Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

1.Описова частина 1.1. Стислий виклад позиції позивача У листопаді 2024 року ОСББ «Затишна оселя 17/31А» звернулося до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] , у якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по нежитлових приміщеннях № 811 -812 по [ADDRESS] , по внескам та обов`язковим платежам співвласників Об`єднання у розмірі 294 021, 47 грн, з яких 188 753, 52 грн - основний борг по внескам, 84 260,28 грн - інфляційні втрати, нараховані по 24.02.2022 та 21 007,67 грн. - 3% річних , нараховані по 24.02.2022 року. 1.2. Стислий виклад позиції учасників справи ОСББ «Затишна оселя 17/31А» було створено на підставі рішення установчих зборів співвласників 26 лютого 20215 року проведено державну реєстрацію ОСББ. Відповідач є співвласником багатоквартирного будинку, в якому створено ОСББ «Затишна оселя 17/31А» по нежитлових приміщеннях № 811 - 812 по [ADDRESS] . Рішенням загальних зборів членів ОСББ «Затишна оселя 17/31А», оформленим протоколом №7 від 25.03.2015, затверджено щомісячну плату на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 4,40 грн за кожен метр квадратний загальної площі приміщення. Рішенням загальних зборів членів ОСББ «Затишна оселя 17/31А», оформленим протоколом від 11 листопада 2018, затверджено розмір внесків та порядок їх сплати ОСББ «Затишна оселя 17/31А» з 01 листопада 2018 року: - внесок на утримання будинку та прибудинкових територій у розмірі 5,92 грн. з квадратного метру усіх квартир та нежитлових приміщень; - внесок на опалення відповідно до затвердженої методики (розрахунок щомісяця). Протоколом загальних зборів від 08 листопада 2021 року затверджено новий кошторис ОСББ, відповідно до якого з 01 грудня 2021 року внески становили: - внесок на утримання будинку та прибудинкових територій у розмірі 8,81грн. з квадратного метру усіх квартир та нежитлових приміщень; - внесок на ремонтний фонд будинку становить 0,50 грн. з квадратного меру квартир на нежитлових приміщень. Внаслідок неналежного виконання своїх зобов`язань за наданими послугами, за відповідачем обліковується заборгованість за вказаними нежитловими приміщеннями, яку добровільно відповідач не погашає. 1.3. Заяви, клопотання учасників справи Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін за наявними у справі матеріалами до суду не надходили. Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні не подавалися. У відзиві на позовну заяву відповідач заперечила проти заявлених позовних вимог, вказуючи на їх безпідставність та необґрунтованість. Відповідач вважає, що до суду звернулася особа, яка не має повноважень вчиняти будь -які дії від імені ОСББ, а тому позово підлягає залишенню без розгляду. Докази надані позивачем складені з порушенням норм діючого законодавства. Позивачем не надано доказів самостійного утримання будинку або в нього укладений недоговір натаке утримання чи таку послугу надає ЖЕО, або ж місто. Розрахунок заборгованості не є тим платіжним документом, на підтсаві якого обліковується та встановлюється заборгованість. Відповідач також подала заяву про застосування позовної давності. 1.4.Процесуальні дії у справі Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.11.2024 головуючим суддею у справі визначений суддя С.О. Чекулаєв. Ухвалою Голосіївського районного суду від 18.11.2024 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 2.Мотивувальна частина 2.1.Фактичні обставини, встановлені судом ОСББ «Затишна оселя 17/31А» створено на підставі рішення установчих зборів співвласників та 26 лютого 2015 року проведено державну реєстрацію ОСББ, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Відповідач [PERSON] є власником нежитлових приміщень за адресою : [ADDRESS] , а саме нежитлового приміщення з №1 по №3 групи приміщень №811 загальною площею 57,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 476906180000; група нежитлових приміщень № 812 загальною площею 109.4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 435365980000 та є співвласником багатоквартирного будинку, в якому створено ОСББ «Затишна оселя №17/31А», що підтверджується інформаційною довідкою № 400218063 від 21.10.2024. Рішенням загальних зборів членів ОСББ «Затишна оселя 17/31А», оформленим протоколом №7 від 25.03.2015, затверджено щомісячну плату на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 4,40 грн за кожен метр квадратний загальної площі приміщення. Рішенням загальних зборів членів ОСББ «Затишна оселя 17/31А», оформленим протоколом від 11 листопада 2018, затверджено розмір внесків та порядок їх сплати ОСББ «Затишна оселя 17/31А» з 01 листопада 2018 року: - внесок на утримання будинку та прибудинкових територій у розмірі 5,92 грн. з квадратного метру усіх квартир та нежитлових приміщень; - внесок на опалення відповідно до затвердженої методики (розрахунок щомісяця). Протоколом загальних зборів від 08 листопада 2021 року затверджено новий кошторис ОСББ, відповідно до якого з 01 грудня 2021 року внески становили: - внесок на утримання будинку та прибудинкових територій у розмірі 8,81грн. з квадратного метру усіх квартир та нежитлових приміщень; - внесок на ремонтний фонд будинку становить 0,50 грн. з квадратного меру квартир на нежитлових приміщень. 2.2. Застосовані норми права Положеннями ст. 11 ЦПК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, а у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. За змістом ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до положення статті 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Згідно зі статтею 12 зазначеного Закону, управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління. За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації. Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання. Співвласником багатоквартирного будинку (далі - співвласник) є власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку, у розумінні статті 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Стаття 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлює і обов`язки співвласника, серед яких виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; забезпечувати збереження приміщень, брати участь у проведенні їх реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення; не допускати порушення законних прав та інтересів інших співвласників; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі; відшкодовувати збитки, заподіяні майну інших співвласників; виконувати передбачені статутними документами обов`язки перед об`єднанням; запобігати псуванню спільного майна, інформувати органи управління об`єднання про пошкодження та вихід з ладу технічного обладнання. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно з п. 10 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонту технічного перепланування спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно його частки співвласника. У постанові Верховного суду від 18.05.2020 у справі №176/456/17 та у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15 зазначено правовий висновок про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Суд відзначає, що співвласники квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку повинні усвідомлювати, що набуття права власності на квартиру або нежитлове приміщення покладає на них обов`язок утримувати своє майно та оплачувати відповідну отриману послугу. Відповідно до ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. 2.3. Мотиви, з яких виходить суд Згідно Статуту ОСББ «Затишна оселя 17/31А», об`єднання створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного житлового будинку для забезпечення і захисту прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом. Таким чином, за вищенаведеними нормами Цивільного кодексу України та спеціальними профільними законами України, відповідач зобов`язана виконувати встановлений законом цивільний обов`язок - сплачувати внески на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі, встановленому загальними зборами об`єднання. Відповідач доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості відповідно до порядку, визначеному ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що б дало підстави для звільнення від їх оплати, не надала. Проаналізувавши норми законодавства, надавши оцінку рішенням загальних зборів ОСББ, врахувавши всі матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність обов`язку відповідача як власника нежитлового приміщення в багатоповерховому будинку в період з квітня 2016 року по вересень 2024 року сплачувати платежі (внески). Обов`язок утримання зазначеного майна виникає у співвласника багатоквартирного будинку безпосередньо з договору, актів цивільного законодавства. При цьому, витрати на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належного їм нежитлового приміщення та спільного майна, а також членства в об`єднанні співвласників багатоквартирного будинку. З матеріалів справи не встановлено даних про оскарження та визнання недійсними рішень позивача про встановлення розміру внесків, оформлених вищевказаними протоколами. Отже, позивач і відповідач є сторонами у зобов`язанні, а згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач порушує вимоги чинного законодавства про оплату житлово-комунальних послуг, а відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З надано позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що за відповідачем рахується заборгованість по сплаті внесків на експлуатацію будинку що виникла за період з 01.09.2016 року по 30.09.2024 року. Відповідно до довідки розрахунку заборгованості по внесках, що надана ОСББ з заборгованість по нежитловому приміщенні № 811 за вказаний період складає 61 969,05 грн, з яких: суми внеску на утримання будинку, розмір якого затвердженими зборами та становить 44 021, 02 грн; суми внеску на опалення 22 325,02 грн; суми внеску на ремонтний фонд будинку 1 495, 00 грн. Відповідачем сплачено частково вказані внески на суму 5 871, 99грн. Відповідно до довідки розрахунку заборгованості по внесках, що надана ОСББ заборгованість по нежитловому приміщенню № 812 за вказаний період складає 126 784,47 грн, з яких: суми внеску на утримання будинку розмір якого затверджено загальними зборами та становить 83 754,39 грн; суми внеску на опалення 42 203,58 грн; суми внеску на ремонтний фонд будинку 2844,40 грн. Відповідач частково сплатила внески на суму 2017,90 грн. Таким чином загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем по оплаті внесків по нежитлових приміщеннях 811-812 станом на 01.10.2024 року становить 188 753,52 грн. Доказів на спростування зазначеного розрахунку зі сторони відповідача суду не надано, як і не надано доказів про належну сплату внесків або ж погашення суми заборгованості, а тому суд приймає цей розрахунок, як належний доказ, який підтверджує розмір боргу відповідача перед позивачем Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності до позовних вимог, суд відзначає наступне. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (частина 1 ст. 256 ЦК України). Відповідно до частини 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В силу частин 1, 5 ст. 261, частин 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк дії такого карантину. Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211«Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року до 31 липня 2020 року. Дію карантину, встановленого цією Постановою, продовжено на всій території України згідно з Постановами КМ № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1236 від 09.12.2020, № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021 року. З урахуванням епідемічної ситуації в регіоні з 19 грудня 2020 року до 31 серпня 2021 року на території України установлено карантин згідно з Постановами КМ України № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1100 від 11.11.2020, № 1236 від 09.12.2020, № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021. 02.04.2020 набув чинності Закон України від 30.03.2020 №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, у т.ч. статтями 257, 258 ЦК України продовжуються на строк дії такого карантину. 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню COVID-19, скасований відповідно до постанови КМУ від 27.06.2023 № 651. Слід врахувати, що 24.02.2022 з 5-30 год. в Україні відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено воєнний стан. Пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. 30.06.2023 карантин був скасований, проте станом на цей час і до дня розгляду справи по суті триває воєнний стан, а тому перебіг позовної давності зупинився на строк дії такого стану. 08.11.2024 позивач звернувся до суду з позовом, в якому заявлено вимоги про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.09.2016 по 30.09.2024, тобто трирічний строк звернення до суду сплинув тільки в частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.09.2016 року по 11.03.2017, в іншій частині позовна давність за період з 12.03.2017 по 30.09.2924 позивачем не пропущена, оскільки спочатку тривав карантин, який продовжив такий строк, а потім воєнний стан, який його зупинив. За таких обставин, оскільки позивач пропустив строк звернення до суду в частині позовних вимог за період з грудня 2016 року по 11.03.2017, а тому суд застосовує позовну давність та відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині з цих підстав, решта позовних вимог в частині стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 12.03.2017 по 30.09.2024 підлягають задоволенню. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 57 018,24 грн (заборгованість по нежитловому приміщенні № 811 за період з 12.03.2017 по 30.09.2024) та 117 336,46 грн (заборгованість по нежитловому приміщенні № 812 за період з 12.03.2017 по 30.09.2024), що разом складає 174 354,70 грн. Разом з тим, слід зауважити, що згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» №530-ІХ від 17.03.2020, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (Соvid-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 зі змінами «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу Соvid-19», з 12.03.2020 на всій території України запроваджено карантин. Починаючи з 24.02.2022 та на час звернення з даним позовом до суду в Україні запроваджено військовий стан. Постановою КМУ №206 від 05.03.2022 встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24.02.2022. Отже, з урахуванням наведених положень закону, вбачається, що з 17.03.2020 заборонено нарахування та стягнення судом неустойки (штрафів, пені), 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасне здійснення особою платежів за житлово-комунальні послуги. Їх нарахування на суму боргу за надані послуги, є помилковим та порушує норми чинного законодавства. Суд, перевірив наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, і встановив, що позивач наведені вище обмеження щодо нарахування цих сум не врахував, а тому вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат не підлягають задоволенню. 3. Висновки суду Оцінюючи кожний доказ, що наявний у справі, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку суд вважає, що позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Затишна оселя 17/31А» до [PERSON] про стягнення заборгованості по обов`язковим платежам співвласників об`єднання, слід задовольнити частково. 4.Судові витрати Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 2 614,88 грн, що є пропорційним задоволеним позовним вимогам (59.29%). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial