Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 77 220 (сімдесят сім тисяч двісті двадцять) гривень 84 копійки та судові витрати у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 27.06.2016 року ТОВ «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. АТ «Альфа-банк» прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка с невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Відповідач погодився на приєднання до публічної пропозиції, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодився з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання, відповідно до якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредитні кошти та інші передбачені договором платежі в сумі, строки та на умовах, передбачених кредитним договором. Паспорт споживчого кредиту надавався для ознайомлення відповідачу та він погодився з ним, підписуючи угоду. Вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами зазначеному в цьому документі, що додані до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Банк належним чином виконав свої зобов`язання, надавши [PERSON] кредит. Натомість [PERSON] своїх зобов`язань за договором не виконав, у зв`язку з чим станом 20.09.2021 року за цим кредитним договором загальна сума заборгованості становить 77 220 (сімдесят сім тисяч двісті двадцять) гривень 84 копійки, що підтверджується розрахунком заборгованості, який додається до позовної заяви. 20.09.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідач. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора, зокрема за кредитним договором від 29.06.2016 року, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем. Згідно з розрахунком заборгованості за відповідачем станом на 20.09.2021 обліковується заборгованість у загальному розмірі 77 220 (сімдесят сім тисяч двісті двадцять) гривень 84 копійки. Крім того, просить стягнути 7\~100 гривень витрати на правничу допомогу. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Представник відповідача подав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовної заяви ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» та стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу, які орієнтовно загалом становлять 15 000 гривень. Вважає, що позовна заява не аргументована належними та допустимими доказами, є безпідставною та такою що не підлягає задоволенню, оскільки: в матеріалах справи відсутній кредитний Договір як такий, що свідчить про недоведеність позовних вимог; Позивачем не надано до суду доказів передачі Відповідачу кредитних коштів; Доказів на підтвердження того, що банк направляв вимогу щодо дострокового повернення кредиту, а відповідач отримав таку вимогу, позивач не надав, а тому позовні вимоги є передчасними; Позивачем незаконно стягнуті з Відповідача проценти (відсотки, %), які не були обумовлені в двосторонньому порядку, а тому штучно було збільшено суму заборгованості; Матеріали справи не містять підтверджень щодо двостороннього погодження нарахування комісії, а тому фактично сплачена комісія повинна зарахуватися в погашення основної суми заборгованості; не надано до суду належним чином оформленого розрахунку заборгованості, що позбавляє суд перевірити правильність розміру заявлених позовних вимог, а також вказав, що заявлені витрати на правничу допомогу є завищеними, а копія платіжної інструкції № 1132 від 07 березня 2024 року про нібито сплату за договором про надання правничої допомоги по даній справі, заявлена як доказ понесення витрат на правничу допомогу ще у кількох аналогічних справах. Щодо незаконних стягнень, зазначив, що із виписки по особовому рахунку вбачається, що фактично з Відповідача було незаконно нараховано та списано грошові кошти в якості відсотків в загальному розмірі 24 723 гривень. Ці грошові кошти були списані без належних на те правових підстав, оскільки в матеріалах справи, як вже було зазначено вище, відсутність будь-які двосторонні правочини між сторонами, якими погоджено нарахування та сплату відсотків за користування коштами, за прострочення та за овердрафтом. Частину із внесених Відповідачем на власний рахунок грошових коштів безпідставно було спрямовано на погашення відсотків, між тим надані Позивачем докази не містять визначення домовленості сторін про сплату відсотків. За таких обставин, всі суми, що стягувалися з Відповідача в якості погашення відсотків за користування коштами слід скасувати та на відповідну суму зменшити заборгованість за тілом кредиту. Стягнуті з Відповідача відсотки у розмірі 24 723 гривні повинні бути зараховані в погашення тіла кредиту. Щодо комісії банку. З наданої виписки за банківським рахунком - Позивачем було незаконно стягнуто з Відповідача комісію в загальному розмірі 49 946 гривень. Сплата позичальником на користь банку комісії у вигляді щомісячної винагороди є нікчемною, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої було заборонено частиною третьою статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», а встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже такі умови договору порушують публічний порядок. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь. Вважає, що сума заборгованості відповідача повинна бути зменшена на суму 49 946 гривень нарахованої та вже стягнутої з Відповідача комісії. Щодо завищеності\~витрат на\~правничу допомогу\~та відсутності\~доказів понесення\~такої вказав,\~що стягнення\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу з\~боржника не\~може бути\~способом надмірного\~збагачення сторони,\~на користь\~якої такі\~витрати стягуються\~і не\~може становити\~для неї\~по суті\~додатковий спосіб\~отримання доходу. Підготовка позову, який по суті є шаблонним не потребує багато часу та більш того, не потребує аналізу практики Верховного Суду, а отже заявлений об`єм витрат на правничу допомогу є завищеним. Крім того, на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник Позивача надає копію платіжної інструкції № 1132 від 07 березня 2024 року про нібито сплату за договором про надання правничої допомоги по даній справі. В той же час, аналізом Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що зазначена вище платіжна інструкція використовувалась як доказ понесення витрат на правничу допомогу у низці інших справ, зокрема: -Заочне рішення Світловодського міськрайонного суду від 25.07.2024 у справі 401/1713/24 за позовом «Фінансова Компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», посилання на ЄДРСР: https://reyestr.court.gov.ua/Review/120744434; -Заочне рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 11.07.2024 у справі 485/1260/24 за позовом «Фінансова Компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», посилання на ЄДРСР: https://reyestr.court.gov.ua/Review/120322893; -Заочне рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 01.07.2024 у справі 726/1571/24 за позовом «Фінансова Компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», посилання на ЄДРСР: https://reyestr.court.gov.ua/Review/120081075; -Заочне рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23.07.2024 у справі 748/2902/24 за позовом «Фінансова Компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», посилання на ЄДРСР: https://reyestr.court.gov.ua/Review/120541002; -Заочне рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 24.07.2024 у справі 748/2704/24 за позовом «Фінансова Компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», посилання на ЄДРСР: https://reyestr.court.gov.ua/Review/120568825. У зв`язку з чим зазначена платіжна інструкція не може бути належним та допустимим доказом понесення Позивачем витрат на правничу допомогу по даній справі та у стягненні витрат на правничу допомогу має бути відмовлено у зв`язку з завищеністю та недоведеністю. Представник відповідача вказав, що з наданого до суду позову вбачається що нібито заборгованість [PERSON] становить 77 220,84 гривень, але з урахуванням викладених ним обставин та норм права, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» незаконно стягнуто: відсотки у загальному розмірі 24 723 гривень та комісію у загальному розмірі 49 946 гривень, тому загальна сума незаконних стягнень становить 74 669 гривень. Відповідно, до цього вважає, що на цю суму підлягає зменшенню загальна заборгованість Відповідача. Математична формула: 77 220,84 - 74 669 = 2 551,84 грн. Заначає, що заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», якщо вона буде підтверджена належними та допустимими доказами складає 2 551,84 гривень. Щодо витрат на правничу допомогу та їх доведеності у розмірі 15\~000 гривень зазначає, що документальне підтвердження понесених витрат буде надано, впродовж п`яти днів після винесення рішення у справі. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника ТОВ «ФК «Еліт Фінанс». Відповідач у судове засідання вкотре не з`явився, викликався своєчасно та належним чином, про що свідчать поштові конверти, які направлялися рекомендованими листами з повідомленнями на адресу його зареєстрованого місця проживання, відзиву чи клопотання щодо розгляду справи до суду не подавав (а.с. 42, 73-74, 84-87, 94-95). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Відповідно до ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. За правилами статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Статтею 1054 ЦК України визначено: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Судом встановлено, що 27.06.2016 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено договір про надання кредиту № 500821380, що підтверджується: офертою на укладання угоди про обслуговування кредитної каартки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, акцептом пропозиції на укладання угоди та обслуговуванням кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, довідкою про умови кредитування з використанням картки «Максимум готівкою» (з прикладами використання кредитних коштів з розрахунком сукупної вартості кредиту) (а.с. 5-6). В оферті на укладання угоди про укладання угоди про надання кредиту зазначено, що ця угода укладається згідно з умовами договору про комплексне банківське осблуговування (надалі Договір), затверджений розпорядженням банку із усіма змінами, доповненнями та усіма додатками до нього, діюча редакція якого розміщена на Інтнрнет-сторінці Банку: www.alfabank.com.ua, що укладений між сторонами. Умови надання споживчого кредиту: тип кредиту:«Максимум Готівкою», сума кредиту складає 1 000 гривень, при цьому зазначено, що сума кредиту, що може буьт доступна клієнту у будь-який час протягом строку дії Відновлювальної кредитної лінії та яка відрізняється від суми, що вказана у цьому пункті, у порядку та у спосіб визначений умовами договору, але не може перевищувати 200\~000 гривень. Процентна ставка - 26 % річних, строк кредиту: 36 місяців, розмір обов`язкового мінімального платежу - 7% від суми загальної заборгованості, при цьому сторони погодили, що розмір обов`язкового мінімального платежу не може бути меншим за 50 гривень. Датою сплати обов`язкового мінімального платежу за кредитом визначено до останнього операційного дня платіжного періоду, який починається з дня наступного за останнім днем попереднього розрахункового періоду та закінчується на 25 день з моменту закінчення попереднього розрахункового періоду. Також п. 4 умов передбачено, що повернення заборговності за кредитом та сплата відсотків за користування відновлювальною кредитною лінією та/або інших платежів за договором, в тому числі застосування умов програми «Моментальна розстрочка на карту» здійснюєьбмя клієнтом відповідно до договору, примірний графік та розрахунок сукупної вартості кредиту міститься в тарифах, які є невід`ємною частиною договору на транзитний рахунок банку. Пунктом 7 передбвчено, що підписанням оферти та акцептуванням пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної лінії, кліент підтверджує, що ознайомлений з примірним графіком і розрахунком сукупної вартості кредиту, в тому числі до підписання оферти на укладання угоди (а.с. 5). Довідкою про умови кредитування з використанням картки «Максимум готівкою» встановлено, що [PERSON] проінформавиний був про те, що: строк дії картки 2 роки з можливістю перевипуску кртки за умови дотримання клієнтом умов договору, строк дії кредитної лінії 1 рік з можливістю пролонгації, максимальна сума кредиту 200\~000 гривень, тип процентної ставки фіксована, сума щомісячного платежу 280 гривень, орієнтована реальна процентна ставка 5,7% в місяць, абсолютне значення подорожчання кредиту - 114 гривень в місяць (а.с. 6). Оферта на\~укладання угоди\~про обслуговування\~кредитної каартки\~та відкриття\~відновлювальної кредитної\~лінії,\~акцепт пропозиції\~на укладання\~угоди та\~обслуговуванням кредитної\~картки та\~відкриття відновлювальної\~кредитної лінії\~та довідку\~про умови\~кредитування з\~використанням картки\~«Максимум готівкою»\~ [PERSON] \~було підписано\~власноруч,\~а також\~погодився,\~що до\~моменту підписання\~Договору позики\~вивчив цей\~Договір та\~Правила надання\~грошових коштів\~у позику,\~у тому\~числі і\~на умовах\~фінансового кредиту,\~розміщені на\~сайті Банку: www.alfabank.com.ua. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору позики та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 20.09.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу №3, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. (а.с. 8-29). Згідно п. 2.1. Договору факторингу, згідно умов цього Договору Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, Фактор набуває належне Клієнтові право вимоги до боржників за договорами, переліке яких наведено у додатку №1-1 до договору. Право Вимоги, що відступається згідно даного Договору включає суму заборгованості за основною сумою кредитів, наракованими процентами, комісіями, пенями та всіма іншими платежами за Основними договорами, право на одержання яких належить Клієнту. Право Вимоги вважається відступленим Фактору з дати оплати Фактором Ціни Прав Вимоги відповідно до п. 4.2 цього Договору. В дату здійснення оплати Фактором Ціни Прав Вимоги відповідно до п. 4.2 цього Договору Сторони підписують Акт приймання-передачі Реєстру Боржників за формою встановленою в Додатку № 2 до цього Договору. З моменту переходу до Фактора Права Вимоги, відповідно до умов п. 2.3 цього Договору, всі гарантії, надані Боржниками щодо заборгованості за Орновними договорами, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з Правом Вимоги Фактору переходять всі інші пов`язані з ними права, в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема, право на звернення до суду за встановленою в Основному договорі підсудністю спорів, право на всі суми, які Фактор одержить від Боржників на виконання його вимог, та інші, з врахуванням обмежень встановлених цим Договором. Відповідно до\~Додатку 1-1\~до договру\~факторингу №3\~від 26.09.2021\~ характеристики\~прав вимоги,\~переданих фактору\~клієнтом за\~договором т\~боржників за\~основними договорами,\~ [PERSON] \~має загальну\~суму заборгованості\~за договором\~№ССNG-630430796\~у загальному\~розмірі 77\~220\~(сімдесят\~сім тисяч\~двісті двадцять)\~гривень 84\~копійки,\~з яких;\~68\~644\~(шістдесят\~вісім тисяч\~шістсот сорок\~чотири)\~гривні 78\~копійок \~сума за\~основною заборгованістю\~на дату\~укладання договору\~факторингу та\~8\~576\~(вісім\~тисяч п`ятсот\~сімдесят шість)\~гривень 06\~копійок \~пеня/штраф/неустойка\~на дату\~укладання договору факторингу, тобто станом на 20.09.2021 (а.с. 13-15). Ця сума також узгоджується з розрахунком заборгованості ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» за кредитним договором №630430796 за період з 28.06.2016, у загальному розмірі 77 220 (сімдесят сім тисяч двісті двадцять) гривень 84 копійки (а.с. 29). Згідно платіжного доручення № 559 від 20.09.2021 ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» перераховано на рахунок АТ «Альфа-Банк» загальну суму у розмірі 12\~844 800 гривень, у призначенні платежу вказано за право вимоги згідно договору факторингу №3 від 20.09.2021 (а.с. 17). Тобто ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» виконало умови договору факторингу, щодо оплати на умовах, визначених тим Договором, у зв`язку з чим набуло право вимоги за кредитним договором до [PERSON] . Згідно виписки по рахунку за кредитною карткою [PERSON] вбачається, що за період часу з 28.06.2016 відповідач активно користувався наданими коштами (а.с. 18-28). Відповідач періодично здійснював зарахування коштів на картку, тобто перераховував суми задля погашення заборгованості по кредиту, що свідчить про його обізнаність стосовно боргу перед банком. Отже, сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 634, ч. 2 ст. 639, ст. 207, ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642, ч.ч. 1, 2 ст. 1069, ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно з частиною 2 статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено. У відповідності до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно до положень статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За статями 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з частиною першою статті 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною третьою статті 12 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У пункті 3 частини 2 статті 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та які можуть бути викладені або у паперовій, або у електронній формі. Позивачем надані відповідні докази у електронній формі, що є належним та допустимим. Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц. При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Що стосується заперечень відповідача, то суд виходить з наступного. Посилання відповідача про те, що в матеріалах справи відсутній Договір, що свідчить про недоведеність позовних вимог - безпідставні. Так, матеріали справи містять дані, що відповідач використовує цю послугу з 2016 року; отримав банківську картку; частково погашав весь цей час і кредитні кошти, і інші платежі, у тому числі і проценти, оскільки жодного разу за весь цей час у нього не виникло питань щодо будь-яких, на його думку, неправильних дій Банку щодо порядку зарахування сплачених ним коштів; ніяких запитів з цього приводу до Банку направлено не було, що свідчить про те, що і Умови, і тарифи його влаштовували і він розумів, які суми і за що має сплачувати банку. При цьому у випадку незрозумілості або неясності певних виплат він мав можливість відмовитись від укладення такого договору та не підписувати його. Щодо незаконно стягнутих з Відповідача процентів, слід зазначити, що умовами договору визначено обов`язковий мінімальний платіж у 7% від суми заборгованості. При цьому у застереженні вказано, що при оплаті заборгованості за кредитною карткою необхідно враховувати строк надходження коштів на рахунок, щоб уникнути нарахування штрафних санкцій. Як вбачається з виписки по рахунку за кредитною карткою, а також розрахунку заборгованості, відповідач невчасно вносив суми обов`язкового платежу, не вкладався у строки та суми зарахування не відповідали затвердженим платежам. Зокрема, згідно виписки по рахунку за кредитною карткою у період часу з 27.06.2016 по 22.02.2020 відповідач активно користувався кредитною карткою: здійснював покупки в інтернеті, знімав готівку у банкоматах, розраховувся за тарифи мобільних операторів, тощо. Що стосується відсутності належного повідомлення позичальника про відступлення прав вимог за кредитним договором, суд зазначає наступне. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст. 516 ЦКУ). Проте це не звільняє боржника від обов`язку виконання зобов`язань. Позивачем на підтвердження наявності у відповідача заборгованості та її розміру подано до суду: оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, акцепт пропозиції на укладання угоди та обслуговуванням кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, довідку про умови кредитування з використанням картки «Максимум готівкою» від 27.06.2016 (з прикладами використання кредитних коштів з розрахунком сукупної вартості кредиту), підписані відповідачем власноруч, договір-факторингу, укладений 20.09.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» з додатками, виписку по рахунку відповфідача за період часу з 28.06.2016, розрахунка заборгованості, про суму коштів, яка рахується за відповідачем відповідно до договору факторингу, затвердженого сторонами факторингу та станом на 20.09.2021 затвердженого позивачем. Згідно з розрахунком заборгованості за відповідачем станом на 20.09.2021 обліковується заборгованість у загальному розмірі 77 220 (сімдесят сім тисяч двісті двадцять) гривень 84 копійки Отже, позивачем надані належні та допустимі докази, які приймаються судом і є підставою для задоволення позову. Відповідність розрахунку та розмір заборгованості не були спростовані відповідачем ані змістовними запереченнями, ані окремим контррозрахунком, а тому при ухваленні рішення суд керується розрахунком позивача. Факт користування кредитними коштами відповідачем також не спростовано, доказів наявності боргу у іншому розмірі не надано. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позивач ставить питання про стягнення заборгованності з відповідача у загальному розмірі 77 220 (сімдесят сім тисяч двісті двадцять) гривень 84 копійки, з яких; 68 644 (шістдесят вісім тисяч шістсот сорок чотири) гривні 78 копійок сума за основною заборгованістю на дату укладання договору факторингу та 8 576 (вісім тисяч п`ятсот сімдесят шість) гривень 06 копійок пеня/штраф/неустойка на дату укладання договору факторингу, тобто станом на 20.09.2021. Ця сума підлягає стягненню з відповідача. Стосовно передчасності подачі позову, то дана обставина також є необгрунтованою. Кредитний договір укладено 27.06.2016 року на 2 роки з наступною пролонгацією договору. Відповідач, отримавши копію позовної заяви у червні 2024 року, протягом 30 днів не зробив жодних виплат на адресу позивача. При цьому позивачем пред`явлено позов про стягнення коштів станом на час укладення договору-факторингу, тобто, на 20.09.2021 року і жодних нарахувань за цей період до часу подання позову, в тому числі і за 30 днів до його подачі, не здійснено. Отже, враховуючи, що [PERSON] взятих на себе кредитних зобов`язань належним чином не виконав, доказів, які б спростовували правильність складеного позивачем розрахунку заборгованості, або його часткового погашення не надав, підстав для звільнення відповідача від обов`язку з повернення використаних ним кредитних коштів у вказаному розмірі, або для зменшення вказаної суми боргу матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у загальному розмірі 77 220 (сімдесят сім тисяч двісті двадцять) гривень 84 копійки, з яких; 68 644 (шістдесят вісім тисяч шістсот сорок чотири) гривні 78 копійок сума за основною заборгованістю на дату укладання договору факторингу та 8 576 (вісім тисяч п`ятсот сімдесят шість) гривень 06 копійок пеня/штраф/неустойка на дату укладання договору факторингу, тобто станом на 20.09.2021. За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрату у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень. Що стосується вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Зі змісту положень даної норми вбачається, що витрати на правничу допомогу адвоката складаються з: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, і ці суми встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вказаною нормою також передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вищезазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачем у якості доказів на підтвердження підстав для стягнення 7100 гривень за надання правничої допомоги надано договір № 05-10/23 від 05.10.2023; акт приймання-передачі наданих послуг від 07.03.2024; докази сплати грошових коштів у сумі 7100 грн (ас. 30-34). Під час вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу суд у кожному конкретному випадку виходить із фактичних обставин окремо взятої справи, її доказової бази, ураховує складність справи, обсяг і складність виконаної адвокатом роботи, значимість таких дій у справі із дотриманням принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру. Без дотримання зазначених вимог рішення суду не може вважатися законним і справедливим. Саме про такий підхід у питання витрат на професійну правничу допомогу висловив Верховний Суд у додатковій постанові від 07 серпня 2024 року в справі № 686/18768/22. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Проте суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved