Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

07 квітня 2025 року до Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра надійшов позов [PERSON] до Дніпровської філії товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» , [PERSON] про захист прав споживача шляхом припинення бездіяльності, визнання недійсним та скасування акту інвентаризації, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди. Позов обґрунтовано тим, що 22 грудня 2003 року [PERSON] , який є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , з ВАТ «Дніпрогаз» було підписано договір про надання населенню послуг з газопостачання. 10 січня 2025 року було припинено газопостачання до його будинку. Того ж дня до його домоволодіння прийшов майстер [PERSON] , який провів повну інвентаризацію газових приладів і склав відповідний Акт інвентаризації, і не передав позивач другий екземпляр Акту. Позивач посилається, що Акт про порушення, які були виявлені 10 січня 2025 року майстром ДФ ТОВ «ГРМУ» [PERSON] не об`єкті споживача не був складений, що є порушенням вимог пункту 2 ч. 5 Розділу ХІ Постанови НКРЕКП № 2494, що вказує на бездіяльність майстра [PERSON] . Крім того такий не був зареєстрований в журналі реєстрації актів про порушення Оператора ГРМ. Також [PERSON] не був вкладений акт щодо забезпечення контролю за усуненням порушення. Позивач зазначає, що станом на 07 лютого 2025 року ТОВ «ГК Нафтогаз України» нарахувало йому заборгованість в розмірі 17712,00 грн. за незаконно нарахований об`єм спожитого газу в розмірі 3758 м3. У зв`язку з викладеним позивач просив суд припинити бездіяльність майстра Дніпровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" Будагова Артема Дмитровича яка полягає у нескладанні 10 січня 2025 року акту про порушення на підставі глави 5 Розділу XI Кодексу ГРМ після того, як [PERSON] було виявлено порушення на об`єкті споживача [PERSON] у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] - шляхом визнання його бездіяльності незаконною; визнати недійсним та скасувати АКТ інвентаризації від 10 січня 2025 року складений майстром Дніпровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" Будаговим Артемом Дмитровичем, який не відповідає вимогам глави 5 Розділу XI Кодексу ГРМ; зобов`язати Дніпровську філію Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України", негайно відновити становище, яке існувало до порушення шляхом відновлення газопостачання на об`єкті споживача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з Дніпровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України", на підставі пункту 9 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України на користь [PERSON] моральну шкоду заподіяну незаконною бездіяльністю майстра [PERSON] в сумі 550000,00 грн. Ухвалою суду від 15 квітня 2025 року було відкрито провадження по даній справі. Представником Дніпровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» подано відзив на позов, в якому представник товариства посилається на безпідставність вимог позивача. Просила у позові відмовити в повному обсязі. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу - це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу. Доступ до газорозподільної системи - це право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи. Оператор газорозподільної системи - це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативна-технологічного управління; Споживачем природного газу (споживач) є фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу. Згідно з пунктом 5 глави 2 розділу І Кодексу ГРМ взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VI цього Кодексу. Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VI цього Кодексу. Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від ЗО вересня 2015 року № 2498 (далі - Типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом. Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу. Згідно пунктів 4, 7 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов Договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного- газу, розміщеному на офіційному веб- сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь- яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене вживання природного газу. У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Дніпровська філія Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» здійснює діяльність з розподілу природного газу з 01 червня 2023 року, та є Оператором ГРМ, який діє на підставі Кодексу ГРМ. Типовий договір розподілу природного газу постійно розміщений на сайті Верховної Ради України та Оператора ГРМ. Позивач по справі є споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] , відкрито особовий рахунок [NUMBER] на ім`я позивача та присвоєно персональний ЕІС-код 56XM07A18855019W. Зазначений об`єкт фізично підключений до газорозподільної мережі, що перебуває у користуванні Дніпровської філії ТОВ «ГРМУ». Шляхом підписання заяви-приєднання, фактичного споживання природного газу та оплати рахунків Оператора ГРМ, позивач приєднався до умов Типового договору розподілу природного газу. Відповідно до вимог пункту 7.17 розділу VII ПБСГ всі об`єкти систем газопостачання і газове обладнання перед їх підключенням до діючих газопроводів, а також після ремонту підлягають зовнішньому огляду і опресовуванню повітрям. Пуск газу в газопровід без його зовнішнього огляду та контрольного опресовування не допускається. 10 січня 2025 року фахівцем Дніпровської філії ТОВ «ГРМУ» було здійснено обстеження системи газопостачання та газового обладнання за адресою: [ADDRESS] . За результатами обстеження були виявлені технічні порушення, про що було складено відповідний акт інвентаризації. Під час обстеження встановлено, що на об`єкті споживача в точці вимірювання встановлено два наступних вузла обліку: GALLUS G4, заводський номер 009004797; GALLUS G4, заводський номер U0029680, Також на об`єкті знаходяться газові прилади варильна поверхня «Ariston»(2), які самовільно замінені споживачем. За результатом обстеження споживачу запропоновано призвести систему газопостачання у відповідність до діючого законодавства. Крім того, під час інвентаризації, проведеної 10 січня 2025 року встановлено, що по лічильнику GALLUS G4, заводський номер 009004797, існує скрита прокладка газопроводу (газопровід зашитий). По лічильнику GALLUS G4, заводський номер U0029680, в приміщенні де знаходиться 2-х контур. Котел «Vaillant» встановлена електровитяжка. У будинках, які обладнані приладами і апаратами з відводом продуктів згорання в димоходи, забороняється влаштування витяжної вентиляції з штучним спонуканням (пункт 6 гл.6 розділу V ПБСГ). Таким чином, законодавець передбачив правову процедуру, яка направлена на проведення обстеження системи газопостачання та обов`язкове здійснення усіх дій, що стосуються споживача за його участі. Так дії Оператора ГРМ під час такої процедури полягають в тому, що він має вчинити дії з обстеження системи газопостачання та зафіксувати таке обстеження, про що скласти відповідний акт. Дії споживача полягають в тому, що він має забезпечити безперешкодний доступ представникам Оператора ГРМ до внутрішньої системи газопостачання, внести свої зауваження у складені документи (при їх наявності), заперечувати та реагувати іншим чином на дії Оператора ГРМ. У такий спосіб забезпечується об`єктивність та усувається можливість недобросовісної поведінки з боку Оператора ГРМ. Позивач вказує, що майстер [PERSON] під час обстеження системи газопостачання мав скласти акт про порушення на підставі пункту 8 глави 5 розділу XI Кодексу ГРМ. Однак відповідно до пункту 1 глави 5 розділу XI Кодексу ГРМ у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною у додатку №21 до цього Кодексу. В главі 2 розділу XI Кодексу ГРМ визначені види порушень, внаслідок яких здійснюється перерахунок (донарахування) об`ємів природного газу або заміна їх режиму нарахування, до яких не відносяться такий вид порушення, як невідповідність системи газопостачання житлового будинку проектній та виконавчо-технічній документації. Виявлені технічні порушення на газопроводі, належного споживачу, не відносяться до порушень, що кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ, тому в даному випадку процедура передбачена главою 5 розділу XI Кодексу ГРМ не застосовується. Виявлені технічні порушення мають бути усунені шляхом приведення проектної та виконавчо-технічної документації у відповідність до вимог чинного законодавства згідно ПБСГ та ПТЕСГ. Крім того, сам по собі складений акт інвентаризації та дії фахівців ДФ ТОВ «ГРМУ» щодо його складання, а також нескладання акту про порушення не створюють правових наслідків у вигляді зміни чи припинення будь-яких прав споживача, а тому акт про інвентаризацію, а також нескладання акту про порушення не порушує жодних прав позивача. У даній справі позивач обрав спосіб захисту порушеного права у вигляді визнання судом недійсним та скасування акту інвентаризації від 10 січня 2025 року, складеного майстром ДФ ТОВ «ГРМУ» під час обстеження системи газопостачання та газових приладів, а також визнання бездіяльності незаконною та її припинення в частині нескладання майстром ДФ ТОВ «ГРМУ» акту про порушення. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що так буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально- правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16, пункт 5.5). Відповідно до частин першої, другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. У разі порушення суб`єктивного права особи, вона обирає спосіб захисту, за умови, що обраний нею спосіб відповідає критеріям належності та ефективності. Верховний Суд у постанові від 09 лютого 2022 року по справі N° 752/9104/18 зазначив, що неналежний спосіб захисту порушеного права, тобто такий, який не передбачений законом або договором (статті 5 16 ЦК України) не може бути ефективним. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 р. по справі N925/642/19 (пункт 42), від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)). Серед способів захисту порушених прав та інтересів законодавець у пункті 10 частини другої статті 16 ЦК України розрізняє визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Фіксація результатів обстеження системи газопостачання та газових приладів не зумовлюють для позивача будь-яких обов`язків, крім рекомендації привести систему газопостачання у відповідність до норм ПБСГ та ПТЕСК та відповідно не належить до актів у розумінні ст. 16 ЦК України, оскільки цей документ складений працівником підприємства, а не державним органом. Зазначений документ є виключно способом оформлення результатів обстеження і не порушує жодних прав та інтересів позивача, тому зазначений документ не підлягає оскарженню за правилами цивільного судочинства. Так само і оскарження дій працівників Оператора ГРМ щодо складення зазначеного документу, не передбачено діючим законодавством як спосіб захисту прав, оскільки ці дії представників Оператора ГРМ здійснені при виконанні своїх службових повноважень, що обумовлені договором про розподіл природного газу, Кодексом ГРМ, ПБСГ та ПТЕСГ. Також нескладання акту про порушення будь-яким чином не порушує права позивача по справі, як споживача Отже, обраний позивачем спосіб захисту, а саме визнання недійсним та скасування акту інвентаризації, визнання бездіяльності незаконною та її припинення в частині нескладання акту про порушення не є належним та ефективним способом захисту порушеного права. Щодо позовної вимоїн про зобов`язання негайно відновити становище, яке існувало до порушення шляхом відновлення газопостачання на об`єкті споживача. Дії [PERSON] щодо складання акту інвентаризації від 10 січня 2025 року не були причиною відключення газопостачання на об`єкті позивача, оскільки припинення відбулось 30 січня 2025 року за дорученням ТОВ «ГК «Нафтогаз України», про що складено акт №291-е про припинення газопостачання та є предметом спору в іншій цивільній справі. 14 квітня 2025 року Дніпровською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» на виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 08.04.2025 року по справі 199/1659/25 газопостачання до домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , було відновлено за допомогою газозварювання. На підтвердження вказаних дій, представниками Дніпровської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» за участі [PERSON] , складено 14.04.2025 року акт № 506-е про відновлення газопостачання (розподілу природного газу), в якому зафіксовано, що відновлення газопостачання відбулось на виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 08.04.2025 року. Вказаний акт [PERSON] підписано без зауважень. Враховуючи наведене, заявлена вимога є безпідставною. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди. Відносно заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди слід зазначити, що згідно з частиною першою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. З огляду на загальні засади доказування у справах про відшкодування моральної шкоди, позивач повинен довести, які саме дії спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і яким є розмір її відшкодування. Оскільки судом не встановлено порушення прав позивача відповідачами, вчинення протиправних дій щодо позивача, про що викладено вище, позовна вимога про стягнення моральної шкоди не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати по справі у вигляді судового збору віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed