Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

Представник ТОВ «Українські фінансові операції» звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивує тим, що 21.11.2023\~року між Товариством з обмеженою відповідальністю\~«Лінеура Україна» та\~ [PERSON] укладено Договір №\~4158405\~про надання коштів на умовах споживчого кредиту. На умовах, встановлених Договором, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а\~ [PERSON] \~зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.\~ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед\~ [PERSON] \~виконало та надало йому кредит в сумі 15000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку №\~ [NUMBER] , емітовану Банком АТ «Універсал Банк». За даними поденного Розрахунку заборгованості за Договором №\~4158405\~від21.11.2023\~року у період з\~21.11.2023\~року по 26.07.2024\~року включно Первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами \~загальною сумою\~74700\~грн.\~станом на 26.07.2024\~року загальна сума заборгованості Відповідача за Договором №\~4158405\~від 21.11.2023\~року склала: тіло кредиту 15000,00 грн., заборгованість за процентами 72300,00 грн., загальною сумою 87300,00 грн. 26.07.2024\~року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі Договору\~факторингу № 26/07/2024\~за плату відступило, а ТОВ «Українські Фінансові\~Операції» набуло право грошової вимоги до Відповідача. Просили стягнути з\~ [PERSON] \~на користь ТОВ «Українські Фінансові Операції» заборгованість загальною сумою 120 900,00\~грн., яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі\~15000,00\~грн., суми заборгованості за\~процентами нарахованими первісним кредитором - 72300,00\~грн., суми заборгованості за процентами\~нарахованих ТОВ «Українські Фінансові Операції» за 112 календарних днів 33600,00 грн, сплачений судовий збір\~2422,40\~грн. та витрати на правову допомогу у розмірі\~10000,00\~грн. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області\~від 28.01.2025 року було прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримував повністю з підстав наведених в позовній заяві. Просив позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.\~ Відповідач в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до п.1 ч. 3\~ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У відповідності до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст.\~526, 527, 530, 546, 549, 550, 556 ЦК України. Відповідно до частини першої\~статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що ТОВ «Лінеура Україна» є фінансовою установою, про що було отримано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК № 1177 від 19.03.2019, видане Національною комісією, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг, має ліцензію на діяльність фінансової компанії з надання коштів та банківських металів у кредит, яка була видана Національним банком України від 21.03.2024 (а.с.16). ТОВ «Українські фінансові операції» є фінансовою установою, про що було отримано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК № В0000362 від 15.09.2021 року, видане Національним банком України, має ліцензію на діяльність фінансової компанії для здійснення діяльності з надання коштів та банківських металів у кредит та надання послуг факторингу, яка була видана НАЦКОМФІНПОСЛУГ від 26.01.2017 року. На підставі зазначеного ТОВ «Українські фінансові операції» має право укладати договори факторингу (а.с.23). 21.11.2023\~року між Товариством з обмеженою відповідальністю\~«Лінеура Україна» та\~ [PERSON] укладено Договір №\~4158405\~про надання коштів на умовах споживчого кредиту. На умовах, встановлених Договором, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а\~ [PERSON] \~зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.\~ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед\~ [PERSON] \~виконало та надало йому кредит в сумі 15000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку №\~ [NUMBER] , емітовану Банком АТ «Універсал Банк» (а.с.44-53). Сторони погодили наступні умови договору: Відповідно до п. 1.2. тип кредиту кредит, сума кредиту складає 15000 грн. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів: з 21.11.2023\~року по 15.11.2024 \~року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «ЛІНЕУРА \~УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки)\~ [NUMBER] , яку Відповідачем вказано особисто під \~час укладання Договору. Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед\~ [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 15000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку\~№\~ [NUMBER] , емітовану Банком АТ «Універсал Банк», що підтверджується\~копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення». 26.07.2024\~року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі Договору\~факторингу № 26/07/2024\~за плату відступило, а ТОВ «Українські Фінансові\~Операції» набуло право грошової вимоги до Відповідача. На виконання вимог ст.18 Закону України «Про споживче кредитування» та \~відповідно до положень п. 1.3 Договору факторингу від 26.07.2024\~року №26/07/2024,\~листом від 29.07.2024\~року ТОВ «Лінеура Україна» повідомило відповідача про\~відступлення права грошової вимоги за Договорами та передачу персональних даних\~ТОВ «Українські Фінансові Операції» із зазначенням банківських реквізитів\~нового кредитора,\~а також\~направлення відповідного\~текстового повідомлення\~(SMS\~- повідомлення) боржникам, згідно реєстру SMS повідомлень. Враховуючи вищезазначене,\~Відповідача належним\~чином повідомлено\~про \~відступлення права вимоги за кредитним договором. За даними поденного Розрахунку заборгованості за Договором №\~4158405\~від21.11.2023\~року у період з\~21.11.2023\~року по 26.07.2024\~року включно Первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами\~загальною сумою\~74700\~грн.\~станом на 26.07.2024\~року загальна сума заборгованості Відповідача за Договором №\~4158405\~від 21.11.2023\~року склала: тіло кредиту 15000,00 грн., заборгованість за процентами 72300,00 грн., загальною сумою 87300,00 грн. 26.07.2024\~року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі Договору\~факторингу № 26/07/2024\~за плату відступило, а ТОВ «Українські Фінансові\~Операції» набуло право грошової вимоги до Відповідача. У матеріалах справи наявний паспорт споживчого кредиту, де викладено інформацію, яка надавалась відповідачу до укладення договору про споживчий кредит, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки, що є додатком 1 до Договору та інформаційне повідомлення, що є Додатком 2 до Договору. Вказані документи підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до пункту 6 частини першої\~статті 3Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 18\~Закону України\~«Про електронні\~довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Скріпивши Заяву підписами, у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги Банку, що виникають в результаті використання платіжних карток, згідно Тарифів та повернути Кредит та сплатити Комісію за надання фінансового інструменту і відсотки у складі Щомісячних платежів. Згідно зі\~ст.629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтями\~526,\~527 ЦК України\~встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідач порушуючи умови договору, свої зобов`язання за договором належним чином не виконував. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми коштів. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 р. у справі №910/1238/17 касаційний суд, формуючи практику, дійшов такого висновку: «проценти за користування кредитом проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч. 2\~ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування». Тобто після закінчення строку дії кредитного договору або у разі пред`явлення банком вимоги про дострокове повернення грошових коштів змінюється правова природа зобов`язання. У такому випадку нарахування штрафних санкцій можливе не на підставі умов договору, а на підставі\~ст. 625 ЦК України\~(3% річних). Велика Палата Верховного Суду дійшла до вказаного висновку з тих мотивів, що поведінка боржника не може бути одночасно правомірною і неправомірною, тобто виключається одночасне застосування ст.\~1048\~та ст.\~625 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду у справі №910/4518/16 наголошує, що проценти відповідно до\~статті 1048 ЦК України\~сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга\~статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до\~статті 1048 ЦК України. Підписуючи договір, відповідач погодився на укладання договору саме такого змісту, що фактично нівелює усі доводи стосовно невідповідності умов договору без достатніх на це доказів. У цьому випадку сторонами правовідносин погоджено у належній формі строк кредитування, а нарахування здійснено відповідно до погодженого строку Договором та у погодженому сторонами розмірі. За таких обставин позовні вимоги щодо стягнення відсотків за користування кредитними коштами підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд враховує, що згідно з ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до положень ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved