Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

09 січня 2025 року [PERSON] звернулась до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області із позовом до Державного закладу професійної (професійно-технічної) освіти «Старокостянтинівський аграрно-промисловий ліцей», в якому просила: визнати незаконним та скасувати наказ №127 від 16.08.2024р про затвердження розміру вартості проживання у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок наданих послуг починаючи з 01.09.2024р. В обґрунтування позову посилалась на те, що з 2017 року вона разом з сім`єю проживає в гуртожитку, що належить Державному закладу професійної (професійно-технічної) освіти «Старокостянтинівський аграрно-промисловий ліцей», розташованому в м.Старокостянтинові по вул.І.Франка,35, приміщення 430, 431 та усі ремонти в гуртожитку були проведені власними силами та за власний кошт. Позивач вказує, що у серпні 2024р. її попередили про переукладення договору найму жилого приміщення в гуртожитку та про зміну розміру оплати з 7,61 грн. до 101,03 грн. за 1 кв.м. Позивач вважає, що сума 279400 грн. проведення поточного ремонту, в т.ч. ремонту покрівлі на суму 279400.00 грн, є необґрунтованою, а з урахуванням Порядку надання інших платних послуг державними та комунальними навчальними закладами, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України, Міністерства економіки України, Міністерства фінансів України від 23.07.2010 №736/902/758, калькуляція нарахування вартості проживання в гуртожитку з 01 вересня 2024р. є незаконною та має бути скасована. Відповідач надав відзив, у якому вважає встановлення ним вартості проживання в гуртожитку в розмірі 101,03 грн. за 1 кв.м на місяць правомірним. Зазначає, що позивач, підписуючи договір найму житлового приміщення, погодилася з розміром орендної плати та протягом чотирьох місяців сплачувала її згідно з умовами договору. Тому в задоволенні позову просить відмовити. В судовому засіданні позивач та її представник адвокат Григорук С.В. позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити, з наведених у позові підстав. Представник відповідача адвокат Бегеба Н.М. у судовому засіданні просила в позові відмовити через його безпідставність та недоведеність. Суд, заслухавши позивача та представників сторін, допитавши свідка, дослідивши докази у справі, дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити з таких підстав. Так, частиною першою статті 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 24 серпня 2024 року між Державним закладом професійної (професійно-технічної) освіти «Старокостянтинівський аграрно-промисловий ліцей» та [PERSON] укладено договір найму житлового приміщення в гуртожитку, згідно з яким позивачу надаються в тимчасове користування кімнати (житлове приміщення) [ADDRESS] для проживання, площею 43,5 кв.м, на строк один рік, орендна плата 4394,81 грн. на місяць (а.с.7-8 /зворот/). З наведеного слідує, що між сторонами існують договірні правовідносини щодо найму житлового приміщення, однак позивач не погоджується з розміром орендної плати. Разом з тим, розмір плати за найм житла встановлюється у договорі найму житла та одностороння зміна розміру плати за найм житла не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1, ч.2 ст.820 ЦК України). Натомість позивач, стверджуючи, що оскаржуваний наказ в.о. директора Державного закладу професійної (професійно-технічної) освіти «Старокостянтинівський аграрно-промисловий ліцей» №127 від 16.08.2024 про затвердження розміру вартості проживання у гуртожитку порушує її права, разом з тим не вказує, які саме цим наказом її права порушено і яким чином. При цьому, судом не приймаються до уваги надані позивачем докази, оскільки вони не підтверджують порушення саме її прав. Звертаючись до суду з позовом та обираючи спосіб захисту своїх інтересів, позивач оспорює саме наказ в.о. директора Державного закладу професійної (професійно-технічної) освіти «Старокостянтинівський аграрно-промисловий ліцей» №127 від 16.08.2024 про затвердження розміру вартості проживання у гуртожитку, не заявляючи вимог про визнання договору найму жилого приміщення від 24.08.2024 частково недійсним у частині розміру орендної плати в цілому за наймане житлове приміщення (п.4.2 Договору). Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Отже, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Аналіз норм процесуального права, а також норм статей 4, 15, 16 ЦК України дає підстави стверджувати, що захисту в суді підлягає не будь-яке право особи, а саме порушене, невизнане або оспорюване. Звертаючись до суду з позовом, особа повинна довести як те, що її права були дійсно порушеними, так і особу, яка їх порушила. Позивач не довела факт порушення її прав, як наймача жилого приміщення в гуртожитку Державного закладу професійної (професійно-технічної) освіти «Старокостянтинівський аграрно-промисловий ліцей», що було її процесуальним обов`язком відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України. Разом з тим, позивачем ні в позовній заяві ні в суді не надано належних та допустимих доказів, які б давали підстави визнати незаконним та скасувати наказ №127 від 16.08.2024 про затвердження розміру проживання в гуртожитку, що був виданий [PERSON] , яка виконує обов`язки директора Державного закладу професійної (професійно-технічної) освіти «Старокостянтинівський аграрно-промисловий ліцей» з 09 квітня 2024 року і така особа є уповноваженою на видачу наказів, що стосується діяльності даного закладу, що підтверджується даними витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №167700001071 від 26.09.2024. Щодо посилання позивача на ті обставини, що вона вважає неправильним розрахунок вартості капітального ремонту покрівлі, здійснений відповідачем, та вважає неправильною калькуляцію вартості послуг за проживання в гуртожитку, оскільки в орендну плату повинні враховуватися тільки до 10 відсотків розміру витрат на ремонт покрівлі, як обґрунтування позовних вимог, то суд зазначає, що позивачем не обґрунтовано та не надано доказів, які підтверджують, в чому саме полягає неправильність розрахунку вартості капітального ремонту покрівлі та калькуляції вартості послуг за проживання в гуртожитку, не надано альтернативного розрахунку калькуляції. Порядок надання платних освітніх послуг державними та комунальними навчальними закладами та Порядок надання інших платних послуг державними та комунальними навчальними закладами затверджені наказом Міністерства освіти і науки України, Міністерства економіки України, Міністерства фінансів України від 23.07.2010 №736/902/758. Так, Порядком надання інших платних послуг державними та комунальними навчальними закладами визначено таке. При наданні платних послуг, що не належать безпосередньо до сфери освітньої діяльності, застосовуються нормативно-правові акти, які регулюють надання послуг у відповідній сфері діяльності (п.1.2 Порядку). Послуга термін вживається у значенні, визначеному Законом України "Про захист прав споживачів" (абз.4 п.1.3 Порядку). А п.17 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів» визначено, що послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Разом з тим, як зазначено вище, між сторонами існують договірні правовідносини щодо найму житлового приміщення, що регулюються нормами ЦК України, в яких орендар не є споживачем, в розумінні п.17 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів», а отже до даних правовідносин не може бути застосовано положення п.2.6 Порядку. Ураховуючи викладене суд дійшов висновку, що позивачем не надано доказів незаконності наказу №127 від 16.08.2024 «Про затвердження розміру вартості проживання у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] », а отже і відсутні підстави для його скасування та зобов`язання здійснити перерахунок наданих послуг, починаючи з 01.09.2024, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed