Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 11.07.2021 року між первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна», правонаступником якого являється ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», та [PERSON] укладено кредитний договір № 2125230 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір Відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання договору. Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 5600,00 гривень, дата надання кредиту: 11.07.2021 року, строк кредиту : 20 днів, валюта кредиту: UAH, стандартна процентна ставка 1,90 % в день. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 19.02.2022 року загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 16704,00 грн, яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі становить 5600,00 грн, прострочена заборгованість за процентами в розмірі становить 11 104,00 грн. Згідно п. 2.4. Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом. На підтвердження виконання Товариством п. 2.1 Кредитного договору, позивач надає інформаційну довідку ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 18.08.2023 року, відповідно до якого 11.07.2021 року на картковий рахунок Відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 5600,00 грн за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , що являється доказом видачі кредитних коштів. 24.12.2021 року між ТОВ «ФК «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-24122001 відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 24.12.2021 року до договору факторингу №02-24122001, ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . На виконання вимог ч.4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», п.6 ч.3 ст. 175 ЦПК України позивачем на адресу [PERSON] була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором №2125230 від 11.07.2021 року, проте станом на дату подачі позову зазначена вимога була залишена [PERSON] без виконання. Тому звертається до суду з даним позовом та просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за кредитним договором № 2125230 від 11.07.2021 року в сумі 16 704,00 грн; 2422,40 грн судового збору та 10500,00 грн витрат на правову допомогу. Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 29.03.2024 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Вказану ухвалу разом із копією позовної заяви з додатками було надіслано відповідачу та роз`яснено право на подання заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та про необхідність надання відзиву проти позову із посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, протягом 15 днів з дня вручення цієї ухвали. 12.04.2024 надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого відповідачка просила суд у зв`язку з воєнним станом розглянути і задовольнити всі подані відповідачем клопотання без особистої участі відповідача та його представника у судовому засіданні з викладених у них підстав, прийняте рішення направити електронною поштою. У задоволенні позову відмовити. Також 12.04.2024 на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про витребування доказів; заперечення відповідача щодо клопотання позивача про витребування доказів; клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу, відповідно до якого відповідач [PERSON] просила суд відмовити позивачу у стягненні витрат на правову допомогу з підстав відмови у задоволенні позову. У випадку часткового задоволення позовних вимог просила зменшити розмір судових витрат на правову допомогу позивачу до суми 1000 гривень. Крім того, відповідач [PERSON] 12.04.2024 звернулась до суду із клопотанням про надання оригіналів для огляду та виключення копій з числа доказів у справі на підставі ч.6 ст.95 та ч.5 ст. 100 ЦПК України; із клопотанням про перевірку судом оригіналів електронних доказів та виключення копій з числа доказів у справі на підставі ст.100 ЦПК України. Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 22.04.2024 клопотання відповідача [PERSON] про витребування доказів було задоволено. 21.05.2024 представником позивача Герасимчуком І.А. (документ сформований в системі «Електронний суд» 20.05.2024) було подано заяву на виконання ухвали суду по справі №132/917/24 з додатками. В судове засідання представник позивача не з`явився, через систему «Електронний суд» надіслав заяву в якій позовні вимоги підтримав, справу просив розглянути у відсутність представника, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнає, просить відмовити у повному обсязі. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв`язку\~з неявкою\~сторін в\~судове засідання\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу,\~відповідно до\~вимог ч.2\~ст.247\~ЦПК України\~не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 05.04.2021 року між первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» правонаступником якого являється ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2125230 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір Відповідач підтвердила, що вона ознайомилася з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання договору. Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 5600,00 гривень, дата надання кредиту: 11.07.2021 року, строк кредиту: 20 днів, валюта кредиту: UAH, стандартна процентна ставка 1,90 % в день. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 19.02.2022 року загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 16 704,00 грн, яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі становить 5600,00 грн, прострочена заборгованість за процентами в розмірі становить 11 104,00 грн. Згідно п. 2.4. Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом. На підтвердження виконання Товариством п. 2.1 Кредитного договору, позивач надає інформаційну довідку ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 18.08.2023 року, відповідно до якого 11.07.2021 року на картковий рахунок Відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 5600,00 грн за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , що являється доказом видачі кредитних коштів (а.с.11). 24.12.2021 року між ТОВ «ФК «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-24122001 відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 24.12.2021 року до договору факторингу №02-24122001, ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] (а.с.9, 15-18). За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст.3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. ч. 7, 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно з вимогами ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Доводи відповідача [PERSON] , викладені у відзиві на позовну заяву, з приводу того, що: кредитний договір з додатками, надані позивачем у копіях, не був укладений ні в якій формі: ні в паперовій, ні в електронній, тому що відсутні підписані обома Сторонами у дату укладання оригінали, яких у даній суду редакції не існує в природі; що позивачем не надано доказів того, що відповідачу було надано примірник Кредитного договору та додатків до нього; щодо недоведеності перерахунку коштів відповідачу за вказаним Договором; незаконності нарахувань Позивача та невідповідність розрахунків позивача наданим ним же паперовим копіям Договору з додатками і нормам спеціального законодавства, безпідставного збільшення відсотків у період карантину, їх нарахування після закінчення строку кредитування та за підвищеною ставкою; прострочення кредитора і передчасності вимог позивача, недоведеності набуття права вимоги; недоведеності позовних вимог з точки зору процесуального права, суд оцінює критично з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи між Відповідачем та Первинним кредитором укладено Договір № 2125230 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 11.07.2021, відповідно до якого Первинний кредитор надав Відповідачу в кредит грошові кошти в розмірі 5600 (п`ять тисяч шістсот) гривень строком користування грошовими коштами на 20 днів, на умовах строковості, зворотності, платності, а Відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Частиною 1 статті 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятись усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ст. ст. 1047, 1055 ЦК України договір позики (кредиту) укладається у письмовій формі. Згідно із ч. 2 п.2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. При цьому, відповідно до п.6 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Договір укладено із Відповідачем за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи (ІТС), що міститься на Сайті Товариства за посиланням: www.credit7.ua, у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію». Порядок укладення договорів Товариством визначено в затверджених Правилах надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА". Підписавши Договір, Відповідач підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами Правил, повністю розуміє, погоджується з ними та зобов`язується неухильно їх дотримуватися (п.10.9 Договору). Використання Відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором та використання Товариством аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства при підписанні Договору погоджено Відповідачем шляхом приєднання до Публічної пропозиції ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на укладення Договору про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів від 17.01.2020 (далі - Публічна пропозиція), яка розміщена на офіційному інтернет - сайті за посиланням: www.credit7.ua. Договір підписано з боку Товариства - використанням аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Товариств та відтиску печатки Товариства, з боку Відповідача - одноразовим ідентифікатором, що отриманий ним на його фінансовий телефонний номер, зазначений у анкеті клієнта: +380 97 196 06 42, що відповідає приписам п.6 ст.3 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та Правилам надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна (а. с. 106-107). Прийняття (акцептування) Відповідачем Публічної пропозиції відбулося на інтернет- сторінці Товариства https:/credit7.ua, яка є частиною Інформаційно - телекомунікаційної системи (ІТС) Товариства в розділі «Реєстрація» натисканням кнопки «ПРОДОВЖИТИ» під якою зазначено, що «Натискаючи кнопку\~«ПРОДОВЖИТИ»,\~я погоджуюсь\~з Правилами,\~Публічною пропозицію\~на встановлення\~ділових відносин,\~приймаю їх\~в повному\~обсязі та\~надаю Згоду\~на обробку\~персональних даних\~та доступ\~до кредитної\~історії». Без зазначеної дії технічно не можливо перейти до наступного етапу підписання Договору. Зазначене підтверджується пунктом 1) процедури укладення електронного договору, а також скріншотом відповідного вікна в ІТС Товариства- здійснення відповідного кроку при реєстрації. Укладаючи Договір Відповідач та Товариство погодились на використання в майбутньому електронного підпису одноразовим ідентифікатором зі сторони Відповідача та використання Товариством аналогу власноручного підпису зі сторони Товариства для підписання документів та правочинів, зокрема: доступних в Особистому кабінеті, в тому числі, але не виключно: Паспорт споживчого кредиту; правочинів в електронній формі, що передбачають отримання Відповідачем кредитів від Товариства; правочинів, що передбачають внесення будь-яких змін (доповнень) до правочинів укладених сторонами в Особистому кабінеті; повідомлень, що направляються сторонами один одному; інших документів, доступних в Особистому кабінеті (п.2 Публічної пропозиції). Зазначені вище документи та онлайн калькулятор де клієнти обирають бажані умови кредитування розміщено на сайті Товариства, що підтверджується скріншотами до заяви. Відповідно до розділу 6.1 Правил Договір було укладено за такою процедурою: 1)реєстрація Відповідача в ІТС Товариства на Сайті Товариства, підтвердження ознайомлення зі змістом Правил, Публічною пропозицію, приймання їх в повному обсязі та надання Згоди на обробку персональних даних; 2)подання Відповідачем анкети-заявки на отримання кредиту, в якій, зокрема, зазначено ідентифікаційні дані Відповідача; 3)товариство провело оцінку його платоспроможності та достовірності наданої Відповідачем інформації за допомогою спеціальної багаторівневої автоматизованої системи прийняття кредитних рішень. Окрім того, Товариство здійснило відповідні запити до відповідних бюро кредитних історій. Відповідач погодив проходження верифікації шляхом отримання даних через Систему Bank ID НБУ, що відповідає вимогам підпункту 2 пункту 31 Додатку 2 до Положення про здійснення установами фінансового моніторингу, затверджено постановою Національного банку України від 28.07.2020 № 107 (далі - Положення НБУ № 107) та здійснив відповідні дії для процедури проходження верифікації, розбіжностей та критеріїв ризику не було виявлено; 4)товариство прийняло рішення про видачу кредиту та виставило Відповідачу оферту; 5)прийняття Відповідачем пропозиції (оферти), шляхом натискання в Особистому кабінеті Відповідача відповідної клавіші, що висловлює згоду; 6)надсилання Товариством Відповідачу на його номер телефону, вказаний при реєстрації як контактний (фінансовий): +380971960642 одноразового ідентифікатора у вигляді алфавітно-цифрової послідовності для підписання Договору; 7)введення Відповідачем одноразового ідентифікатора у відповідному вікні на Сайті Товариства та одночасне направлення Товариству електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) підписане одноразовим ідентифікатором; 8)направлення Товариством примірника Договору на електронну адресу Відповідача та в Особистий кабінет Відповідача, де він зберігається та є доступним для перегляду і роздрукування у будь-який час; 9)вказаний спосіб надання примірника Договору відповідає п. п. 6.1.20 Правил. Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Підписання Договору відбулося 11.07.2021 об 23 годині 47 хвилин 29 секунді. Інформація про прізвище, ім`я та по батькові Відповідача, який підписав Договір, місце проживання, ідентифікаційний номер, паспортні дані, відомості про дату та час підписання Договору згенеровано в момент підписання Договору та містяться в розділі 11 «Реквізити та підписи сторін» та у відповідному розділі Додатку №1 до Договору. Отже, оскільки Договір підписаний Відповідачем, шляхом застосування електронного підпису Одноразовим ідентифікатором (С272), він укладений з додержанням письмової форми та з додержанням процедури, визначеної Законом України «Про електронну комерцію». Оригінал підписаного електронного Договору направлено на електронну пошту Відповідача та в Особистий кабінет, де він доступний до перегляду та роздрукування в будь-який момент, що підтверджується підписаними сторонами паспортом споживчого кредиту, електронним Договором №2125230 від 11.07.2021 про надання коштів на умовах споживчого кредиту та Додатком №1 до Договору (Графік платежів). Первинний кредитор у своїй господарській діяльності з метою переказу та приймання грошових коштів за договорами позики користується фінансовими послугами платіжних провайдерів, зокрема ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ». Верифікація банківської картки відбувається за допомогою сертифікованих платіжними системами Visa та Master Card сервісів, зокрема Way For Pay, Ipay, Приватбанку (платіжні сервіси). Захист реквізитів карт у базах даних таких сервісів відповідає міжнародному стандарту PCI DSS. Під час реєстрації в інформаційно - телекомунікаційній системі Товариства на сайті ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» для надання Товариству платіжних реквізитів після натискання кнопки "Додати карту" на сайті Товариства кожен клієнт перенаправляється на сайт відповідного платіжного провайдера, де надає необхідну інформацію для проведення розрахунків та свої платіжні реквізити, а після здійснення блокування коштів повертається на Веб-сайт Товариства. До бази даних Товариства від платіжного сервісу потрапляє лише частина номеру карти та токен, згенерований платіжним сервісом. За таких обставин Товариство не має інформації про повний номер картки Відповідача з метою забезпечення захисту персональних даних клієнта. Отже, на виконання п.2.1 Договору Первинний кредитор надає кошти кредиту у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки, маска картки № [NUMBER] . Перерахування коштів було проведено Первісним кредитором через платіжного провайдера ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» (Ipay), яке надає Первісному кредитору послуги з переказу коштів, зокрема на банківський рахунок Відповідача за реквізитами банківської карти, яку зазначив Відповідач при реєстрації. Зазначені обставини підтверджені листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за №2643_240516110714 від 16.05.2024, що 11.07.2021 о 23:49:05 на суму 5600,00 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 97365208, призначення платежу: Зарахування 5600 грн на карту [NUMBER] . Окрім цього Відповідач здійснив оплату за Договором у сумі 600 грн. Зазначені обставини підтверджені листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за №2642_240516ПП835 від 16.05.2024, що 18-10-2021 18:03:50 на суму 600,00 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 114961192, призначення платежу: Оплата по кредитному договору №2125230. Стосовно повідомлення Відповідача про відступлення прав вимог на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» суд зазначає наступне. Відповідно до п. 6.1.3. Договору сторони дійшли згоди, шо Товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Клієнта Пунктами 10.10, 10.11 Договору встановлено, що для здійснення комунікацій з Клієнтом, вчинення інших дій, Товариство має право використовувати додаткові контактні дані Клієнта, зазначені в Договорі, та/або окремо повідомлені Клієнтом Товариству у будь-який спосіб, та/або законно отримані Товариством з інших джерел. Всі повідомлення між Сторонами здійснюються у письмовій формі, або через Особистий кабінет за посиланням www.credit7.ua. Отже, 24.12.2021 в Особистому кабінеті Відповідача розміщено відповідне повідомлення про відступлення прав вимог за Договором, що підтверджується скріншотом вікна\~Особистого кабінету\~Відповідача із\~повідомленням про\~відступлення, в якому містяться відомості такі як назва Нового кредитора, відомості про засоби зв`язку та реквізити щодо погашення заборгованості. Також Товариство 27.12.2021 направило Відповідачу на поштову адресу Відповідача, вказану у Договорі, повідомлення про відступлення прав вимоги за Договором Новому кредитору. За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості в загальній сумі 16 704,00 грн за кредитним договором такими, що засновані на законі, оскільки позичальник не виконував умови договору та має заборгованість, тому повинен відповідати за порушення взятих на себе зобов`язань. Щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд зазначає наступне. Відповідно до\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із п.п.1, 2 частини другої\~статті 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Отже, порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений\~статтею 141 ЦПК України\~і у разі задоволення позову судові витрати щодо сплати професійної правничої допомоги покладаються на відповідача. Згідно ч.ч. 1, 6\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зі змісту статті 58 ЦПК України слідує, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною четвертою статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Так, у відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку (дії) бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч.5,6 ст.137 ЦПК України). Як убачається\~із матеріалів\~справи,\~представник позивача\~ Пархомчук\~С.В.\~звернувся до\~суду із\~заявою про\~стягнення з\~відповідача [PERSON] \~10500 грн витрат на професійну правничу допомогу. На обґрунтування цих вимог, представник позивача надав копію договору про надання правової допомоги від 29.12.2023, укладеного між ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» в особі директора Осипенко Ірини Сергіївни, з однієї сторони, та адвокатом Пархомчуком Сергієм Валерійовичем, з другої сторони; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; детальний опис робіт (найменування послуг), виконаних адвокатом; копію поштового чека «Укрпошти» на загальну суму 85648,32 грн. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 137, частини 3 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 цього Кодексу). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц дійшла висновку, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Велика Палата вказала, що із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування таких витрат одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. У поданому клопотанні про зменшення судових витрат на правничу допомогу відповідач [PERSON] посилається на те, що спір, який виник між сторонами у справі, відноситься до категорії типових спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання: матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат позивача витратив значний час. Позовна заява для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які треба було описати у позовній заяві, спірні правовідносини не передбачають. А тому вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 10500 грн при заявленій сумі основного боргу 5600 грн є недобросовісними, нерозумними та несправедливими. Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial