Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На обґрунтування вимог позивач в позовній заяві зазначила, що 01.09.2023 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] . Шлюбно-сімейні відносини між нею та відповідачем припиненні. Син проживає з позивачем та знаходиться повністю на її утриманні. Згоди щодо розміру аліментів на утриманя сина не досягнуто. Відповідач проживає окремо, добровільно не надає допомогу на утримання сина. Посилаючись на викладене, позивач просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання сина до повноліття останнього. Ухвалою судді від 27.03.2025 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 26.04.2025 року до суду надійшов відзив на позов, яким відповідач просив задовільнити позов частково, а саме в розмірі розмірі однієї шостої частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття сина. В обґрунтування відзиву зазначив, що він не ухиляється від свого обов`язку щодо утримання дитини, оскільки постійно добровільно перераховує на банківську картку позивачки грошові кошти на утримання сина. Крім того, він є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі з 19.06.2021 року по теперішній час, під час військової служби отримав вибухову травму, погіршився стан його здоров`я, який постійно потребує витрат на лікування. Крім того, він має постійні витрати на забезпечення свого військового підрозділу (витрати на обслуговування та відновлення автомобільної техніки). Також вказав на наявність в нього непогашених кредитних зобов`язань перед АТ КБ «ПриватБанк» та обов`язку щодо утримання рідного брата [PERSON] , [INFO] , рідної сестри [PERSON] , [INFO] , рідного батька [PERSON] , [INFO] та мачухи [PERSON] , [INFO] . Стягнення з нього аліментів в розмірі половини всіх його доходів на утримання дитини та дружини стане для нього надмірним тягярем. 05.05.2025 року до суду надійшла відповідь на відзив представника позивача, яким просили задовольнити позов в повному обсязі, при цьому посилаючись на те, що утримання своєї родини є правом останнього, яке він здійснює за власнею волею та за наявності для того відповідних можливостей, що в свою чергу не звільняє відповідача від обо`язку утримувати власну дитину. Позивач на теперішній час не працює та здійснює догляд за дитиною, тому не може самостійно забезпечити гідне матеріальне утримання дитини. Водночас наголосила, що відповідач, як військовослужбовець має право на матеріальне забезчення від держави. 07.05.2025 року до суду надійшли заперечення відповідача, якими він просив відповідь на відзив залишити без розгляду в зв`яку з пропустком строку, а позов задовільнити частково, а саме в розмірі розмірі однієї шостої частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття сина, з урахуванням його (відповідача) витрат пов`язаних з військовою службою та лікуванням. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її та позивача відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просили їх задовольнити. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає частково. Дослідивши наявні у справі матеріали (копія свідоцтва про шлюб, копія свідоцтва про народження, документи на іноземній мові без перекладу на українську мову, рахунки-фактури STARLINK, платіжні інструкції, скріншоти грошових переказів, копії первинних медичних карток, копію довідок Військової частини [NUMBER] від 21.04.2025 року, 12.04.2025 року, скріншоти грошових переказів STARLINK INTERNET, копію ухвали Баштанського районного суду Миколаївської області від 27.03.2025 року, копію позовної заяви, довідку за реквізитами, копії накладних, товарних чеків, копію стоматологічного анамнезу, копію чеків АТ КБ «ПриватБанк», копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копію наряду-замовлення №1061 від 27.02.2025 року, фото з зображеннями пошкодженого автомобіля), суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість часткового задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01.09.2023 року. Від шлюбу мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач проживає окремо та сторони не досягли домовленостей щодо способу та розміру участі батька в утриманні дитини. З копії довідок, виданих військовою частиною [NUMBER] , встановлено, що відповідач [PERSON] з 2021 року по теперішній час перебуває на військовій службі за контрактом в військовій частині [NUMBER] , отримав вибухову травму, цефалгічний синдром, тинітус. З платіжних інструкцій та скріншотів грошових переказів вбачається перерахування відповідачем [PERSON] коштів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , позивачу [PERSON] . Згідно платежів, відповідачем перераховувались кошти на ім`я позивача в 2024 році: липень 20050,00 грн., 10050 грн., червень 5000,00 грн., 20000 грн, 10000 грн., травень 5000,00 грн., 10000 грн., 8500 грн., 8000 грн. Надані накладні та товарні чеки підтверджують обставини придбання товарів домашнього господарства та автозапчастин. Надані квитанції підтверджують обставини придбання товарів у аптеках. З рахунків-фактур вбачається оплата відповідачем послуг STARLINK. Законодавцем положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено правила визначення належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1-3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Частиною першою ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Згідно з ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так, враховуючи надані сторонами докази, враховуючи часткове визнання відповідачем позовних вимог щодо стягнення з нього аліментів, стан його здоров`я (отримав вибухову травму, погіршився стан його здоров`я, який постійно потребує витрат на лікування) та матеріальне становище платника аліментів, який є військовослужбовцем (при цьому суд бере до уваги доводи відповідача щодо необхідності несення додаткових витрат на обслуговування та відновлення автомобільної техніки, що використовується під час виконання військових завдань), суд вважає, що виходячи з принципу розумності та справедливості, з відповідача підлягає стягненню аліменти на утримання дитини у розмірі 1/6 частки від всіх видів його доходу (заробітку), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В іншій частині суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів на дитину недостатньо обґрунтованими, і такими, що задоволенню не підлягають, в тому числі, зважаючи на фактичне надання відповідачем матеріальної допомоги сину. При цьому, суд також враховує одночасне пред`явлення позивачем позову про стягнення аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трьох років. Також, суд роз`яснює, що сторони не позбавлені права звернутись до суду з позовом про зміну розміру аліментів у разі зміни їх матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я, в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України (ст. 192 СК України). З урахуванням встановлених вище обставин щодо наявності у сторін неповнолітнього сина, який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Згідно п.1\~ч.1\~ст.\~430\~ЦПК України\~суд допускає\~негайне виконання\~рішень у\~справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч.1 ст.141\~ЦПК\~України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 1211 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial