Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

ТОВ «ФК «Еліт Фінас» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.10.2019 року між AT «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту 501199485, відповідно до умов якого AT «Альфа-Банк» надав позичальнику кредит у сумі 50 000,00 грн., строк кредиту 48 місяці на споживчі потреби з відсотковою ставкою з 12 по 23 й місяць - 28,00%, 24 по 48 місяць - 23,00 %. Договір кредитної лінії укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами. AT «Альфа-Банк» виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 50 000,00 грн., в свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно детального розрахунку заборгованості станом на 20.12.2021 року загальний розмір заборгованості становив 73 486, 86 грн., яка складалась з тіла кредиту в розмірі 43 753,39 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 29 733, 47 грн. 20.12.2021 року між AT «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідач. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором 501199485 від 25.10.2019 року. Відповідач правом на подання відзиву не скористався, що згідно з частиною 2 статті 191 ЦПК України не перешкоджає розгляду та вирішенню справи по суті за наявними матеріалами. Ухвалою від 30.04.2025 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі Заходи забезпечення позову та доказів, у тому числі шляхом їх витребування, не вживались. Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 25.10.2019 року між AT «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту 501199485, відповідно до умов якого AT «Альфа-Банк» надав позичальнику кредит у сумі 50 000,00 грн., строк кредиту 48 місяці на споживчі потреби з відсотковою ставкою з 12 по 23 й місяць - 28,00%, 24 по 48 місяць - 23,00 %. У подальшому між AT «Альфа-Банк» і позивачем укладено договір факторингу №4 від 20.12.2021. Згідно з пунктом 2.3. договору факторингу право вимоги вважається відступленим фактору з дати здійснення оплати фактором ціни вимоги відповідно до п. 4.2 цього Договору. В дату здійснення оплати Фактором Ціни Вимоги відповідно до п. 4.2 цього Договору Сторони підписують Акт приймання-передачі реєстру Боржників, за формо. Встановленою в Додатку №2 до цього Договору. Пунктом 4.2. договору факторингу встановлено, що ціна права вимоги становить 12\~878\~944 гривні. При цьому, як слідує з Додатку №1-1 до Договору факторингу №4 від 20.12.2021, до позивача перейшло, в тому числі й право вимоги до відповідача за договором 501199485 від 25.10.2019. Загальна сума заборгованості становить 73 486, 86 грн. Виходячи з наявності підстав для стягнення суми заборгованості у вказаному розмірі, позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Вирішуючи спір по суті, суд виходив із такого. Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини 1 статті 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 ЦК України). Відповідно до положень статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частинами 1 та 2 статі 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. За обставин цієї справи суд встановив, що відповідач укладав кредитний договір з іншої фінансовою установою. Невиконання грошового зобов`язання за таким договором призвело до виникнення заборгованості. При цьому укладений договір факторингу №4 від 20.12.2021 став підставою для переходу права вимоги від AT «Альфа-Банк» до позивача. Відповідач не надав суду заперечень щодо вимог позивача та доказів на їх спростування. Розмір заборгованості, про стягнення якої просить позивач, відповідач не оспорював. При цьому такий розмір підтверджується Додатком №1-1 до Договору факторингу №4 від 20.12.2021 і не спростований відповідачем в установленому законом порядку. Отже, відповідачем не виконано грошове зобов`язання по поверненню коштів, а тому наявні підстави для стягнення заборгованості. Відповідно до статті 141 ЦПК України у зв`язку з тим, що позовні вимоги підлягають задоволення судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене та

Outcome: approved