Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

Представник позивача адвокат Глєбов Г.В. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Центр фінансових\~рішень», у якому просив стягнути з відповідача на користь позивача: безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 38 582,88 грн., матеріальні збитки в розмірі 4 066,79 грн., моральну шкоду в розмірі 4 000 грн. У обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 03 лютого 2021 року було винесено постанову виконавця про відкриття виконавчого провадження в рамках якого було звернено стягнення на заробітну плату позивача та інші доходи за виконавчим провадженням № 64345384, яке відкрито на підставі виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем та зареєстрованого в реєстрі за № 90751 від 31 жовтня 2020 року. Рішенням суду від 26 липня 2024 року по справі № 185/1408/24 було визнано вищевказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. За цим виконавчим провадженням в примусовому порядку з позивача було стягнуто 42 649,67 грн., які розподілено наступним чином: 38 582,88 грн. перераховано відповідачу в рахунок погашення заборгованості; 3 858,29 грн. винагорода виконавця; 208,5 грн. - витрати виконавчого провадження. 05 лютого 2024 року виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження відповідно до якої борг сплачено в повному обсязі, витрати виконавчого провадження та винагороду виконавця. Таким чином відповідач безпідставно набув грошові кошти позивача в розмірі 38 582,88 грн. а також внаслідок неправомірних дій позивач зазнав матеріальних збитків в розмірі 4 066,79 грн. та моральної шкоди в розмірі 4 000 грн. Моральна шкода виражалася у душевних стражданнях, які зазнав позивач внаслідок арешту його рахунків, неправомірного стягнення грошових коштів та довгого судового процесу для відновлення своїх прав. При винесенні рішення суд дійшов до висновку, що нотаріусом під час вчинення виконавчого напису не було дотримано умов вчинення виконавчого напису щодо. \~ \~ \~ \~ Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву\~протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі. Представник позивача адвокат Глєбов Г.В. у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Відзив на позовну заяву не надав, заяви про розгляд справи без його участі не надходило. Третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, про причину неявки суд не повідомив. На підставі ч. 4 ст.\~223, ч. 2 ст.\~247, ч. 1 ст.\~280 ЦПК України, суд\~ухвалює у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 31\~жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 91075 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія\~«Центр фінансових\~рішень» заборгованості за кредитним договором в розмірі 38\~582,88 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою Оксаною Олександрівною від 03 лютого 2021 року було відкрито виконавче провадження № 64345384 з примусового\~виконання вищевказаного\~виконавчого напису. (а. с. 21) Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2024 року по цивільній справі № 185/1408/24 визнано таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~виконавчий напис,\~вчинений 31\~жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем та зареєстрований в реєстрі за № 91075, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія\~«Центр фінансових\~рішень» заборгованості за кредитним договором в розмірі 38\~582,88 грн. (а. с. 17) Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. про закінчення виконавчого провадження № 64345384 з примусового виконання виконавчого напису № 91075 виданого 31\~жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського\~нотаріального округу\~ Гораєм\~Олегом Станіславовичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія\~«Центр фінансових\~рішень» заборгованості за кредитним договором в розмірі 38\~582,88 грн. закінчено. (а. с. 20) Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі. Предметом спору у справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів на підставі ст. 1212 ЦК України. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Судом встановлено, що згідно рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2024 року по цивільній справі № 185/1408/24 визнано таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~виконавчий напис,\~вчинений 31\~жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем та зареєстрований в реєстрі за № 91075, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія\~«Центр фінансових\~рішень» заборгованості за кредитним договором в розмірі 38\~582,88 грн. Рішення набрало законної сили. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тобто правові\~підстави набуття\~відповідачем 38582,88 грн. на виконання зазначеного виконавчого напису відсутні, у зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України, а зазначена сума коштів підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо позовних вимог позивача про стягнення збитків в розмірі 4 066,79 грн. які були стягнуті з нього за виконавчим провадженням № 64345384. Відповідно до п. 3 ч.1 ст.\~3\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з п.1 ч.1 ст. 26 цього Закону України,\~виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Нормами ст.\~42\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» встановлено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Частиною 7 статті 31\~Закону України\~«Про органи\~та осіб,\~які здійснюють\~примусове виконання\~судових рішень\~і рішень\~інших органів» визначено, що приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). У даному випадку стягнення з позивача, як боржника на користь приватного виконавця зазначених грошових коштів (витрат виконавчого провадження та основної винагороди приватного виконавця), пов`язане зі здійсненням приватним виконавцем примусового виконання виконавчого документа та відповідає нормам ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження». Підставою для виникнення у боржника обов`язку зі сплати таких витрат є сам факт наявності відкритого виконавчого провадження, під час виконання якого виконавець виконує обов`язки, покладені на нього Законом України «Про виконавче провадження». Суду не надано підтверджень, що будь-які дії чи бездіяльність приватного виконавця під час виконавчого провадження позивачем оскаржувались та були визнані незаконними. Вирішуючи спір, суд враховує, що при виконанні професійних обов`язків, визначених законодавством України, приватний виконавець не мав передумов для звільнення позивача від сплати витрат виконавчого провадження. В силу положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, вищезазначені висновки суду, узгоджуються з висновками викладеними у постанові Верховного Суду від 08.09.2021 року у справі № 206/2212/18. З огляду на викладене вище, стягнуті з позивача на користь приватного виконавця Русецької О.А. кошти не можуть вважатись безпідставно набутими в розумінні\~ст. 1212 ЦК України,\~а тому суд вважає вимогу позивача в цій частині необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, які заявлені позивачем в сумі 4 000 грн. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. \~У відповідності до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, передбачених цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено\~статтею 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~ \~ \~ \~ Однакпозивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження завданої йому моральної шкоди, будь-які докази того, що обставини викладені у позові призвели до суттєвих змін у життєдіяльності позивача відсутні, тому позов в цій частині не підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial