Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

ТзОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.09.2021 року між ТзОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] укладено договір № 5137023, \~за умовами якого, відповідач отримав кредит в розмірі 4000 грн., які зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування ними. 28.12.2021 року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 28-12/2021-72, у відповідності до умов якого, до останнього перейшли права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 5137023. 10.01.2023 року між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект Центр» було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТзОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 5137023. Однак, [PERSON] свої зобов`язання за договором № 5137023 належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 27612 грн. з яких: 4000 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 23612 грн. - заборгованість по відсотках. На підставі наведеного позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 5137023 від 15.09.2021 року в сумі 27612 грн. Крім того, 16.09.2021 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики № 77758385, за умовами якого, відповідач отримав позику в розмірі 2126 грн., які зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування ними. 22.02.2022 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТзОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір № 22/02/2022, відповідно до якого ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТзОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77758385. 10.01.2023 року між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект Центр» було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТзОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77758385. Однак, [PERSON] свої зобов`язання за договором № 77758385 належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 7203,23 грн. з яких: 2126 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 5076,89 грн. - заборгованість по відсотках, нараховані 3 % річних 0,34 грн. На підставі наведеного позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики № 77758385 від 16.09.2021 року в сумі 7203,23 грн., та понесені судові витрати по справі. Ухвалою суду від 08 квітня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача до судового засідання подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, просить суд позов задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, однак заперечує щодо стягнення витрат на правову допомогу. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 611, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 15.09.2021 року між ТзОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 5137023, \~за умовами якого, відповідач отримав кредит в розмірі 4000 грн., строком на 30 днів, тобто до 15.10.2021 року, які зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування ними. Стандартна (базова) процентна ставка за кредитом становить 5,00 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Також зазначено анкетні відомості про позичальника, зокрема, прізвище ім`я по батькові, дата народження, РНОКПП, серія та номер паспорта, адреса реєстрації, номер мобільного телефону, електронну пошту (а.с. 19-28). Відповідно до п. 6.1 договору, сторони дійшли згоди, що кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч.1ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частиною 12статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по даній справі в установленому законом порядку був укладений договір про надання кредиту в електронній формі, на підставі якого між ними виникли відповідні договірні правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що ТзОВ «Мілоан» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі 4000 грн. відповідно до умов укладеного договору, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс» від 24.01.2025 року(а.с. зворот 53). Отже, судом встановлено, що кредитодавець виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, а саме надав грошові кошти у розмірі встановленому договором. 28.12.2021 року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 28-12/2021-72, у відповідності до умов якого, до останнього перейшли права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 5137023 (а.с.66-70,77). 10.01.2023 року між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект Центр» було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТзОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 5137023 (а.с.30-32,8). Відповідно до реєстру боржників до договору № 10-01/2023 від 10.01.2023 позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 27612 грн., з яких: 4000,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням; 23612 грн. - заборгованість нарахованими процентами (а.с. 34-37,62). Судом встановлено, що у порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, та у зв`язку із цим у нього утворилась заборгованість перед ТзОВ «Коллект Центр» у розмірі 27612 грн., з яких: 4000,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням; 23612 грн - заборгованість нарахованими процентами (а.с. 54-55, 62,64). Однак суд, не погоджується з розрахунком суми відсотків, наданим позивачем, з огляду на наступне. Відповідно до\~частини першої статті 1048\~та\~частини першої статті 1054 ЦК України\~кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з\~частиною другою статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються\~частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12. Судом встановлено, що пунктом 1.3 Договору встановлено, зокрема, строк кредитування 30 днів. Тобто, у даному випадку, нарахування передбачених договором процентів можливе лише до 15.10.2021 року. Пунктом 2.3.1.2. Договору передбачена пролонгація на стандартних (базових) умовах, а саме: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Враховуючи правову позицію Верховного Суду, суд вважає, що право позивача нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припинилося після спливу визначеного договором строку кредитування та строку пролонгації, що не може бути більше 60 днів, тобто після 15.12.2021 року, а тому з 16.12.2021 року позивач не мав права нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором, а мав право на захист свого порушеного права відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України, але таких вимог не заявляв, тому суд вирішує справу в межах заявлених позовних вимог. За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідача підлягають до стягнення відсотки за вказаним кредитним договором у розмірі 18000 грн. за період з 15.09.2021 року по 15.12.2021 року (4000 грн. х 5 % (базова процентна ставка) : 100% = 200 грн. х 90 днів (строк кредитування, враховуючи пролонгацію) = 18000 грн.). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь ТзОВ «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором № 5137023 від 15.09.2021 року в розмірі 22000 гривень, яка складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 4000,00 грн., заборгованості за відсотками 18000 грн. Крім того, 16.09.2021 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики № 77758385, за умовами якого, відповідач отримав позику в розмірі 2126 грн., строком на 30 днів, тобто до 16.10.2021 року, які зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування ними. Стандартна (базова) процентна ставка за кредитом становить 1,99 % від суми позики за кожен день користування кредитом. Також зазначено анкетні відомості про позичальника, зокрема, прізвище ім`я по батькові, дата народження, РНОКПП, серія та номер паспорта, адреса реєстрації, номер мобільного телефону, електронну пошту (а.с. 46-52). Із матеріалів справи вбачається, що ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі 2126 грн. відповідно до умов укладеного договору, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Фінекспрес» від 18.02.2025 року(а.с. 56). Отже, судом встановлено, що позикодавець виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, а саме надав грошові кошти у розмірі встановленому договором. 22.02.2022 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТзОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір № 22/02/2022, відповідно до якого ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТзОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77758385 (а.с.71-76). 10.01.2023 року між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект Центр» було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТзОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77758385 (а.с.30-32,9). Відповідно до реєстру боржників до договору № 10-01/2023 від 10.01.2023 позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 7203,23 грн., з яких: 2126,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням; 5076,89 грн - заборгованість нарахованими процентами (а.с. 34-37,62). Судом встановлено, що у порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, та у зв`язку із цим у нього утворилась заборгованість перед ТзОВ «Коллект Центр» у розмірі 27612 грн., з яких: 4000,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням; 23612 грн. - заборгованість нарахованими процентами, нараховані 3 % річних 0,34 грн. (а.с.63,65). Однак суд також не погоджується з розрахунком суми відсотків, наданим позивачем, враховуючи зазначені вище статті ЦК та позицію Верховного Суду, що стосується права кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом в межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи правову позицію Верховного Суду, суд вважає, що право позивача нараховувати передбачені договором проценти за договором позики припинилося після спливу визначеного договором строку кредитування, що не може бути більше 30 днів, тобто після 16.10.2021 року, а тому з 17.12.2021 року позивач не мав права нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором, а мав право на захист свого порушеного права відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України, але таких вимог не заявляв, тому суд вирішує справу в межах заявлених позовних вимог. За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідача підлягають до стягнення відсотки за вказаним договором позики у розмірі 1269 грн. за період з 16.09.2021 року по 16.10.2021 року (2126 грн. х 1,99 % (базова процентна ставка) : 100% = 42,30 грн. х 30 днів (строк кредитування) = 1269 грн.). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь ТзОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором позики № 77758385 від 16.09.2021 року в розмірі 3395,34 гривень, яка складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 2126 грн., заборгованості за відсотками 1269 грн., нарахування 3 % річних 0,34 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. ч. 1, 2\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц. В даному випадку, заявлений позивачем розмір витрат з надання професійної правничої допомоги в 9000 грн. підтверджується договором про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024 року, прайс листом АО «Лігал Ассістанс», заявкою на надання юридичної допомоги № 2914 від 01.02.2025 року, витягом з акту № 5 про надання юридичної допомоги від 28.02.2025 року(а.с. 14-18). Разом з тим, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. А тому, враховуючи фактичний обсяг наданої правничої допомоги, з врахуванням вимог розумності і справедливості, часткового задоволення позову, заперечень з боку відповідача, суд прийшов до висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 2000 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, згідно зі ч. 2 ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору 1766 грн. 89 коп. пропорційно частині задоволених вимог (72,94 %).

Outcome: partial