Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

24.11.2024 позивач, через систему «Електронний суд», звернувся до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 28.05.2024-100000266 від 31.05.2024 у розмірі 17 838,00 грн, з яких: 6 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 938,00 грн сума заборгованості за відсотками; 900,00 грн комісія; 3 000,00 грн неустойка, а також судовий збір у розмірі відповідно до вимог процесуального закону. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 31.05.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 28.05.2024-100000266, за умовами якого кредитодавець надав відповідачу кредит у розмірі 6 000,00 грн строком на 98 днів. Договір укладено в електронній формі шляхом приєднання відповідача до публічної пропозиції (оферти) через систему BankID з використанням одноразового ідентифікатора. Кредитодавець виконав свої зобов`язання, перерахувавши 6 000,00 грн на банківський рахунок відповідача, що підтверджується квитанцією LiqPay від 31.05.2024. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати процентів, комісії та неустойки не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 17 838,00 грн. Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.12.2024 справу передано за підсудністю до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду від 15.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просить розглянути справу за його відсутності та не заперечує проти заочного розгляду. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог процесуального закону. Заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Відзив на позовну заяву не подав. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.05.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 28.05.2024-100000266, за умовами якого кредитодавець надав відповідачу кредит у розмірі 6 000,00 грн строком на 98 днів. Процентна ставка становить 1,35% за один день користування кредитом, комісія 15% від суми кредиту (900,00 грн), неустойка 60,00 грн за кожен день невиконання зобов`язань. Договір укладено в електронній формі шляхом приєднання відповідача до публічної пропозиції (оферти), розміщеної на веб-сайті позивача, через систему BankID з використанням одноразового ідентифікатора, у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Кредитодавець виконав свої зобов`язання, перерахувавши 6 000,00 грн на банківський рахунок відповідача (картка 537523*62), що підтверджується квитанцією LiqPay від 31.05.2024 (ID платежу 2469321043). Позивачем надано розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 28.05.2024-100000266, який становить 17 838,00 грн, з яких: 6 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 938,00 грн сума заборгованості за відсотками; 900,00 грн комісія; 3 000,00 грн неустойка. Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно ч. 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Закону; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статті 526, 527, 530 Цивільного кодексу України передбачають, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином та в установлений термін. Відповідно до Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядок, що встановлені договором. Відповідно до п. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається, та сплати процентів. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Враховуючи, що ТОВ «Споживчий центр» відповідно до кредитного договору надало відповідачу кредит у розмірі 6 000,00 грн, підтверджений квитанцією LiqPay, а відповідач кошти не повернув, заборгованість за основним боргом, процентами та комісією підлягає стягненню на користь позивача. Щодо вимоги про стягнення неустойки, суд виходить із наступного. 17 березня 2022 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX від 15.03.2022, яким до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України додано пункт 18, відповідно до якого в період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення позичальник звільняється від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого надано кредит. У зв`язку з військовою агресією РФ проти України на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 на території України введено військовий стан строком на 30 діб; в подальшому, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією РФ, Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, 17.05.2022 № 341/2022, 12.08.2022 № 573/2022, 07.11.2022 № 757/2022, 06.02.2023 № 58/2023, 01.05.2023 № 254/2023, 26.07.2023 № 451/2023, 06.11.2023 № 734/2023, 05.02.2024 № 49/2024, 06.05.2024 № 271/2024, 23.07.2024 № 470/2024, 28.10.2024 № 740/2024, 14.01.2025 № 26/2025, 15.04.2025 № 235/2025 строк дії воєнного стану в Україні продовжено до 05:30 години 07.08.2025 р. Оскільки правовідносини між сторонами виникли 31.05.2024, а воєнний стан в Україні триває, вимога позивача про стягнення неустойки в розмірі 3 000,00 грн не підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено частково (на суму 14 838,00 грн із 17 838,00 грн), судовий збір стягується пропорційно розміру задоволених вимог, а саме: (14 838,00 / 17 838,00) ? 2 422,40 грн = 2 014,67 грн.

Outcome: partial