Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся адвокат Піпко Андрій Миколайович, діючи в інтересах [PERSON] , з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що 04 вересня 1993 року позивачка з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей немає. Адвокат позивачки зазначив, що спочатку сімейне життя подружжя складалось добре, однак з 2012 року шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем припинились, сторони припинили проживати однією сім`єю, вести домашнє господарство. Фактичне місце проживання відповідача невідоме. Також адвокат позивачки повідомив, що за вказаних обставин позивачка вважає, що наразі немає можливості для збереження сім`ї, а шлюб між позивачкою та відповідачем тривалий час носить формальний характер без фактичних сімейних відносин, а тому подальше сімейне життя, примирення та збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду адвоката позивачки із вимогою про розірвання шлюбу. Адвокат позивачки після розірвання шлюбу просив суд залишити позивачці прізвище « [PERSON] », а також залишити судові витрати за позивачкою. Ухвалою суду\~від 07.03.2025\~вищевказану заяву\~прийнято до\~розгляду та\~відкрито провадження\~у цивільній\~справі,\~розгляд якої\~вирішено провести\~у порядку\~спрощеного позовного\~провадження з\~повідомленням (викликом)\~сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. З матеріалів справи вбачається, що поштові відправлення із процесуальними документами та судовими повістками, які направлялись відповідачу за адресою його останнього відомого місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, повернулись на адресу суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою». (а.с. 33-34, 40-41) Також судом було опубліковано оголошення про розгляд справи на офіційному веб-сайті судової влади України. Таким чином, суд вжив усіх можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи. Отже, враховуючи положення ст. 128 ЦПК України вважається, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи. У строк, встановлений судом ухвалою суду від 07.03.2025, від відповідача відзив на позов не надійшов. Будь-які докази по справі, крім поданих позивачем разом із позовною заявою та 06.03.2025, чи клопотання, від учасників справи на адресу суду не надходили. У судове засіданні позивачка та/або її адвокат, а також повторно відповідач не з`явились, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України, були повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомлено. Водночас, зі змісту позовної заяви та заяви від 07.04.2025 вбачається клопотання адвоката позивачки про розгляд справи у відсутність сторони позивача та відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи. Від відповідача на адресу суду заяви про відкладення розгляду справи та/або розгляд справи у його відсутність не надходили. Таким чином, відповідач повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин. Судом не встановлено, що нез`явлення позивачки та/або її адвокат перешкоджає вирішенню спору. Враховуючи вищевикладене, клопотання адвоката позивачки та положення ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд постановив провести судове засідання у відсутність позивачки та відповідача, провести заочний розгляд справи (ухвала суду постановлена без оформлення окремого документа та занесена до протоколу судового засідання). При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим повторно 16.06.1999 Відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької міської ради Вінницької області, шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 04.09.1993, актовий запис № 2213. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] . (а.с. 19) Також, судом встановлено, що подружжя від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Наведені адвокатом позивачки у позові обставини, що стали підставою для звернення до суду, відповідачем не спростовано. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя тощо. Суд вважає, що в період часу, з якого справа перебуває в провадженні суду, відповідач мав можливість вчинити необхідні заходи спрямовані на збереження сім`ї. При цьому судом враховано, що вчинення та/або не вчинення таких дій є суб`єктивним правом, реалізація якого залежить від розсуду, бажання і волі особи. Наразі ні позивачкою та/або її адвокатом, ні відповідачем суду не повідомлено про те, що обставини у справі змінились, наявна можливість збереження шлюбу. Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені адвокатом позивачки у позові, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає за можливе розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Щодо клопотання адвоката позивачки про залишення після розірвання шлюбу позивачці прізвища « [PERSON] », то суд зауважує наступне. Положення ч. 1 ст. 113 СК України вказують на право особи, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Водночас, як вбачається з матеріалів справи, позивачка у зв`язку з реєстрацією шлюбу не змінювала своє дошлюбне прізвище. Відтак, підстави для вирішення вищевказаного питання - відсутні. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено наступне. Судом встановлено сплату адвокатом позивачки при зверненні до суду в інтересах позивачки судового збору в сумі 968, 96 гривень (із застосуванням коефіцієнту 0,8 відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»), що підтверджується квитанцією від 03.03.2025. (а.с. 10) Судові витрати понесені позивачкою суд вважає за можливе залишити за нею, враховуючи клопотання зазначене у позовній заяві. Доказів понесення інших судових витрат, зокрема відповідачем, суду не надано. На підставі викладеного та

Outcome: approved