Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

У січні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Позов мотивований тим, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 09 січня 2014 року у справі № 760/25895/ 13 розірвано її шлюб з відповідачем та зобов`язано його сплачувати на утримання їх спільної доньки [PERSON] , 2010 року народження, аліменти у розмірі 700,00 грн, видано виконавчий лист від 20 лютого 2014 року № 2-327/14, який перебуває на виконанні Святошинського відділу державної виконавчої служби. Не дивлячись на незначну суму аліментів, відповідач сплачував їх нерегулярно, тому рішенням Святошинського районного суду від 25 травня 2022 року у справі № 759/27212/21 збільшено розмір аліментів до 2 510,00 грн щомісячно. Однак, з моменту ухвалення цього рішення, прожитковий мінімум для утримання 14 річної доньки становить не 2 510,00 грн, а 3 196,00 грн, заробітна плата по м. Києву, за даними Мінфіну України, зросла з 10 658,00 грн до 24 000,00 грн при суттєвому рості вартості життя, тому на 2 510,00 грн аліментів утримати неповнолітню доньку-школярку складно. Зазначає, що до 2019 року практично усі витрати по утриманню вона утримувала спільну з відповідачем доньку, зараз їй допомагає другий чоловік. Однак, з народженням у травні 2020 року спільного з другим чоловіком сина, його можливість повноцінно утримувати її доньку з відповідачем зменшилась, вона доглядає малолітнього сина та не працює. Відповідач працює та отримує регулярне грошове забезпечення. Процесуальні дії Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 14 січня 2025 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю. О. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16 січня 2025 року заяву залишено без руху. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04 лютого 2025 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а. с. 34, 35). Відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідачу надсилалася ухвала про відкриття провадження разом з позовною заявою та додатками до неї. У встановлений судом строк, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, жодних заяв з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили, конверти повернулись з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 38, 40). Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Відповідно до положень частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного. Фактичні обставини справи Із матеріалів справи встановлено, що 31 липня 2009 року між сторонами укладено шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом від 31 липня 2009 року, актовий запис №894. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження від 25 лютого 2010 року, актовий запис № 600 (а. с. 10). Рішенням від 09 січня 2014 року Солом`янський районний суд м. Києва шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвав. Стягнув з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 700,00 грн щомісячно, починаючи з 25 листопада 2013 року і до її повноліття (а. с. 29-32). Рішенням від 25 травня 2022 року Святошинський районний суд м. Києва позов [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів задовольнив. Змінив розмір аліментів, який було встановлено рішенням Солом`янського районного суду м. Києві від 09 січня 2014 року в розмірі 700,00 грн щомісячно, починаючи з 25 листопада 2013 року і до її повноліття, на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , визначивши розмір аліментів у твердій грошовій суму в розмірі 2 510,00 грн щомісячно, збільшивши розмір аліментів з 700,00 грн до 2 510,00 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви до суду, а саме з 30 листопада 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист від 09 січня 2014 року № 760/25895/13-ц, виданий Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі, 700,00 грн щомісячно, починаючи з 25 листопада 2013 року і до її повноліття, - відкликано (а. с. 24-29). Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно із частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За статтями 183 та 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених в статтях 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й інші норми, щодо обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України. Позивач просить постановити рішення, яким збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини, визначивши розмір аліментів в розмірі однієї чверті доходу платника аліментів, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дочкою повноліття. Таким чином позивач заявила, по суті, вимогу не про зміну (збільшення) розміру аліментів, а про зміну способу їх присудження, тобто зміну розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду від 25 травня 2022 року у справі № 759/27212/21, у певній твердій грошовій сумі на розмір аліментів у частці від заробітку батька дитини. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» установлено з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років 3 196,00 грн. Відповідач є працездатною особою, доказів щодо наявності аліментних зобов`язань перед іншими особами матеріали справи не містять. Оскільки, під час судового розгляду справи позивачем обґрунтовані позовні вимоги щодо зміни способу стягнення аліментів та розміру аліментів, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмір 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) батька до досягнення дитиною повноліття. Крім того, суд звертає увагу на те, що аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання судовим рішенням законної сили (пункт 23 постанови пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Розподіл судових витрат Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статей 133, 141 ЦПК України. Відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 1 211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved