Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку. На обґрунтування вимог позивач в заяві зазначив, що 23.01.2001 року придбав у відповідача житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Зазначена угода була укладена в письмовій формі на універсальній торговій біржі «Ріко-Альянс». Сторонами була досягнута домовленість по всім істотним умовам договору і угода фактично виконана. За вимогами закону договір підлягав нотаріальному посвідченню. Проте в подальшому договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений не був. Оскільки угода купівлі-продажу фактично виконана, позивач просив визнати вказаний договір дійсним та визнати за позивачем право власності на будинок. \~ \~ \~ \~Від позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідач до суду не з`явився, про час слухання справи повідомлявся рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (до суду повернулось поштове відправлення, що вказує на відсутність відповідача за зареєстрованим у встановленому порядку місцем його проживання, тому він відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим). До суду не надійшло відзиву на позов. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію договору купівлі-продажу від 23.01.2001 року №1-21; копію реєстраційного напису від 06.02.2001 року; копію технічного паспорту від 03.09.2015 року; копію витягу з реєстру територіальної громади від 19.03.2025 року), суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 23.01.2001 року позивач придбав у відповідача житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Зазначена угода була укладена в письмовій формі на універсальній торговій біржі «РіКо-Альянс». Сторонами була досягнута домовленість по всім істотним умовам договору і угода фактично виконана. За вимогами закону договір підлягав нотаріальному посвідченню. Проте в подальшому договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений не був, оскільки продавець ухилився від його нотаріального посвідчення. Таким чином, судом встановлено, що при укладенні угоди було порушене право покупця на належне оформлення договору купівлі-продажу будинку, який потребував нотаріа\-льного посвідчення відповідно до ст. 227 ЦК УРСР. Зазначені правовідносини врегульовані ст.47 ЦК УРСР (яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), із змісту якої слідує, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Оскільки в судовому засіданні достеменно встановлено, що сторони угоди купівлі-продажу домовились щодо усіх істотних умов договору, крім того, відбулося повне виконання умов договору, що підтверджується письмовими доказами, а саме: договором купівлі-продажу № 1-21 від 23.01.2001 року, укладеним на Універсальній товарній біржі «РіКо-Альянс», реєстраційним написом про реєстрацію на праві власності за позивачем придбаного ним будинку з 06.02.2001 року та копією паспорта позивача з відміткою про його реєстрацію у вказаному будинку з 2005 року, але продавець ухилився від нотаріального посвідчення угоди, то зазначене в даному конкретному випадку, виходячи з принципу розумності та справедливості, є підставою для визнання дійсним договору купівлі-продажу спірного будинку. При цьому, як вказано вище право власності позивача на даний будинок було зареєстроване за позивачем 06.02.2001 року та з тих пір його право власності ніким не оспорювалось, тому відсутні підстави, які б відповідно до ст. 392 ЦК України потребували ухвалення судового рішення про визнання за позивачем права власності на даний будинок. За такого загалом позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 47, 227 ЦК УРСР та

Outcome: partial