Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

Виконавчий комітет Солонянської селищної ради, як орган опіки та піклування звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а мати дітей - [PERSON] померла [INFO] . У позові вказано, що 26 вересня 2024 року службою у справах дітей Солонянської селищної ради спільно з інспектором СЮП ВП ДРУП ГУНІ в Дніпропетровській області, та ПОГ ДРУП було відвідано сім?ю Хрипко-Філімоненко за адресою проживання: [ADDRESS] , під час чого було з`ясовано, що санітарно-гігієнічні умови житла незадовільні, в кімнатах безлад, на підлозі сміття, пил, вода привозна, опалення пічне, електрозабезпечення відсутнє (відключене за наявність заборгованості). Для трьох дітей є лише два ліжка, постільна білизна відсутня, у наявності одяг, взуття. За цією адресою проживають троє дітей, батько, мати та повнолітній син батька. [PERSON] (мати) не ходить, оскільки має проблеми зі здоров`ям. Ніхто з батьків офіційно не працює, а [PERSON] має пасіку, отримує дохід з продажу меду. Батьки повідомили, що можуть вживати алкоголь, але не зловживають. [PERSON] більше як 10 днів не відвідував заклад освіти та не виходив на онлайн навчання, а зі слів дитини та матері - не було одягу для відвідування школи. Батьків попереджено про відповідальність за невиконання батьківських обов`язків та про необхідність покращення умов, в яких проживають діти. Члени комісії зробили висновок, що дітей необхідно поставити на облік, як таких, що опинилися у складних життєвих обставинах та провести повторне обстеження умов їх проживання. Позивач зазначає, що Рішенням виконавчого комітету Солонянської селищної ради № 430 від 10 грудня 2024 року «Про негайне відібрання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] від батька» дітей було відібрано від батька [PERSON] , [INFO] у зв`язку із загрозою їх життю та здоров`ю. У зв`язку з зазначеним, позивач в інтересах дітей звернувся з даним позовом до суду та просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав та стягнути з аліменти на утримання малолітніх дітей. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що відповідач не приділяє належну увагу дітям, а останні не нагодовані, не доглянуті, мешкають у сусідів, часто бувають голодні, знаходяться без догляду, а у наймолодшої дитини було виявлено тілесні ушкодження у зв`язку з чим було проведено експертизу, за результатами якої внесено відомості до ЄРДР за ч. 1 ст. 125 КК України. На даний час діти тимчасово перебувають у патронатного вихователя [PERSON] , а відповідач не цікавиться їхнім життям. Представник позивача вважала, що відповідач усиновив дітей виключно з метою ухилення від мобілізації, про що за життя повідомила матір дітей. Просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 07 квітня 2025 року позов не визнав та пояснив, що він дійсно на даний час не проживає з дітьми, а їх місцезнаходження йому не відоме. Заперечував факт неналежного догляду за дітьми та вважав, що вони його люблять і мріють жити лише з ним. В інші судові засідання відповідач не з`являвся, причини неявки суду не повідомляв. Патронатний вихователь [PERSON] приймаючи участь в справі в режимі відеоконференції повідомила, що всі діти з грудня 2024 року проживають разом з нею та під час спілкування з ними вона довідалася, що діти не бажають жити з батьком, бояться його, оскільки він їх бив, не годував. Також діти мріють жити там, де їх будуть годувати. Опитані під час судового засідання в режимі відеоконференції малолітні [PERSON] та [PERSON] пояснили, що не бажають мешкати разом з батьком, який їх бив, не годував. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, третьої особи, а також з`ясувавши думку малолітніх [PERSON] та [PERSON] , дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Спірні правовідносини сторін регулюються положеннями СК України, Законом України «Про охорону дитинства». Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя. Згідно положень ч.2 ст.157, ст.180-182 цього Кодексу той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Статтею 165 цього Кодексу передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 10 липня 2023 року, актовий запис №20 (а.с.22), [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 10 липня 2023 року, актовий запис №144 (а.с.23) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 10 липня 2023 року, актовий запис № 8 (а.с.24). З повних витягів з Державного реєстру актів цивільного тану громадян щодо актового запису про народження від 09 січня 2025 року з`ясовано, що відповідач 10 липня 2023 року визнав батьківство щодо [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , матір`ю яких є [PERSON] , оскільки відомості про батьків дітей були записані на підставі ст. 135 СК України (а.с.110-118). Після визнання батьківства прізвище дітей було змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Мати дітей - [PERSON] померла [INFO] (а.с.21), [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебували. Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов сім`ї за місцем реєстрації дітей від 26 вересня 2024 року (а.с.33), від 09 грудня 2024 року (а.с.50) було встановлено, що санітарно - гігієнічні умови житла незадовільні, в кімнатах безлад, на підлозі сміття, пил, вода привозна, опалення пічне, електрозабезпечення відсутнє (відключене за наявність заборгованості). Для трьох дітей є лише два ліжка, постільна білизна відсутня, у наявності одяг, взуття. За цією адресою проживають троє дітей, батько, мати та повнолітній син батька. [PERSON] (мати) не ходить. Наказами начальника Служби у справах дітей виконавчого комітету Солонянської селищної ради від 11 жовтня 2024 року № № 81, 82, 83 [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах (а.с. 23,24). У результаті складання Актів проведення оцінки потреб рівня безпеки дитини від 09 грудня 2024 року (а.с.51-65) було встановлено, що рівень безпеки є дуже небезпечним, у зв`язку з чим наказами № №106, 107,108 діти були взяті на облік як такі, що залишилися без батьківського піклування (а.с.70-73), а наказами № № 109,110,11 - зняті з обліку СЖО (а.с.73-76). Також наказами від 09 грудня 2024 року №№ 103, 104,105 (а.с.77-80) діти були передані до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] , а рішенням виконавчого комітету Солонянської селищної ради від 10 грудня 2024 року було вирішено негайно відібрати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] від батька - [PERSON] у зв`язку із загрозою їх життю та здоров`ю (а.с.83). Згідно висновку спеціаліста судово-медичного експерта від 10 грудня 2024 року (а.с.85-86) у малолітньої [PERSON] були виявлені легкі тілесні ушкодження, у зв`язку з чим відомості були внесені до ЄРДР за ч. 1 ст. 125 КК України (а.с.139). Рішенням виконавчого комітету Солонянської селищної ради від 16 грудня 2024 року було вирішено влаштувати дітей до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] строком на три місяці (а.с.90), а такий строк було продовжено розпорядженням від 06 березня 2025 року на три місяці з 09 березня 2025 року (а.с. 221). З листа Комунальної установ «Центр надання соціальних послуг» Солонянської селищної ради від 18 грудня 2024 року з`ясовано, що за період соціального супроводу родини [PERSON] суттєвих змін в проживанні не спостерігалося, виявлений незадовільний стан житлового будинку (а.с.91). З довідки-характеристики від 20 грудня 2024 року судом встановлено, що [PERSON] проживає в с. Малинівка з 2022 року разом з дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Характеризується негативно, не працює, зловживає алкогольними напоями, вихованням дітей не займається (а.с.92). З оглянутих судом фото, які були зроблені під час негайного відібрання дітей, встановлено що діти брудні, в брудному одязі, поголені у зв`язку з виявленням педикульозу, а у [PERSON] наявні тілесні ушкодження у виді синців та укусів (а.с.93). Згідно Висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Солонянської селищної ради від 16 січня 2025 року, виконавчий комітет Солонянської селищної ради, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітніх дітей, оскільки він не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, не створив належні умови для розвитку їх природних здібностей, не поважає гідність дітей та свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а проживання дітей з ним є небезпечним для їх життя та здоров`я (а.с.129-133). Статтею 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (редакція зі змінами,схваленими резолюцією від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 1 ст. 7 Конвенції передбачено, що дитина має право знати своїх батьків і має право на їх піклування. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Суд вважає, що під час розгляду справи знайшов своє підтвердження факт ухилення від виконання батьківських обов`язків з боку відповідача [PERSON] відносно малолітніх дітей, батьком яких він є, оскільки докази про те, що він належно виконує свої батьківські обов`язки в матеріалах справи відсутні, а проживання дітей з ним є небезпечним. Тому суд вважає, що відповідач умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дітей, оскільки він 10 липня 2023 року усвідомлено визнав батьківство щодо них, проте з того часу не приймає жодної участі у їх вихованні, не спілкується з ними, в тому числі після їх відібрання, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться їх успіхами, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, стану здоров`я, у зв`язку з чим є підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] виходячи виключно з інтересів дітей та для надання можливості встановити над ними опіку, оскільки проживання дітей з [PERSON] є небезпечним для їх життя та здоров`я. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. На підставі викладеного, суд оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з точки зору їх достатності і взаємного зв`язку у їх сукупності, вважає, що існують правові підстави для задоволення позову в цій частині. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів, суд посилається на наступне. Відповідно ст. ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані матеріально утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 2 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно роз`яснень, наданих в а. 7 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Суд при визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платників аліментів, яка не надали до суду доказів отримання офіційного стабільного щомісячного доходу, стан здоров`я як відповідачки, так і стан здоров`я дітей, їх вік та потреби. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначені розміру аліментів на дитину суд виходить з того, що з 01 січня 2025 року в Україні прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2025 рік» на одну особу віком до 6 років становить 2563 гривні, а віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Права та обов`язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Тому відповідач, як батько, повинен матеріально забезпечувати своїх дітей. Суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь осіб, які будуть опікуватися дітьми аліменти в розмірі по 1 598 гривень 00 копійок щомісячно на утримання [PERSON] та [PERSON] , а також 1 281 гривню 50 копійок на утримання [PERSON] , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде дорівнювати приблизно розміру прожиткового мінімуму на одну дитину. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоров`я як відносно дітей, так і відносно відповідача, сторонами не надано. У відповідність до положень ст. 430 ЦПК України враховуючи задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів, слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 7 267 (гривень 20 копійок судового збору, оскільки було заявлено шість позовних вимог, а позивач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved