Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулася через адвоката Кобринчук О.М. до суду, заінтересована особа: Орган опіки та піклування Іванівської сільської ради, про визнання [PERSON] недієздатним та призначення заявника опікуном. В обґрунтування поданої заяви покликається на те, що її син [PERSON] , [INFO] є інвалідом І групи підгрупи А довічно, у зв`язку з чим потребує постійного стороннього догляду. [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними у повсякденному житті, потребує постійної опіки. Догляд за ним здійснює саме заявник, а тому [PERSON] звернулась до суду із даною заявою. Ухвалою суду від 29.01.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку окремого провадження, доручено центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги призначити адвоката для представництва інтересів [PERSON] та призначено судове засідання. 17.02.2025 ухвалою суду призначено судово-психіатричну експертизу та зупинено провадження у справі до її проведення. 17.04.2025 на адресу суду надійшов висновок судово-психіатричного експерта №211 від 13.03.2025 стосовно [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим ухвалою суду від 24.04.2025 поновлено провадження у справі та призначено її до судового розгляду. 13.05.2025 до суду надійшов висновок Органу опіки та піклування Іванівської сільської ради щодо доцільності/недоцільності призначення [PERSON] опікуном/піклувальником над недієздатним сином [PERSON] . У судовому засіданні заявник та її представник підтримали подану заяву та просили її задовольнити. Представник [PERSON] адвокат Коцюба Н.Я. у судовому засіданні підтримала подану заяву, зазначила, що призначення заявника опікуном [PERSON] , який страждає на стійкий психічний розлад, внаслідок чого не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, буде відповідати інтересам останнього. Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Іванівської сільської ради в судове засідання не з`явився, подав письмове клопотання, у якому вказав, що орган опіки та піклування повністю підтримує поданий висновок, розгляд справи просить проводити за відсутності представника. Заслухавши учасників, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що вимоги заяви підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії довідки до акта огляду МСЕК серії АВ№1057846 від 13.12.2017 [PERSON] є інвалідом І групи підгрупа А з дитинства довічно і потребує постійного стороннього догляду (а.с.11). Відповідно до Витягів з реєстру Іванівської територіальної громади за №№2024/013920640, 2024/015350633 від 18.11.2024, 27.12.2024 , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.12,13). Згідно висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу №10 від 12.01.2023 [PERSON] , інвалід ІА групи внаслідок психічного розладу, встановленої довічно, проживає разом з [PERSON] у с.Ілавче, та потребує постійного стороннього догляду (а.с.8). Отже, із зазначеного вище слідує, що тривалий час догляд за [PERSON] здійснює саме його матір [PERSON] , яка постійно з ним проживає. Із висновку судово-психіатричного експерта № 211 на наслідками проведеної Тернопільською філією судових експертиз ДУ "ІСП МОЗ України" від 13.03.2025 експертизи слідує, що [PERSON] страждає на аномалію інтелектуального розвитку у вигляді важкої розумової відсталості, що досягає рівня вираженого недоумства. Дане захворювання є хронічним, стійким психічним розладом. [PERSON] не модже внаслідок захворювання усвідомлювати свої дії та керувати ними. Згідно висновку Органу опіки та піклування Іванівської сільської ради, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Іванівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №16 від 20.02.2025, орган опіки та піклування вважає за доцільне призначення [PERSON] опікуном над сином [PERSON] ( [INFO] ). За вказаних обставин до правовідносин між сторонами підлягають застосуванню наступні норми права. Статтею 30 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частин першої та другої статті 39 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Відповідно до частини першої статті 40 Цивільного кодексу України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Згідно з статтею 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Відповідно до частини першої статті 298 Цивільного процесуального кодексу України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово психіатричну експертизу. Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 211 проведеного Тернопільською філією судових експертиз ДУ "ІСП МОЗ України" від 13.03.2025 [PERSON] страждає на аномалію інтелектуального розвитку у вигляді важкої розумової відсталості, що досягає рівня вираженого недоумства. Дане захворювання є хронічним, стійким психічним розладом. [PERSON] не модже внаслідок захворювання усвідомлювати свої дії та керувати ними. Таким чином, з огляду на наданий висновок слідує, що [PERSON] не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне визнати останнього недієздатним. Відповідно до частини першої статті 41 Цивільного кодексу України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Отже призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Аналізуючи при цьому, як норми Цивільного кодексу України так і Цивільного процесуального кодексу України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. При цьому, із змісту норм Цивільного кодексу України та Цивільного процесуального кодексу України також вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, при цьому саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. Отже, призначення опікуна недієздатній особі, на думку суду, переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Порядок встановлення опіки над особою, яка визнана судом недієздатною, виконання опікуном своїх обов`язків та звільнення від повноважень опікуна визначений гл. 6 Цивільного кодексу України та Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 № 34/166/131/88 (далі Правила). Відповідно до статті 55 Цивільного кодексу України та п. 1.2 Правил опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Згідно з частиною першою статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. У відповідності до приписів статті 67 Цивільного кодексу України та Розділу 4 Правил опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Відповідно до частин другої, третьої, четвертої статті 63 Цивільного кодексу України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун та піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Згідно з частиною третьою статті 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (частина друга статті 3 СК України). Що стосується тлумачення поняття «близькі родичі», то виходячи з вимог ЦК України, СК України поняттями «родичі», «родинні стосунки» охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням. Як слідує із матеріалів справи заявник [PERSON] є матір`ю [PERSON] , тобто є його близьким родичем за походженням та вони спільно проживають. В силу частини першої статті 300 Цивільного процесуального кодексу України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Заявляючи вимоги про визнання фізичної особи недієздатною, заявник просить призначити себе опікуном над її сином. Орган опіки та піклування вважає можливим призначити заявника опікуном. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Іванівської сільської ради про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна підлягає задоволенню в повному обсязі. В силу положень частин п`ятої та шостої статті 300 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.

Outcome: approved