , в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, не менше ніж 2563,00 грн на місяць до 23 січня 2040 року включно, з подальшим збільшенням відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України». В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 13 червня 2024 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі № 357/7141/24 на відповідача було покладено зобов`язання виплачувати аліменти на утримання чотирьох дітей у вигляді 1\\2 частки від заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 17 травня 2024 року та починаючи з 17 травня 2024 року 1\\6 від заробітку на утримання позивача до досягнення донькою [PERSON] трирічного віку. [PERSON] , [INFO] з 01 вересня 2024 року навчається в Київському Національному університеті технологій та дизайну на факультеті управління та бізнес-дизайну. Вартість навчання сина за шість місяців становить 16500\~ грн. Сукупні витрати на проживання в гуртожитку та витрати на харчування та транспорт становлять 7297,00 грн за місяць відповідно.\~\~ Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу від 17.03.2025 між суддями вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. 17.03.2025 ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання 09 квітня 2025 року о 09:30 год в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. 08 квітня 2025 року представник відповідач [PERSON] звернувся з клопотанням про відкладення судового засідання. Суд задовольнив клопотання представника відповідача та\~ відклав розгляд справи на 13 травня 2025 року. 17 квітня 2025 року на адресу суду надійшов відзив від представника відповідача адвоката Приймак Лесі Анатоліївни, з проханням відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтовано тим, що звертаючись до суд з позовом про зміну розміру та способу стягнення аліментів на дітей [PERSON] обґрунтувала свої вимоги необхідністю збільшення розміру аліментів на дітей, оскільки визначений судом розмір стягуваних з [PERSON] аліментів не був достатнім для забезпечення дітей, а відповідач ухиляється від сплати аліментів. Водночас [PERSON] не подала суду належні та допустимі докази суттєвої зміни (покращення) матеріального стану платника аліментів, а також суттєвої зміни (погіршення) свого майнового стану як одержувача аліментів. На даний час [PERSON] працює на посаді водія автотранспортних засобів у КНП БМР «МЦПМСД №1». Відповідач до 04 лютого 20125 року працював на посаді сторожа за внутрішнім сумісництвом у КНП БМР «МЦПМСД № 1», однак у зв`язку зі зміною штатного розпису на посаду сторожа прийняли постійного працівника, що в свою чергу призвело до вимушеного звільнення відповідача із займаної посади. За період серпня 2024 року по березень 2025 року сума доходу становить 146480,46 грн, з них 23432,03 грн утриманого податку. Інших доходів відповідач не має. Відповідач отримує дохід в середньому 7000,00 грн, сплачує аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей, а також має на утриманні непрацездатних батьків [PERSON] та [PERSON] , які є\~ особами пенсійного віку. Таким чином при ухваленні судового рішення про стягнення коштів на утримання повнолітнього сина, кий продовжує навчання, просить суд врахувати наступні обставини, а саме, враховуючи матеріальне становище відповідача, відсутність високооплачуваної роботи, сума аліментів не повинна\~ погіршувати становище відповідача в порівнянні зі становищем одержувача аліментів. Усвідомлюючи необхідність здійснення утримання сина, можливою сумою аліментів, яку відповідач погоджується сплачувати є 1000,00 грн щомісячно.\~\~\~\~\~ В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві, зазначивши про те, що відповідача залишив її з чотирма дітьми, один із яких досяг повноліття та продовжує навчатися та сплачує аліменти в розмірі, який не забезпечує дітей всім необхідним. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві та просила суд стягнути з відповідача на корись позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 0,5 прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та в сумі 10000,00 грн на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчатися до закінчення строку навчання. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2024 року стягнуто із [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] та\~ доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно, у розмірі 1\\2 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 17 травня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття. Стягнуто із [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , кошти на її особисте утримання в розмірі 1\\6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 17 травня 2024 року та до досягнення дитиною [PERSON] трьох років, тобто до [INFO] (а.с. 8-11). Згідно розрахунку заборгованості № 26453 від 24.02.2025 станом на 21.02.2025 заборгованість [PERSON] перед [PERSON] зі сплати аліментів в розмірі 19132,82 грн (а.с. 14). [PERSON] , [INFO] , навчається на 1 курсі денної (стаціонарної) форми Київського національного університету технологій та дизайну, що підтверджується довідкою № 415071 від 11.02.2025\~ (а.с. 16) та Договором про навчання у Київському національному університеті технологій та дизайну\~ (а.с. 17-19), Договором № БФ-56-24 про надання освітніх послуг між Київським національним університетом технологій та дизайну від 09 серпня 2024 року (а.с.20). Згідно Довідки про доходи № 9, виданої КНП БМР «Міський центр первинної медико-санітарної допомоги № 1»\~ [PERSON] працює на посаді водія автотранспортних засобів у КНП БМР «МЦПМСД». Загальна сума доходу за період з 01.08.2024\~ по 31.03.2025 становить 146480,46 грн. Податок з доходів 23432,03 грн, військовий збір 4039,37 грн (а.с. 55). Згідно довідки № 2 про здійснені відрахування та виплати, виданої КНП БМР «Міський центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» за період з 01 серпня 2024 року по 31 березня 2025 року з заробітної плати [PERSON] за постановами від 30.07.2024 ВП № 75569717 та ВП 75569792, виданими за виконавчим документом виконавчий лист № 2/357/3293/24 від 15.07.2024, було утримано суму аліментів в розмірі 76931,26 грн (а.с. 56). На підтвердження утримання батьків пенсійного віку представником відповідача надано копію пенсійного посвідчення [PERSON] , [INFO] (а.с. 57), копію довідки форми ОК-7 та ОК-5 відносно [PERSON] (а.с. 58, 59). Згідно витягу з наказу № 51 к від 04.02.2025 Про звільнення з посади за сумісництвом звільнено [PERSON] з посади сторожа за внутрішнім сумісництвом з 04.02.2025 за власним бажанням відповідно ст. 38 Кодексу законів про працю України. (а.с. 68) При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII (78912) від 27 лютого 1991 року (далі - ), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.\~ Відповідно до ч.1,2 ст. 3 Конвенція ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частиною першою статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У статті 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Верховний суд в постанові від 12 січня 2022 року в справі № 545/3115/19 підтримав правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, де зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 536/1557/17 (провадження № 61-7584св18), від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19 (провадження № 61-2057св20). Згідно із статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] не надала до суду належних та допустимих доказів на підтвердження зміни матеріального становища або [PERSON] , погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та інших випадків, передбачених статтею 192 СК України, тому її вимоги щодо збільшення розміру аліментів не підлягають задоволенню. Разом з цим суд вважає, що стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі одного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з однієї сторони буде свідчити про введення відповідача у скрутний матеріальний стан, враховуючи розмір його заробітної плати, а з іншої сторони буде недостатнім для утримання дітей у випадку зміни місця роботи відповідачем та покращення матеріального становища останнього в майбутньому, враховуючи те, що з відповідача на користь\~ позивача стягуються аліменти в розмірі 1\\2 частки з усіх видів заробітку (доходу) останнього. У випадку наявності заборгованості зі сплати ламінатів позивач має право звернутися до суду із позовної вимогою про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів. Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів на повнолітнього сина, що продовжує навчання суд зазначає наступне. Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі. Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»). Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України). Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У частині першій статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Тож стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховним Судом України у постанові від 24 лютого 2016 року по справі № 6-1296цс15 вказано про те, що правовідносини\~ щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, а зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.» Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. У своїй постанові по справі №644/3610/16-ц від 17 квітня 2019 року Верховний Суд вказав, що батьки зобов`язані утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання до досягнення нею віку, що є меншим 23 років. Необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своїй повнолітній дитині, яка її потребує. Частинами 1, 2, 3 ст.89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статей 76, 77, 78, 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, суд враховує можливість батька утримувати повнолітнього сина. Так суд враховує, що на утриманні [PERSON] перебуває троє неповнолітніх дітей, його місячний дохід з лютого 2025 року в середньому складає 7000, 00 грн на місяць, а також визнання відповідачем розміру аліментів 1000,00 грн щомісячно на утримання повнолітнього сина. Тому суд дійшов до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, в розмірі 1000,00 грн щомісяця, починаючи з 17 березня 2025 року та до досягнення сином 23 років, за умови, що він буде продовжувати\~ навчання. Доказів наявності у відповідача можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина в більшій грошовій сумі, матеріали справи не містять. У випадку покращення матеріального становища відповідача та отримання ним більш високого рівня доходу, позивача не буде позбавлена можливості звернення до суду з позовними вимогами про збільшення розміру аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчатися до досягнення останнім 23 річного віку. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи зміст наведених правових норм, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1211,20 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial