Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

19.03.2025 від позивачки [PERSON] до суду надійшли матеріали вищезазначеної позовної заяви. Подана позовна заява обґрунтована тим, що 25.09.2010 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки було змінено на [PERSON] . Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з матір`ю. Спільне життя з відповідачем не склалося, у зв`язку з різними поглядами на життя та відсутністю взаєморозуміння, втратою почуття кохання та поваги один до одного. На сьогоднішній день сім`я розпалася остаточно та відновити подружні стосунки неможливо, сторони не проживають разом з грудня 2024 року та спільного господарства не ведуть. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2025, цивільну справу №203/1854/25, провадження №2/0203/1287/2025, було розподілено головуючому судді Іваницькій І.В., яка передана канцелярією суду 21.03.2025. На виконання вимог ч. 8 ст.187 ЦПК України, з метою визначення підсудності, через підсистему «Електронний суд» 24.03.2025 зроблено запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо місця реєстрації відповідача [PERSON] , за результатами якого отримано відповідь №1225216 від 24.03.2025, що за вказаними параметрами особу не знайдено. 24.04.2025 на адресу суду надійшла відповідь з Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради за вих.№02.3-25/895 від 10.04.2025, відповідно до якого, згідно реєстру територіальної громади [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 03.04.2018 по теперішній час, яка відповідає адресі, зазначені у позовній заяві. Ухвалою суду від 29.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, який визначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка у судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином. У прохальній частині позовної заяви позивачка просить судовий розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. 12.05.2025 від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Справу розглянуто без фіксування звукозаписувальними технічними засобами на підставі частини 2 статті 247 ЦПК. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною 2 статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За правилами, встановленими частиною 1 статті 21 Сімейного кодексу України , шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 статті 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами частин 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до статті 112 СК шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. Таким чином, у розумінні норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, у якому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу\~- це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливістю його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Згідно з частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі\~статтею 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими\~статтею 112 Сімейного кодексу України , суд з`ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам дитини, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 25.09.2010. Шлюб зареєстрований Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (актовий запис №362, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 25.09.2010). Від даного шлюбу у подружжя є малолітній син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (актовий запис №758), який проживає разом з матір`ю. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства з грудня 2024 року, не мають наміру поновлювати відносини, сім`я носить виключно формальний характер. Спору щодо спільно нажитого майна між сторонами не встановлено. Підстав для надання сторонам строку для примирення судом також не встановлено. З урахуванням зазначених вище обставин та положень законодавства, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивачка просила після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] », суд вважає за можливе задовольнити її клопотання. На підставі викладеного,

Outcome: approved