Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-01 00:00:00

27.02.2025 Комунальне підприємство «Смілакомунтеплоенерго» з використанням системи «Електронний суд» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії. В обґрунтування позову зазначено, що відповідачеві з 07.05.2002 на праві приватної власності належить квартира за адресою [ADDRESS] . Позивач є постачальником теплової енергії у будинок, в якому знаходиться вказана квартира, на підставі рішення Виконавчого комітету Смілянської міської ради №70 від 23.02.2018 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» та індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 25.10.2021, опублікованого на офіційному сайті Смілянської міської ради за посиланням https://smila-rada.gov.ua/. Підприємство нараховувало відповідачу вартість послуг за тарифами, затвердженими відповідно до чинного законодавства, однак відповідачем не здійснено їх оплату, у зв`язку із чим з жовтня 2021 року по січень 2025 року має борг по оплаті наданих послуг в розмірі 7751,80 грн, а також було нараховано 698,74 грн інфляційних втрат, 199,89 грн 3% річних та 243,20 грн пені. Відповідач обізнаний про наявність боргових зобов`язань, однак будь-яких дій по погашенню заборгованості не вчиняє. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду з відповідним позовом. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду від 04.03.2025 відкрите провадження в справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлений сторонам строк для подання письмових заяв по суті справи. Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 31.03.2025, в межах процесуального строку для подання відзиву, відповідачем в справі, [PERSON] суду подано письмовий відзив, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 01.04.2025 в задоволенні клопотання відповідача про проведення судового розгляду із викликом сторін на підставі ч. 6 ст. 279 ЦПК України відмовлено. В наданому на адресу суду відзиві відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що договірні відносини між ним та КП «Смілакомунтеплоенерго» відсутні, відповідними послугами він не користується, в належному йому житлі з 2007 року встановлене індивідуальне опалення. В будинку, де розташована квартира, не опалюються місця загального користування, оскільки немає опалювальних приладів, а позивачем фактично не обслуговувалась та не обслуговується система теплопостачання. Вказаний будинок збудований у 1982 році, нормативи, передбачені наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315 «Про затвердження Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» та наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2021 №358 «Про внесення змін до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» на нього не поширюються. Крім того, позивачем всупереч прямій вказівці закону, не укладено договору про спільне використання внутрішньобудинкових мереж з ОСББ «Пролісок», яким виконуються функції управителя багатоквартирного будинку, тому акти, надані позивачем на підтвердження фактичного надання послуг із опалення, не мають правового значення. Послуги з постачання теплової енергії не можуть бути надані позивачем в справі, оскільки такі ним не надаються відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Позивачем не доведено, що він вчиненням будь-яких дій приєднався до договору з надання послуги із постачання теплової енергії та фактично користувався вказаними послугами. У зв`язку із викладеним, приймаючи до уваги, що позивач вимагає сплати вартості фактично не отриманих ним послуг, просив залишити позовні вимоги без задоволення, а також не стягувати втрати від інфляції та відсотки річних, пеню. Додатково клопотав про застосування строку позовної давності. 01.04.2025 представником позивача з використанням системи «Електронний суд» подано відповідь на відзив, згідно з якою квартира відповідача відключена від системи централізованого теплопостачання, однак згідно пункту 6 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджені постановою КМУ від 21.08.2019 №830 (далі Правила №830) виконавець забезпечує постачання теплової енергії у відповідній кількості та якості, що забезпечує надання послуги встановленим нормативам за договором з колективним споживачем, колективним договором, індивідуальним договором, договором з власником (користувачем) будівлі - до межі зовнішніх інженерних мереж постачання послуги виконавця та внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку (будівлі). Відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Відповідно до п. 38 Правил, споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання). У зв`язку із тим, що співвласниками багатоквартирного будинку, в якому розташована квартира відповідача, або ж уповноваженими особами ОСББ «Пролісок» не надано позивачеві відомостей про площу місць загального користування, допоміжних приміщень, даних щодо внутрішньобудинкових систем опалення у підвалах, техпідпіллях, горищах, обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення визначається спрощено, відповідно до Пункту 8 розділу ІV Методики, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315. Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення. Оскільки весь будинок [ADDRESS] не від`єднано від мереж (систем) теплопостачання, і теплова енергія, яка постачається позивачем до будинку розподіляється і на загальнобудинкові потреби опалення (місця загального користування і допоміжні приміщення), тому відповідач в силу вимог закону зобов`язаний нести витрати на утримання спільного майна оплачувати послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення. Додатково позивач заперечував проти застосування позовної давності, посилаючись на те, що згідно зі змінами, внесеними до п. 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, перебіг позовної давності, визначений ЦК України, продовжений на час дії воєнного стану. 07.04.2025 відповідач подав на адресу суду письмові заперечення, згідно з якими вказав, що позивачем не доведено наявність договірних відносин між ними, що базуються на правочині, вчиненому в письмовій формі. Методика розрахунку обсягу споживання теплової енергії на загальнобудинкові потреби не є правильною та раціональною, оскільки ставить обсяг оплати залежним від площі квартир, власники яких відключені від централізованого опалення та чим більша площа квартир, що відключені, тим більший тягар по опаленню таких місць покладається на співвласників, що не користуються централізованим опаленням. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що житло за адресою [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] , що підтверджується копіями договорів міни та купівлі-продажу 1/2 частини вказаної квартири, що посвідчені приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Таран Г.В. 07.05.2002. Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради №70 від 23.02.2018 КП «Смілакомунтеплоенерго» визнано виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та послуг з постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм власності. Отже, КП «Смілакомунтеплоенерго» є постачальником теплової енергії на території м. Сміла, в тому числі і до будинку за адресою [ADDRESS] , а відтак відповідачі є споживачами комунальних послуг, які надаються в тому числі і до квартири [ADDRESS] . Між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються, зокрема, Законом України від 09.11.2017 року №2189-VІІІ «Про житлово-комунальні послуги», який введений в дію з 01.05.2019 (надалі Закон №2189), Постановами КМУ від 21.07.2005 №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» (надалі Правила від 21.07.2005) та від 21.08.2019 №830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії». Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі в рішенні суду чинним на момент виникнення спірних правовідносин). Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд. До житлово-комунальних послуг законодавство відносить комунальні послуги: централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо. За загальними правилами, визначеними вказаним законом, виконавець послуг надає відповідний вид житлово-комунальних послуг споживачу, який їх споживає та має зворотній обов`язок щодо їх сплати за встановленими тарифами та у встановлені договором строки і порядку. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Тлумачення як положень частини першої статті 714, так і інших норм глави 54 ЦК дозволяє стверджувати, що по своїй суті договір, на підставі якого відбувається постачання теплової енергії споживачу, є видом договору купівлі-продажу. Такий же висновок можливо зробити й при тлумаченні норм, закріплених в Законі України «Про теплопостачання» (в редакції, чинній на час виникнення боргу). У тексті Закону України «Про теплопостачання» (в редакції, чинній на час виникнення боргу) неодноразово вживається словосполучення «договір купівлі-продажу» (зокрема: стаття 1, частина четверта статті 19, частина перша статті 25, пункти 6, 7, 8 частини першої статті 31). Положеннями частини першої статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача (ч. 1 ст. 13 Закону №2189) З роздруківки із сайту Смілянської міської ради вбачається, що 29.10.2021 опубліковано індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 25.10.2021. Згідно з п. 10. 1 договору про надання послуг з централізованого опалення, цей договір є підставою для появи публічно-правових взаємовідносин КП «Смілакомунтеплоенерго» з усіма Споживачами, які підлягають під цю категорію. Зобов`язання по укладенню договору покладено на Споживача (п. 2 ч. 2 ст. 7 Закону №2189). Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону №2189 договір на надання житлово-комунальних послуг є договором приєднання. Відповідно до положень ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 25.10.2021, згідно якого КП «Смілакомунтеплоенерго» як виконавець надає споживачам послуги, є договором приєднання, відповідно до ст. 634 ЦК України та публічним договором згідно зі ст. 633 ЦК України. Відповідно до п. 10.2. Договору, згода Споживача є прийняттям ним публічної пропозиції КП «Смілакомунтеплоенерго» про укладення Договору. В п. 1.1. Договору визначено, що згода - ненадання заперечень з боку Споживача щодо умов цього Договору впродовж 30 днів з дня опублікування. В даному випадку, оскільки впродовж 30 днів з моменту опублікування Договору від відповідача жодних заперечень щодо умов Договору на адресу комунального підприємства не надходило, він вважається таким, що прийняв публічну пропозицію КП «Смілакомунтеплоенерго». Відтак, оскільки відповідач споживав надані послуги, не відмовлявся від них у законному порядку, то згідно зі ст. 205, 901-903 ЦК України договір про надання послуг з централізованого теплопостачання між сторонами фактично відбувся (конклюдентний договір). Відповідно до п. 4 Індивідуального договору від 25.10.2021, фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги. Порядок нарахування та оплати за спожиті послуги передбачено п. 30-39 Індивідуального договору від 25.10.2021. У відповідності до п. 31 Індивідуального договору від 25.10.2021, вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію. Згідно з п. 34 Індивідуального договору від 25.10.2021, споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Факт постачання теплової енергії у будинок, в якому знаходиться квартира відповідача підтверджується спільними актами з балансоутримувачем будинку про подачу теплоносія кожного опалювального сезону, які розпочинаються та завершуються відповідно до рішень виконавчого комітету Смілянської міської ради, зокрема акт від 25.10.2021, від 01.11.2022, від 01,11.2023, від 25.10.2024. Судом також оглянуто акти зняття показників засобів комерційного обліку теплової енергії, якими було зафіксовано щомісячні показники лічильника на будинок та які були складені за участю представників балансоутримувача будинку. Відповідно до частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відсутність письмового договору про постачання теплової енергії не звільняє осіб, які використовують теплову енергію без укладання договору на теплопостачання, від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію (аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду в справі №922/4239/16 від 21.08.2019 та в постанові Верховного Суду від 26.04.2018 по справі № 904/6293/17). Таким чином, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання місць загального користування, за умови отримання ним відповідних послуг, він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії. Як вбачається із п. 6 Правил, затверджених Постановою КМУ від 21.08.2019 №830 виконавець забезпечує постачання теплової енергії у відповідній кількості та якості, що забезпечує надання послуги встановленим нормативам: за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем - до межі внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку (будівлі) та інженерно-технічних систем приміщення споживача; за договором з колективним споживачем, колективним договором, індивідуальним договором, договором з власником (користувачем) будівлі - до межі зовнішніх інженерних мереж постачання послуги виконавця та внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку (будівлі). Згідно з абзацом 6 п. 14, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315. За п. 38 споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання). Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: 1) плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/ тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; 2) плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України (ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради №83 від 28.02.2019 позивачу було встановлено тарифи для населення на послуги з централізованого опалення для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії у розмірі 2300,21 грн/Гкал (з ПДВ). Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради №511 від 21.10.2021 позивачу було встановлено тарифи для населення на послуги з централізованого опалення для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії у розмірі 2544,00 грн/Гкал (з ПДВ). Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради №392 від 30.09.2022 позивачу було встановлено тарифи для населення на послуги з централізованого опалення для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії у розмірі 2742,86 грн/Гкал (з ПДВ). Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради №365 від 28.09.2023 позивачу було встановлено тарифи для населення на послуги з централізованого опалення для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії у розмірі 2945,02 грн/Гкал (з ПДВ). Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради №506 від 26.09.2024 позивачу було встановлено тарифи для населення на послуги з централізованого опалення для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії у розмірі 3769,13 грн/Гкал (з ПДВ). Пунктом 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за абонентське обслуговування - це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). Згідно п. 33 Правил №830 плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України; плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку. Плата за послугу, абонентське обслуговування та плата за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкової системи теплопостачання багатоквартирного будинку вноситься споживачем виконавцю щомісяця однієї сумою в порядку та розмірах, визначених договором. При цьому виконавець забезпечує деталізацію інформації щодо структури плати у рахунках споживачів. Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України Закону України «Про житлово-комунальні послуги» за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятим відповідно до закону, з виконавцем відповідної комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) укладається договір про надання комунальних послуг, а саме: 1) індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно, за умови що співвласники прийняли рішення про вибір відповідної моделі організації договірних відносин та дійшли згоди з виконавцем комунальної послуги щодо розміру плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку; 2) колективний договір, що укладається від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою; 3) договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, що укладається з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір. Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначених цією частиною, за кожним видом комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії). У межах одного багатоквартирного будинку дозволяється обрання різних моделей організації договірних відносин за різними видами комунальних послуг. У разі, коли співвласники багатоквартирного будинку самостійно не обрали однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою статті 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги, та/або не дійшли згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, плата виконавцю за індивідуальним договором складається з плати за послугу та плати за абонентське обслуговування. Плата виконавцю за колективним договором та за договором з колективним споживачем складається із плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених тарифів на послугу та обсягу спожитої послуги, визначеного відповідно до законодавства. Таким чином, відповідач, окрім плати за опалення житла і допоміжних приміщень будинку, зобов`язаний вносити плату за абонентське обслуговування. Наказом КП «Смілакомунтеплоенерго» №242 від 21.10.2021 встановлено розмір плати за абонентське обслуговування на постачання теплової енергії щомісячно протягом року на одного абонента, що надається споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами: для споживачів без вузлів комерційного обліку ТЕ 16,78 грн (з ПДВ), для споживачів з вузлами комерційного обліку ТЕ, які обліковуються на балансі КП «Смілакомунтеплоенерго» з урахуванням обслуговування ВКО ТЕ 30,48 грн (з ПДВ), для споживачів з вузлами комерційного обліку, які є власністю споживачів з урахуванням обслуговування ВКО ТЕ 20,17 грн (з ПДВ). Наказом КП «Смілакомунтеплоенерго» №80 від 30.09.2022 встановлено розмір плати за абонентське обслуговування на постачання теплової енергії щомісячно протягом року на одного абонента, що надається споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами: для споживачів без урахування обслуговування та заміни вузлів комерційного обліку ТЕ - 13,49 грн (з ПДВ); для споживачів з урахування обслуговування та заміни вузлів комерційного обліку ТЕ , які обліковуються на балансі КП «Смілакомунтеплоенерго» - 25,54 грн (з ПДВ); для споживачів з вузлами комерційного обліку, які є власністю споживачів - 16,61 грн (з ПДВ). Наказом КП «Смілакомунтеплоенерго» №80 від 12.09.2023 встановлено розмір плати за абонентське обслуговування на постачання теплової енергії щомісячно протягом року на одного абонента, що надається споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами: для споживачів без урахування обслуговування та заміни вузлів комерційного обліку ТЕ - 11,80 грн (з ПДВ); для споживачів з урахування обслуговування та заміни вузлів комерційного обліку ТЕ , які обліковуються на балансі КП «Смілакомунтеплоенерго» - 23,77 грн (з ПДВ); для споживачів з вузлами комерційного обліку, які є власністю споживачів - 14,52 грн (з ПДВ). Наказом КП «Смілакомунтеплоенерго» №63 від 19.09.2024 встановлено розмір плати за абонентське обслуговування на постачання теплової енергії щомісячно протягом року на одного абонента, що надається споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами: для споживачів без урахування обслуговування та заміни вузлів комерційного обліку ТЕ - 14,14 грн (з ПДВ); для споживачів з урахування обслуговування та заміни вузлів комерційного обліку ТЕ , які обліковуються на балансі КП «Смілакомунтеплоенерго» - 28,08 грн (з ПДВ); для споживачів з вузлами комерційного обліку, які є власністю споживачів - 17,53 грн (з ПДВ). З актів подачі теплоносія вбачається, що у зв`язку з початком опалювальних сезонів у м. Смілі, до будинку за адресою [ADDRESS] , КП «Смілакомунтеплоенерго» було подано теплову енергію 25 жовтня 2021 року, 01 листопада 2022 року та 01 листопада 2023 року, 01 листопада 2024 року. Судом оглянуто акти про зняття показників засобів комерційного обліку теплової енергії, якими було зафіксовано щомісячні показники лічильника на будинок, в якому знаходиться квартира відповідача. Згідно наданої суду виписки по рахунку та розрахунків, позивачеві з жовтня 2021 року до січня 2025 року нараховано до сплати 6712,48 грн, заборгованості за постачання теплової енергії, що складається виключно із нарахувань за опалення місць загального користування, а також за період із листопада 2021 року до січня 2025 року 1039,32 грн заборгованості з абонплати. За вказаний період відповідач жодного разу не здійснював оплату вказаної послуги. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в повному обсязі, відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно із приписами ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Тобто, обов`язок споживача житлово-комунальних послуг ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати житлово-комунальних послуг. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання ним грошового зобов`язання за кожен день простроченого виконання. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до положень викладених у п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відповідальність боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Постановою КМУ від 05.03.2022 №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. 29.12.2023 КМУ Постановою №1405 скасував заборону на припинення житлово-комунальних послуг, нарахування штрафів та пені, а також на стягнення заборгованості населення. Даною постановою п. 1 Постанови КМУ від 05.03.2022 №206 викладено в новій редакції, а відповідні положення є такими, що діють із з 24 лютого 2022 року. Відтак суд погоджується з розрахунками сум трьох відсотків річних та інфляційних втрат, пені, зробленими позивачем та долученими до позовної заяви. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України). Аналогічний висновок вказаний у постанові ВП ВС від 14.11.2018 в справі № 183/1617/16. У частині застосування строків позовної давності суд вважає доцільним зазначити наступне. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Пунктом 12 Кінцевих та Перехідних положень ЦК України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. 11.03.2020 Кабінет Міністрів України виніс постанову №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Дію карантину, встановленого цією постановою, продовжено на всій території України згідно з Постановами КМ № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1236 від 09.12.2020, № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021, № 855 від 11.08.2021, № 981 від 22.09.2021, № 1336 від 15.12.2021, № 229 від 23.02.2022, № 630 від 27.05.2022, № 928 від 19.08.2022, № 1423 від 23.12.2022, № 383 від 25.04.2023. Відтак, на період дії зазначених вище постанов Кабінету Міністрів України, строки позовної давності продовжувалися. Окрім того, пунктом 19 Кінцевих та Перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Враховуючи, що з 24.02.2022 на території України введено воєнний стан, який діє і станом на сьогодні, підстав для застосування строків позовної давності суд не вбачає. В письмовому запереченні відповідач посилається на протиправність та безпідставність формули, використовуваної для нарахування обсягу споживання теплової енергії на загальнобудинкові потреби. В цьому контексті суд вважає за необхідне зазначити, що вказана формула є частиною Методики, затвердженої наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2021 №358 «Про внесення змін до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг». Вказаний нормативно-правовий акт є чинним, підстав вбачати протиправність його положень та не використовувати його у позивача немає. При цьому, посилаючись на вказані обставини, відповідач не наводить власного розрахунку, тому дані доводи судом до уваги не приймаються. Таким чином, оскільки позивач свої обов`язки з надання житлово-комунальних послуг виконував, його доводи щодо невиконання відповідачем зобов`язань з оплати послуг, а також розмір заборгованості відповідачем не спростовані, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. За змістом ч. 1,2 наведеної статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. КП «Смілакомунтеплоенерго» сплатило 302,80 грн судового збору за звернення до суду із заявою про видачу судового наказу (справа №703/2123/24), а також 2119,60 грн відповідно до квитанції від 07.02.2025, всього 2422,40 грн, що були зараховані до спеціального фонду державного бюджету. Зважаючи на те, що позов підлягає до задоволення, понесені підприємством судові витрати по сплаті судового збору на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. Докази на понесення позивачем будь-яких інших судових витрат матеріали справи не містять. На підставі наведеного,

Outcome: approved