Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

28.03.2025 року ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просив: стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за Договорами № 3972001 від 09.04.2021, № 2653121 від 02.07.2021 у розмірі 51746,23 грн., понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн В обґрунтування позову позивач зазначив, що 09.04.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено Договір № 3972001, відповідно якого: сума кредиту (загальний розмір) складає: 10000,00 гривень. - стандартна процентна ставка становить 1,9 % в день та застосовується у межах строку кредиту; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою позичальника; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація - сторони домовились, що у випадку, якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою Споживача, відповідно до пп. 4.2.2- 4.2.4. Договору. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №3972001 від 09.04.2021 р. становить 32976,43 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 10000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 22800,00 грн., інфляційні збитки - 160,00 грн., нараховані 3% річних - 16,43 грн. 04.02.2022 було укладено договір №04-02-02/2022 відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3972001. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3972001. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №3972001. Крім того, 02.07.2021 між ТОВ "Маніфою" та [PERSON] укладено Договір № 2653121, який укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача. Пунктом 2.3. Договору позики встановлені параметри позики: тип позики: короткострокова; мета отримання позики: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; сума позики: 1400.00 грн. Згідно п. 2.4.2. Договору позики середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований: 0,01% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Відповідно до п 2.4.3. договору позики середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий, фіксований: 1.99000% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Згідно п. 2.4.4. Договору позики базова процентна ставка за позикою, фіксована: 1.99000% від суми позики за кожен день користування позикою. Відповідно до п. 2.5. договору позики розмір процентів на прострочену позику, фіксований: 1.01% від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми Позики та процентів за користування позикою. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №2653121 від 02.07.2021 р. становить 18769,80 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 1400,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 17369,80 грн. 29.12.2021 було укладено договір №29/12-2021 відповідно до якого ТОВ "Маніфою" відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2653121. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2653121. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №2653121. На підставі викладеного, позивач змушений звернутися до суду із вказаною позовною заявою. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 02.04.2025 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Крім того, 12.05.2025 року через систему «Електронний суд» подав відповідь на відзив, в якому вказав, що доводи відповідача є необґрунтованими та не заслуговують на увагу. Підтвердження пролонгації договору позики міститься у додаткових угодах № 1 від 01.08.2021 року та № 2 від 01.09.2021 року, які навмисно проігноровані відповідачем у відзиві на позовну заяву. Щодо договору № 3972001 вказав, що сторони Договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням даного договору відповідач погодився на зазначені умови. Отже, ним було надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості. Щодо відступлення права вимоги вказали, що договір №10-01/2023 від 10.01.2023 року є дійсним та таким, що не суперечить нормам права. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу на користь позивача зазначили наступне: відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Заперечення Відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Відповідачем не надано жодного доказу того, що ним оспорювалися зазначені вище кредитні договори раніше. Крім того, отримавши позовну заяву відповідач зустрічного позову щодо оспорення зазначених кредитних договорів щодо їх не укладення, не подав. Таким чином вбачається, що укладені між сторонами кредитні договори не оспорювалися та не визнавалися судом недійсними, тому є чинними. Представник відповідача та відповідач в судове засідання не з`явилися, у відзові просила розгляд справи здійснювати без їх участі. 08.05.2025 року через систему «Електронний суд» представник відповідача подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що розрахунки заборгованості свідчать про те, що визначений розмір ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою за договором включає період, який виходить за межі строку кредитування. Позивач просив стягнути з [PERSON] проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку. При цьому, Позивач заявив до Відповідача вимоги про стягнення процентів, які передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, як міру відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання по Договору № 3972001 від 09.04.2021 року в розмірі 160,00 грн. інфляції та 16,43 грн. 3% річних. А по Договору № 2653121 від 02.07.2021 року Позивач не заявляв вимоги про стягнення процентів, які передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, як міру відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. Також, належних та допустимих доказів пролонгації кредитного договору від 09.04.2021 року та після 02.07.2021 року матеріали справи не містять. Також, матеріали справи не міститься детального обґрунтованого розрахунку суми заборгованості та її складових (підстав та періодів нарахування, сум, на які здійснено нарахування процентів) по Договору позики № 3972001 від 09.04.2021 року. Жодних інших розрахунків сум, заявлених Позивачем до стягнення, також не міститься, що свідчить про неможливість суду перевірити правильність нарахування процентів та їх розмір, згідно умов договору, первісним кредитором за користування коштами. Зазначила також про неналежне відступлення права вимоги, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч.2ст.247\~Цивільного процесуального кодексу України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 09.04.2021 р. між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 3972001, за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено договір про надання споживчого кредиту № 4480094. Розділом 1 Договору визначено, що укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет, в порядку передбаченому\~Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому, Споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства. На умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п. 1.2 Договору). Сума кредиту (загальний розмір) складає: 10 000,00 гривень. Тип кредиту кредит (п. 1.3 Договору). Строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком № 1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в розділі 4 цього Договору (п. 1.4 Договору). Згідно п. 1.5 стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п 1.4 цього Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2. Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась авто пролонгація відповідно до п. 4.3 Договору. Згідно п. 1.5.1 договору Знижена процентна ставка 0,01 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач у межах строку, визначеного в п.1.4 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою Споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, Споживач як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту (до дати пролонгації (не включно), але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п.1.4 Договору, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Споживач розуміє та погоджується, що застосування стандартної процентної ставки без знижки не можна вважати зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Споживача, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки, а можливість отримання індивідуальної знижки забезпечена для Споживача лише як для учасника Програми лояльності та лише за умови виконання вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Згідно п. 1.7 Договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає за стандартною ставкою 693,50 % річних; за зниженою ставкою 3,65 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою 15\~700,00 грн. (п. 1.8.1 Договору), за зниженою ставкою 10\~030,00 грн. (п. 1.8.2 Договору). Згідно п. 4.3.1 Договору сторони домовились, що у випадку, якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою Споживача, відповідно до пп. 4.2.2- 4.2.4. Договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. Відповідно до п. 2.1 Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту. Вказаний договір, а також Додаток №1 до договору (графік платежів), Паспорт споживчого кредиту, було підписано відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором М106761. Кредитодавець ТОВ «Авентус Україна» виконав свої договірні зобов`язання та за допомогою платіжної системи Easy Pay 09.04.2021 року о 20:58 перерахував відповідачці на платіжну картку [NUMBER] суму 10 000 грн., що підтверджується листом ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 08.07.2024 року. Проте відповідачка своїх договірних зобов`язань у встановлений строк належним чином не виконала, кредиту в повному обсязі не повернула, внаслідок чого станом на 10.01.2023 року у неї виникла перед ТОВ «Авентус Україна» кредитна заборгованість у загальному розмірі 32\~976,43 грн., яка згідно з розрахунком заборгованості за кредитом складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10 000 грн., заборгованості за процентами в розмірі 22 800 грн., нараховані 3 % річних за користування грошовими коштами у відповідності до ст. 625 ЦК України у розмірі 16,43 грн., інфляційні збитки за користування грошовими коштами у відповідності до ст. 625 ЦК України 160,00 грн. 04.02.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу №04-02-02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржника за договором №3972001 від 05.05.2021. Пунктом 2.2 Договору факторингу № 04-02-01/2022 визначено, що відповідно до умов цього Договору Фактор набуває права на всі суми, які він одержить на виконання вимоги від Боржників, а Клієнт не відповідає перед Фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми сплаченої Фактором Клієнтові. Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 04-02-01/2022 від 04.02.2022 укладеного між ТОВ\~«Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право грошової вимоги за договором про споживчий кредит № 3972001 від 09.04.2021 року в сумі 32\~800,00 грн.. Платіжним дорученням від 04.12.2022 року №327400006 в матеріалах справи підтверджується проведення оплати ТОВ «Вердикт Капітал» згідно умов Договору факторингу №04/02-02/2022. Відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників ТОВ «Коллект Центр», у тому числі, за кредитним за договором №№3972001 від 05.05.2021, боржником за яким є\~\~ [PERSON] . Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 32 976,43 грн. Крім того 02.07.2021 року між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] , в електронному вигляді, за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ "МАНІФОЮ", шляхом підписання одноразовим ідентифікатором, укладено електронний Договір позики\~№ 2653121. Згідно п.2.1 договору позики за цим договором позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору. Відповідно до п. 2.2. договору позики позика надається на умовах повернення, платності та строковості в національній валюті України - гривні. Пунктом 2.3. договору позики встановлені параметри позики - тип позики: короткострокова; мета отримання позики: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; сума позики: 1 400 грн. Пунктом 2.3.4 договору визначений строк позики до 01.08.2021 р.(30 днів). Згідно п. 2.4.2. договору позики середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований 0,01000 від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Відповідно до п 2.4.3. договору позики середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий, фіксований: 1,99000% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Згідно п. 2.4.4. договору позики базова процентна ставка за позикою, фіксована: 1,99000% від суми позики за кожен день користування позикою. Відповідно до п. 2.5. договору позики розмір процентів на прострочену позику, фіксований: 1.01% від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою. Згідно п. 2.6. договору позики позика надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на веб-сайті товариства протягом трьох робочих днів з дати підписання договору. Пунктами 3.1. та 3.2. договору позики визначені проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику. Відповідно до п. 3.1.1. договору позики, проценти за користування позикою нараховуються за фактичну кількість календарних днів\~користування позикою з дня надання позики до дня повного погашення\~заборгованості включно.\~Згідно п. 3.1.3. договору позики у період прострочення позики, проценти за користування позикою нараховуються за базовою процентною ставкою на позику, визначеною п. 2.4.4. Відповідно до п. 3.2.1. договору позики проценти на прострочену позику нараховуються у випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за цим договором у розмірі, визначеному п. 2.5 договору, за кожен день прострочення. Згідно п. 3.6. договору позики у випадку укладення додаткової угоди щодо продовження строку позики за цим договором, проценти за користування позикою в період дії такої додаткової угоди нараховуються за спадною процентною ставкою\~на підставі фіксованого базового середньоденного розміру процентів за користування позикою (п.2.4.3);\~графік нарахувань визначається відповідною додатковою угодою. Відповідно до п. 3.7 договору позики, зобов`язання позичальника за договором вважаються виконаними в повному обсязі в момент зарахування відповідної суми коштів на поточний рахунок позикодавця. Підписанням договору позики відповідач [PERSON] \~також підтвердила, що вивчила та повністю погоджується з умовами Правил надання грошових коштів у позику, у т.ч. і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Маніфою», які є невід`ємною частиною. Відповідно до додатку №1 до договору позики №2653121 від 02.07.2021 року, а саме розрахунку, в ньому відображено основні параметри позики\~сума 1 400, 00 грн., строк 01.08.2021 року, тобто 30 днів, та процент за користування позикою 4,20. 01.08.2021 року між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до Договору позики № 2653121 від 02.07.2021 р., який підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором q57842, згідно якого сторони погодили продовжити строк позики на 30 днів, тобто до 31.08.2021. Основні параметри позики в межах дії цієї Додаткової угоди: залишок заборгованості за сумою позики: 1\~400,00 грн., строк, на який продовжено строк кредитування позикою: 31.08.2021 р. (30 днів), середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий: 1,99000 %. Матеріали справи містять додаток № 1 до Додаткової угоди № 1 до Договору позики № 2653121 від 02.07.2021 р., а саме графік обов`язкових платежів за Додатковою угодою № 1 до Договору позики № 2653121 від 02.07.2021 р. 01.09.2021 року між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 2 до Договору позики № 2653121 від 02.07.2021 р., який підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором f42830, згідно якого сторони погодили продовжити строк позики на 30 днів, тобто до 01.10.2021. Основні параметри позики в межах дії цієї Додаткової угоди: залишок заборгованості за сумою позики: 1\~400,00 грн., строк, на який продовжено строк кредитування позикою: 01.10.2021 р. (30 днів), середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий: 1,99000 %. Матеріали справи містять додаток № 1 до Додаткової угоди № 2 до Договору позики № 2653121 від 02.07.2021 р., а саме графік обов`язкових платежів за Додатковою угодою № 2 до Договору позики № 2653121 від 02.07.2021 р. Згідно з Паспортом\~позики до\~договору позики №2653121 від 02.07.2021 року, вбачається, що сторонами\~погоджено основні умови надання коштів у позику з врахуванням побажань споживача, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості позики для споживача, порядок повернення позики. Вище вказаний Паспорт позики підписаний позикодавцем та позичальником електронними підписами одноразовими ідентифікаторами, відповідно,\~f07360 та f35880. Кошти позичальнику [PERSON] були успішно перераховані на платіжну картку клієнта: 02-07-2021 11:51:59 на суму 1400,00 грн., маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 96012673, призначення платежу: перерахування 1400 грн. на карту [NUMBER] , що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 03.07.2024 року № 2782_240703094257. Проте відповідачка своїх договірних зобов`язань у встановлений строк належним чином не виконала, кредиту в повному обсязі не повернула, внаслідок чого станом на 29.12.2021 року у неї виникла перед ТОВ «Маніфою» заборгованість у загальному розмірі 2 935,8 грн., яка складається із заборгованості за сумою кредиту 1\~400,00 грн., заборгованістю за процентами 1535,8 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості ТОВ «Маніфою». Матеріали справи містять розрахунок заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал», згідно якого станом на 10.01.2023 р. заборгованість [PERSON] складає 18\~769,80 грн., яка складається із заборгованості по основній сумі кредиту 1\~400,00 грн., заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги 1\~535,80 грн., нараховані відсотки 15834,00 грн. Між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Вердикт Капітал», 29.12.2021 року укладено Договір факторингу №29/12-2021, відповідно до умов якого, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Маніфою», в тому числі і до відповідачки за кредитним договором №2653121 від 02.07.2021 року, що підтверджується реєстром боржників до вказаного договору. Платіжним дорученням від 29 грудня 2021 року №316500005 в матеріалах справи підтверджується проведення оплати ТОВ «Вердикт Капітал» згідно умов Договору факторингу №29/12-2021. Матеріали справи містять розрахунок заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал», згідно якого станом на 10.01.2023 р. заборгованість [PERSON] складає 18\~769,80 грн., яка складається із заборгованості по основній сумі кредиту 1\~400,00 грн., заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги 1\~535,80 грн., нараховані відсотки 15834,00 грн. Матеріали справи містять Договіру відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників ТОВ «Коллект Центр. За змістом\~статті 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина четверта\~статті 203 ЦК України). Відповідно до\~статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Абзац другий частини другої\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України\~дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі\~Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. В силу частини першої\~статті 638 ЦК України\~договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. При цьому, за змістом наведеного Закону електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18). Суд, зважаючи на вказані норми чинного законодавства доходить висновку про укладеність між сторонами договорів позики в електронному вигляді. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст.\~549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина другастатті 549 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст.610 цього\~Кодексу\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~та ч. 1 ст.\~1049 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абз. 2 ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2\~ст. 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2\~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц. Таким чином, позикодавець відповідно до ст. 1048 ЦК України\~має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Як встановлено судом, стороною позивача доведено факт виникнення зобов`язальних відносин між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Маніфою» та [PERSON] , оскільки сторони при укладенні договору належним чином узгодили обставини та відповідний розмір відсоткової ставки. ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Маніфою» виконали взяті на себе зобов`язання та переказали кошти на рахунок відповідачки, яка, в свою чергу, не виконує зобов`язання за вищевказаними договорами у зв`язку з чим має заборгованість з повернення тіла кредиту у розмірі 10 000,00 грн. та 1 400,00 грн, якіпідлягають стягненню з [PERSON] . Щодо нарахування відсотків за кредитним договором №3972001 від 09.04.2021 року укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] . За умовами укладеного договору вбачається, що строк його дії становить 30 календарних днів, стандартна відсоткова ставка становить 1,90% в день. Крім того, умовами договору передбачений порядок пролонгації договору у разі наявності заборгованості на строк не більше, ніж 90 календарних днів. При застосуванні відсоткової ставки у розмірі 1,90 в день, сума відсотків, яка підлягала сплаті [PERSON] становить 22800 грн. (10 000 грн. х 1,9% х 120 дн.). Оскільки відповідач\~належним чином\~не виконувала\~зобов`язання,\~з урахуванням\~узгоджених сторонами\~умов договору,\~фактичний строк\~договору склав\~120\~календарних днів. Нарахування відсотків після 06.08.2021 р. суперечить умовам договору та правового висновку сформований Великою Палатою у постанові від 28.03.2018 р. у справі №444/9519/12. За вказаних обставин нарахування відсотків після 06.08.2021 р. є неправомірним. При цьому з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем сплачено 11 430,00 грн. процентів, а тому заборгованість за відсотками становить 22800 11430 = 11 370,00 грн. Суд не приймає твердження представника відповідача, що розмір відсотків відповідно до умов договору становить 30,00 грн. за період з 09.04.2021 по 09.05.2021, виходячи з розрахунку: 10 000 грн (тіло кредиту) х 0,01 % (відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом) х 30 днів (строк позики), оскільки знижена процентна ставка 0,01 % застосовується лише у випадку передбачених п. 1.5.1 Договору № 3972001 від 09.04.2021 р. Крім того, суд не приймає до уваги твердження представника відповідача щодо відсутності згоди на автоматичну пролонгацію, оскільки це прямо передбачено п. 4.3.1 Договору. Частиною 2\~ст. 625 ЦК України\~передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Щодо розміру штрафних санкцій передбачених\~статтею 625 ЦК України, то їх розмір розрахований вірно та за період, який відповідає положенням пункту 18\~Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. Вимоги позивача стягнути з відповідача 3% річних за період з 04.02.2022 р. по 23.02.2022 р. в сумі 16,43 грн. підлягають до задоволення. Також підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення 160,00 грн. інфляційних втрат за період з з 04.02.2022 р. по 23.02.2022 р. При цьому суд враховує правову позицію Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі№ 910/13071/19 відповідно до якої якщо час прострочення у неповному місяці більше пів місяця (> 15 днів)= 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу. Отже, загальний розмір заборгованості за вказаним договором позики, включаючи тіло кредиту 10 000,00 грн., відсотки за користування позикою у сумі 11\~370 грн., 3% річних у сумі 16,43 грн., інфляційні втрати в сумі 160,00 грн., становить 21 546,43 грн. Щодо нарахування відсотків за Договором позики\~№ 2653121 від 02.07.2021 року укладеного між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] . У п. 2.4.4. та п. 2.5. договору позики № 2653121 від 02.07.2021 року чітко вказані і обмовленні проценти за користування позикою та прострочення сплати позики. Відповідачем укладено додаткові угоди №1, 2 до договору позики та підписані розрахунки як до договору позики так і до додаткових угод, де чітко визначений розмір\~\~процентів які відповідач повинна сплатити: Позика відповідачем станом на 01.10.2021 року не повернута. Тобто після 01.10.2021 року настало прострочення виконання зобов`язання по поверненню позики та\~\~фіксована ставка почала становити\~1,01 %\~\~від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми позики. Відповідно до преамбули договору позики, строк дії договору - це період, на який укладається договір позики, що починає обчислюватися з дати укладення договору позики і спливає через три місяці після спливу строку позики, який може бути продовжений. Отже, строк дії договору позики №2653121 від 02.07.2021 року, що укладений між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] сплив через три місяці після спливу продовженого строку позики, тобто 01.01.2022 року. Звертаючись з позовом, позивач самостійно розпорядився своїми процесуальними правами та\~посилаючись на\~\~принцип розумності, співмірності та пропорційності просив стягнути заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги (10.01.2023 року) у розмірі\~\~18 769,8 грн. Разом з тим, враховуючи, що строк дії договору позики №2653121 від\~\~02.07.2021 року, що укладений між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] сплив через три місяці після спливу продовженого строку позики, тобто\~01.01.2022 року, суд вважає, що відсутні правові підстави для нарахування процентів після закінчення строку кредитування з 01.01.\~2022 року по 10.01.2023 року. Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною 2\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18) дійшла висновків про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті\~599\~та частини четвертої статті\~631 ЦК України\~він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. При цьому вказала, що зі спливом строку кредитування припинилося і право позивача нараховувати проценти за кредитом. Отже, заборгованість, що підлягає стягненню складається з: заборгованості з тіла кредиту у розмірі 1 400 грн. та заборгованості по сплаті процентів за користування позикою за період з\~02.07.2021 по 01.08.2021 рік (згідно п. 2.4.2) в розмірі 4,20 грн., за період з 01.08.2021 року по 01.10.2022 року в розмірі 1699,46 грн. та заборгованості за період з\~01.10.2021 року по 01 січня\~2022 року\~\~у розмірі 1\~315, 02 грн.\~(1 400 рн*1,01%*93 днів), разом: 4 418 грн 68 коп. В той же час з розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] сплачувала проценти за користування позики в загальному розмірі 1825,32 грн., а тому до стягнення підлягає 2\~593,36 грн. Щодо твердження представника відповідача про неналежне відступлення права вимоги суд зазначає наступне. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п.1 ч.1ст. 512\~ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Рішення суду про визнання недійсним договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року відсутнє. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Таким чином, враховуючи положення вказаних статей, ТОВ «Коллект Центр» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем Оскільки відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання по погашенню заборгованості за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню, а заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо витрат на правничу допомогу Положеннями\~статті 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі\~статтею 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої\~статті 2 ЦПК України). Частиною першою\~статті 133 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому, пункт 1 частини третьої\~статті 133 ЦПК України\~відносить витрати на професійну правничу допомогу саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Статтею 137 ЦПК України\~визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою\~статті 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг. Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Відповідно до частин п`ятої та шостої\~статті 137 ЦПК України\~у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 750/2055/20 вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої\~статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу ТОВ «Коллект Центр» надало до суду: -договір №01-07/2024 про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року укладений між ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс»; -прайс-лист АО «Лігал Ассістанс»; -заявку на надання юридичної допомоги №338 від 01.02.2025 року щодо супроводу примусового стягнення з [PERSON] заборгованості, в якій зазначено, що надання усної консультації з вивченням документів складає 2 год. вартістю 2000,00 грн. за годину, всього ціна послуги 4000,00 грн.; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду складає 3 години вартістю 3000,00 грн., всього ціна послуги 9000,00 грн.; -Витяг з Акту № 5 про надання юридичної допомоги від 28.02.2025 року. Оскільки позов задоволено частково, тому з [PERSON] на користь товариства підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 6 064,54 грн. (24\~139,79 грн. х 13 000 грн. / 51 746,23 грн.). Щодо судового збору Відповідно ч. 1 ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжною інструкцією від 24.03.2025 позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 1 129,87 грн. (24\~139,79 грн. х 2422,40 грн. / 51 746,23 грн.). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial