Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

25.12.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ», в особі представника позивача Грибанова Д. В., звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 22 227, 00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.04.2021 між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ТАСКОМБАНК» (надалі - АТ «ТАСКОМБАНК») та [PERSON] було укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/10081586-SP, підписанням якого відповідач акцептувала публічну пропозицію АТ «ТАСКОМБАНК», яка розміщена на веб-сайті банку та беззастережно приєдналась до умов договору. Строк дії кредитного ліміту за кредитним договором становить 365 днів з моменту повідомлення банком про факт встановлення кредитного ліміту. При цьому після закінчення зазначеного періоду, строк дії кредитного ліміту автоматично пролонгується, окрім випадків: якщо банк прийняв рішення не продовжувати строк кредитного ліміту; направлення клієнтом до банку письмової заяви про відмову від користування лімітом кредитної лінії та/ або про закриття поточного рахунку. 26.06.2024\~між АТ\~«ТАСКОМБАНК» та\~ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» був\~укладений договір\~факторингу №\~НІ/11/20-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до Додатку №1 до договору факторингу №НІ/11/20-Ф від 26.06.2024 Реєстру прав вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 22 227, 00 грн, з яких: 9 969, 80 грн загальна заборгованість по тілу кредиту; 12\~257, 20 грн загальна заборгованість по відсоткам. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав своє зобов?язання, оскільки після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунок попереднього кредитора. 3 моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 26.06.2024 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Отже, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» у вище зазначеній сумі. Позивач просить стягнути з відповідача вище зазначену суму заборгованості за вказаним кредитним договором та понесені судові витрати. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.12.2024 головуючим суддею була визначена суддя Березовська О. А. Справа передана судді 26.12.2024. Інформаційна довідка з реєстру Вінницької міської територіальної громади про реєстрацію місця проживання особи [PERSON] від 31.12.2024 вих. № 47787 одержана судом 02.01.2025 (а. с. 28-29). Ухвалою суду від 09.01.2025 вказана позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження та постановлено розгляд справи проводити в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін (а. с. 31). Копія ухвали суду з позовною заявою та додатками до неї направлялась відповідачу за зареєстрованим місцем проживання рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення. 03.02.2025 судом одержано рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, з якого вбачається, що кореспонденція суду була одержана 31.01.2025 [PERSON] , чоловіком (а. с. 33). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 3 ст. 130 ЦПК України, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. \~ \~ \~ \~ Отже, суд розцінює відповідача як такого, що належним чином повідомлений про розгляд справи судом. Відповідач не скористалась своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, інші заяви та клопотання від відповідача також не надходили. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши позовну заяву та письмові докази у справі у їх сукупності, суд встановив, що між сторонами виникли цивільні правовідносини, а саме правовідносини, що виникають на підставі укладеного кредитного договору та договору факторингу, які регулюються відповідними нормами ЦК України, Закону України «Про споживче кредитування». Суд встановив, що 26.04.2021 представник АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] підписали заяву-анкету №313234 щодо приєднання до Публічної пропозиції на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших фінансових послуг в межах проекту sportbank. В заяві зазначена особиста інформація відповідача. Також відповідач просить відкрити поточний рахунок у національній валюті та встановити ліміт кредитування. Також відповідач стверджує, що приймає (акцептує) всі умови публічної пропозиції (оферти) АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank», яка розміщена разом з додатками, в тому числі, але не виключно, тарифами, довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, паспортом споживчого кредиту на сайті банку, посилання на які відповідачем отримано в мобільному додатку «Sportbank». Відповідач погоджується, що банк може в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір ліміту кредитування, повідомивши шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. Акцептована нею публічна пропозиція разом з цією заявою-анкетою складають договір про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших фінансових послуг в межах проекту «Sportbank». Відповідач вказує на використання у відносинах з банком електронного підпису та засвідчує генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій та є рівнозначним власноручному підпису на документах, складених на паперових носіях (а. с. 4). 26.06.2024 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», укладено договір факторингу № НІ/11/20-Ф, у відповідності до умов якого фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення права вимоги. Перелік позичальників, підстави виникнення права вимоги до позичальників, сума боргу, та інші дані зазначаються в Реєстрі прав вимог, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною цього договору (а. с. 6-7). Передача права вимоги до відповідача позивачу підтверджується Актом прийому передачі Реєстру прав вимоги за Договором факторингу №НІ/11/20-Ф від 26.06.2024, Витягом з Реєстру прав вимог до Договору факторингу №НІ/11/20-Ф від 26.06.2024. Передано право вимоги до відповідача за кредитним договором №002/10081586-SP від 26.04.2021 загальна заборгованість по тілу кредиту 9\~969, 80 грн, загальна заборгованість по відсоткам 12\~257, 20 грн, загальна сума боргу 22\~227, 00 грн (а. с. 9). З розрахунку заборгованості за кредитним договором №002/10081586-SP від 26.04.2021, вбачається, що позивач не надає розрахунок як такий за період з 26.06.2024 по 30.11.2024, а вказує суму заборгованості, право вимоги на яку йому було передано АТ «ТАСКОМБАНК». Загальна сума заборгованості відповідача за цей період вказана за кредитним договором №002/10081586-SP від 26.04.2021 така: загальна заборгованість по тілу кредиту 9\~969, 80 грн, загальна заборгованість по відсоткам 12\~257, 20 грн, загальна сума боргу 22\~227, 00 грн (а. с. 5). Позивачем надані суду документи, які підтверджують статус АТ «ТАСКОМБАНК» як банку (а. с. 13-15), а також правовий статус позивача як фінансової установи, яка може надавати послуги з факторингу (а. с. 10-12). Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані позивачем та досліджені судом письмові докази, суд вважає, що в позові має бути відмовлено, виходячи з таких підстав. Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За частиною першою статті 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. На підтвердження укладення кредитного договору позивачем надана Заява-анкета, яка підписана відповідачем 26.04.2021. В заяві-анкеті відповідач та АТ "ТАСКОМБАНК" не визначили істотні умови кредитного договору: суму кредиту (кредитного ліміту), мету кредиту, строк на який надається кредит, процентну ставку за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів та інші умови, визначені в ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Сторонами було узгоджено, що частиною кредитного договору є публічна пропозиція (оферта) АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank», яка розміщена разом з додатками, в тому числі, але не виключно, тарифами, довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, паспортом споживчого кредиту на сайті банку, посилання на які відповідачем отримано в мобільному додатку «Sportbank», яка суду не надана. Зазначені документи суду не надані. Суд оцінює надану позивачем суду Заяву-анкету як підтвердження наміру відповідача на одержання банківських послуг. Отже, позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які підтверджують узгодження відповідачем та АТ «ТАСКОМБАНК» істотних умов кредитного договору. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). \~ \~ \~ \~Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Враховуючи зазначені норми та положнення ст. 1054 ЦК України у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст. 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 30 червня 2023 року в справі №274/7221/19 (провадження №61-1513св23) зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з цим Законом підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пунктів 4,8, 5.5, 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06. 2003 №254, передбачено, що у первинних документах, на підставі яких здійснюються записи в бухгалтерському обліку, мають зазначатися номери кореспондуючих рахунків за дебетом і кредитом, сума операції в грошовому виразі, дата виконання, підпис відповідального виконавця, підпис контролера (якщо операція підлягає додатковому контролю), підпис уповноваженої особи (якщо підставою для здійснення операції було відповідне розпорядження). Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій, призначаються для видачі або відсилання клієнту. Згідно з пунктами 61, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75, форма клієнтських рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Клієнтські рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер клієнтського рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код Єдиного ідентифікатора Національного банку України (далі - ID НБУ) банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; сума вхідного залишку за рахунком; код ID НБУ банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); сума оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, виписка за рахунком може бути належним доказом заборгованості позичальника за сумою кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Подібні висновки Верховний Суд виклав у постановах від 16.09.2020 у справі №200/5647/18 (провадження №61-9618св19), від 20.10.2020 у справі №456/3643/17 (провадження №61-9882св20), від 28.10.2020 у справі №760/7792/14-ц (провадження №61-16754св19), від 17.12.2020 у справі №278/2177/15-ц (провадження №61-22158св19). Суд звертає увагу, що до позовної заяви не додано жодного належного і допустимого доказу у вигляді первинних документів бухгалтерського обліку, що підтверджували б факт надання АТ «ТАСКОМБАНК» кредитних коштів [PERSON] , використання цих коштів, погашення заборгованості, а також наявність заборгованості та її розміру. З наданого\~позивачем розрахунку\~заборгованості вбачається,\~що залишок\~заборгованості за\~кредитним договором №002/10081586-SP від 26.04.2021 такий: загальна заборгованість по тілу кредиту 9\~969, 80 грн, загальна заборгованість по відсоткам 12\~257, 20 грн, загальна сума боргу 22\~227, 00 грн (а. с. 5). Суд не має можливості перевірити розрахунок заборгованості, бо позивачем не надано доказів, на підтвердження встановлення кредитного ліміту, збільшення (зменшення) розміру кредитного ліміту на поточному рахунку відповідача, повідомлення відповідача про збільшення (зменшення) розміру кредитного ліміту в порядку, передбаченому в Заяві-анкеті, розмір відсотків за користування кредитом, строк користування кредитом. Крім того, вище зазначений розрахунок, наданий позивачем, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу. За своїм змістом розрахунок заборгованості є лише складеним в односторонньому порядку позивачем документом, що надається суду на підтвердження розміру своїх вимог і обґрунтованість яких підлягає оцінці судом на підставі інших, наданих документів. Тим більше, що розрахунок як такий позивач не надає, а просто вказує суми заборгованості за тілом кредиту, за відсотками та загальну заборгованість. Відповідач також відповідно до норм ЦПК України може надати суду свій розрахунок заборгованості, який також підлягає оцінці судом у разі його надання. За приписами ч. 1 ст. 1046 та ч. 2 ст. 1054\~ЦК України кредитний договір є укладеним з моменту передання грошових коштів. Саме в обов`язок позивача входить довести не лише факт підписання договору сторонами, а і факт передачі грошових коштів. Таких доказів суду не надано. Як вже зазначалось вище, документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, її розмір, дати та суми платежів і списань за кредитним договором, є документи первинної бухгалтерської документації, оформлені з додержанням статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Такі документи позивачем суду не надані. Отже, позивачем не надано суду належні та допустимі докази, які підтверджують укладення кредитного договору та його умови, документи первинної бухгалтерської документації, що підтверджують надання первісним кредитором кредитних коштів відповідачу, довідки про встановлення та збільшення кредитного ліміту, докази повідомлення відповідача про збільшення чи зменшення кредитного ліміту, у порядку визначеному сторонами кредитного договору, виписки про рух коштів по рахунку відповідача. Відповідно до п.1 ч.1ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом Відповідно до\~ст.\~516\~ЦК України,\~заміна кредитора\~у зобов`язанні\~здійснюється без\~згоди боржника,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом. Згідно зі ст.1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У відповідності до ч. 1 ст.1078\~ЦК України предметом договору факторингу має бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). У постанові Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. Судом встановлено, що між позивачем та АТ «ТАСКОМБАНК» був укладений вище зазначений договір факторингу, за якими сторони домовились, що до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачем, але з вище зазначеного вбачається, що право вимоги АТ «ТАСКОМБАНК» як первісного кредитора не підтверджено належними та допустимими доказами, а отже суд вважаю, що він не міг його передати позивачу. Чинне законодавство, а саме ч. 1 ст.\~1078\~ЦК України передбачає відступлення права грошової вимоги за умови їх визначеності, тобто на момент укладання договору факторингу зобов`язання має існувати та бути визначеним сторонами договору. Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №914/868/17). Враховуючи наведене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed