Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

Позивач звернулася до\~суду з\~позовом до Сновської територіальної громади в особі Сновської міської\~ради Корюківського\~району Чернігівської області, в якому просить: - встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме: договору купівлі-продажу, який посвідчений [PERSON] , секретарем виконавчого комітету Великощимельської сільської ради народних депутатів Щорського району Чернігівської області 13 березня 1989 року, жилого будинку с. В. Щимель Щорського р-ну Чернігівської області, покупцем якого був [PERSON] , померлому [INFO] [PERSON] . - визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер [PERSON] . Позивачка є спадкоємцем за законом першої черги. 06 лютого 2025 року [PERSON] нотаріусу подані документи та заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою [ADDRESS] , що належав її батьку [PERSON] . Нотаріусом постановлена відмова у вчиненні нотаріальної дії видати зазначене свідоцтво, оскільки право власності на нерухоме майно ( житловий будинок) не зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тобто спадкодавець [PERSON] не здійснив державної реєстрації свого права на зазначений будинок з господарськими будівлями. Крім того, у документі, який посвідчує право власності на будинок: договорі купівлі- продажу від 13.03.1989 року, прізвище та ім`я покупця ( власника) зазначено - [PERSON] . У зв`язку з зазначеним, оформлення права власності на спадкове майно у загальному порядку неможливе, нотаріусом роз`яснена процедура вирішення зазначеного питання у судовому порядку. Відповідно до Договору купівлі-продажу, який посвідчений Рибальченко Наталією Трохимівною, секретарем виконавчого комітету Великощимельської сільської ради народних депутатів Щорського району Чернігівської області 13 березня 1989 року, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купив жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с. В. Щимель Щорського р-ну Чернігівської області. Договір складений у 2 примірниках, один з яких залишається у нотаріальній конторі, а інший, що має силу оригіналу, видається покупцю. Примірник даного Договору зберігся і був наданий позивачем для оформлення права власності на будинок. Помилка у написанні прізвища, а саме: [PERSON] , як вказано у Договорі купівлі продажу від 13.03.1989 року, на думку позивача, виникала при перекладі прізвища з російської на українську мову. Написання прізвища [PERSON] мало місце у тих документах, які здебільшого видавалися російською: збереглися листок успішності, атестат № 1931 від 22 липня 1977. У трудовій книжці батька позивача серія [NUMBER] , яка заведена 15.03.1989 року ( майже одночасно з придбанням будинку), прізвище було написано [PERSON] ( російською). На титульній сторінці є запис: « В графі фамилия виправлено на [PERSON] відповідно до паспорту № [NUMBER] , запис № 19610103-05677 видалений, 7433 від 05.09.2019р. Економіст- підпис та печатка Дочірнього підприєства « Чернігівський облавтодор» філія «Корюківський облавтодор». Натомість у свідоцтві про народження батька позивача серія [NUMBER] , яке заповнене російською, його прізвище [PERSON] , прізвища його батьків - [PERSON] . Також у свідоцтві про народження позивача серія [NUMBER] виданого 23.12.1989 року, її дівоче прізвище [PERSON] , прізвища її батьків - [PERSON] ( запис зроблений російською); у свідоцтві про шлюб позивача серія [NUMBER] виданого 30.04.2014, її дівоче прізвище зазначено [PERSON] ( записи зроблені українською мовою). Також у свідоцтві про смерть матері позивача серія [NUMBER] , яке видане 12.08.2019 року, прізвище вказано [PERSON] , як і у свідоцтві про смерть спадкодавця- [PERSON] . Крім того, відповідно до довідки Великощимельського старостинського округу Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області від 16.07.2024 року № 371, згідно запису погосподарської книги головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] був [PERSON] , [INFO] . Отже, позивачка стверджує, що у Договорі купівлі-продажу будинку, який посвідчений [PERSON] , секретарем виконавчого комітету Великощимельської сільської ради народних депутатів Щорського району Чернігівської області 13 березня 1989 року, у написанні прізвища її батька [PERSON] допущена помилка, покупець вказаний [PERSON] , тому є необхідність встановити факт належності правовстановлюючого документа - Договору купівліпродажу будинку [ADDRESS] , її померлому батьку - [PERSON] , дата смерті - [INFO] . Позивач у підготовче засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність та визнав позовні вимоги. Відповідно до\~ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 3\~ст. 200 ЦПК України\~передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Як вбачається з позицій Верховного Суду, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження обставин справи. При обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, а визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб тому є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в наслідок чого визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов. Дослідивши позовну заяву та додані до неї письмові докази, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Суд, враховуючи вищенаведене, вважає за можливе обмежитися у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження обставин справи. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Оскільки за життя спадкодавець набув права власності на земельну ділянку, то спадкоємець також набуває право власності у порядку спадкування. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема в порядку спадкування. У відповідності до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Беручи до уваги вищенаведене, проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження на підставі поданих письмових доказів. Частиною 1 статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов у повному обсязі, тому 50% судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved