Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10 квітня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі - ТОВ «Мілоан») та [PERSON] укладений кредитний договір №\~6296037, згідно з умовами якого до [PERSON] отримав кредит в сумі 4000,00 грн. ТОВ «Мілоан» виконало в повному обсязі умови кредитного договору, зарахувавши грошові кошти на рахунок [PERSON] . Відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору. 28 серпня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №\~103-МЛ, згідно умов якого, передано право вимоги до відповідача за кредитним договором від 10 квітня 2023 року №\~6296037. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 10 квітня 2023 року №\~6296037 у сумі 16760,00 грн, що складається з 4000,00 грн простроченої заборгованості за сумою кредиту, 12000,00 грн простроченої заборгованості за сумою відсотків та 760,00 грн простроченої заборгованості за сумою комісії. Також позивач просить стягнути витрати зі плати судового збору в сумі 2422,40 грн. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 лютого 2025 року цивільну справу №\~442/883/25 за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором надіслана за підсудністю до Бориславського міського суду Львівської області. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 2 квітня 2025 року вказана позовна заява (справа №\~442/883/25) передана судді Бориславського міського суду Львівської області Дудар О.В. Ухвалою суду від 3 квітня 2025 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі №\~442/883/25. Розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання на 17 квітня 2025 року. У судове засідання 17 квітня 2025 року сторони не прибули. Розгляд справи призначено на 1 травня 2025 року. У судове засідання 1 травня 2025 року представник позивача не прибув, подавши 30 квітня 2025 року заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, наголосивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судові засідання 17 квітня та 1 травня 2025 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву чи будь-яких клопотань від нього не надходило. Конверт з рекомендованими повідомленнями та судовими повістками з повідомленням про судові засідання, направлений на адресу [PERSON] , повернувся до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до практики Верховного Суду (постанова від 18 березня 2021 року у справі №\~443/3142/24, постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №\~800/547/17) є достатніми для того, щоб вважати повідомлення належним. У відповідності до трекінгу поштового відправлення Укрпошти №\~0610247594674 конверт з рекомендованим повідомленням з судовою повісткою про судове засідання, призначене на 1 травня 2025 року, направлений на адресу [PERSON] , повернувся відправнику відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до частини 4 статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 10 квітня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №\~6296037, за умовами якого, кредитодавець зобов`язався надавати позичальнику кредитні кошти на умовах зворотності та оплатності, в сумі 4000,00 грн. Вказаний договір згідно із довідкою про ідентифікацію підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором W10038, що підтверджується довідкою ТОВ «Мілоан» від 14 жовтня 2024 року. Відповідно до анкети-заявки на кредит №\~6296037 [PERSON] прийняв умови договору №\~6296037. За умовами\~договору кредит\~надається загальним\~строком на\~105\~днів з\~10\~квітня 2024\~року і\~складається з\~пільгового та\~поточного періодів\~(пункт\~1.3).\~Пільговий період\~складає 15\~днів,\~що настає\~з дати\~видачі кредиту\~та завершується\~25\~квітня 2023\~року (пункт\~1.3.1).\~Поточний період\~складає 90\~днів,\~що настає\~з дня\~наступного за\~днем завершення\~пільгового періоду\~і закінчується\~24\~липня 2023\~року (пункт 1.3.2). Позичальник має повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 25 квітня 2023 року, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 24 липня 2023 року (пункт 1.4). Пунктом 1.5 договору передбачено, що загальні витрати позичальника за пільговий період складають 1960,00 грн у грошовому виразі та 1,637,467.00 відсотків річних у процентному значенні. Комісія за надання кредиту: 760,00 грн, яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (пункт 1.5.1 договору). Відповідно до пунктів 1.5.2, 1.5.3 договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1200,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом потягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 10800,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Пунктом 7.1 договору визначено, що цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Позивач зобов`язання за договором від 10 квітня 2023 року №\~629603721 виконав, перерахувавши [PERSON] на кредитний рахунок №\~ [NUMBER] *31 4000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 10 квітня 2023 року №\~97811990. З виписки з особового рахунку за кредитним договором від 10 квітня 2023 року №\~629603721 вбачається, що сума заборгованості [PERSON] становить 16760,00 грн, з яких: заборгованість за сумою кредиту 4000,00 грн., заборгованість за комісіями 760,00 грн, заборгованість за сумою відсотків 12000,00 грн. 28 серпня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №\~103-МЛ відповідно до\~умов якогоТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» право вимоги\~до позичальників,\~у тому\~числі до [PERSON] за кредитним договором від 10 квітня 2023 року №\~629603721, що підтверджується актом приймання-передачі витягом з реєстру боржників. Згідно з платіжною інструкцією від 28 серпня 2023 року №\~72463 ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» здійснило плату за відступлення права вимоги №\~103-МЛ за договором відступлення прав вимоги від 28 серпня 2023 року в сумі 1460002,00 грн. 15 січня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» надіслано письмову претензію №\~22966134/606 [PERSON] про погашення кредитної заборгованості в сумі 16760,00 грн. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1\~статті 627 ЦК України). Відповідно до положень частини 1 статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина 1 стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до статті 3 вказаного Закону електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12 статті 11 цього Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно із статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частиною 1 статті 513 ЦК України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частиною 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 ЦК України). Відповідно частин\~1,\~5,\~6,\~7\~статті 81\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування\~не може\~ґрунтуватися на\~припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи, що на час розгляду справи відповідачем не надано доказів виконання обов`язку по сплаті заборгованості за договором про споживчий кредит від 10 квітня 2023 року №\~629603721, суд приходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у сумі 16000,00 грн, з яких: заборгованість за сумою кредиту 4000,00 грн, заборгованість за сумою відсотків 12000,00 грн. Щодо вимог позивача про стягне заборгованості за комісією в розмірі 760,00 грн слід зазначити наступне. Згідно з положеннями частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. \~До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: \~доходи кредитодавця у вигляді процентів; \~комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; \~інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Як наголошено у висновках Верховного Суду України, викладених у постановах від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16), від 6 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16) і підкреслено у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року (справа № 666/4957/15-ц), з посиланням на пункт 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, зміст якого кореспондується до частини 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Відповідно до частини 5 \~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Аналогічні висновки викладені у постановах Великої палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №\~496/3134/19 та від 13 липня 2022 року у справі №\~363/1834/17. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що до змісту складової частини кредитного договору було закладено умови з виплати йому позичальником комісії, зокрема за надання кредиту, як за дії, вчинювані на власну користь ТОВ «Споживчий центр», що є нікчемними та не потребують визнання їх недійсними, а тому відсутні підстави для стягнення заборгованості за комісією у розмірі 760,00 грн. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме: на 95,47 % (розрахунок 16000,00 грн (задоволена частинна вимог): 16760,00 грн (ціна позову)) х 100 = 95,47 %, з позивача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір в розмірі 2312,67 грн (95,47 % від 2422,40 грн).

Outcome: partial