Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

30 вересня 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю\~ «ЮНІТ КАПІТАЛ», представник позивача Тараненко Артем Ігорович, до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач вказував, що через невиконання [PERSON] \~ умов укладеного кредитного договору № 3630166904 від 06.05.2021, в нього утворилася заборгованість на загальну суму 51 840,00\~ грн, які позивач\~ прохав стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 02.10.2024 відкрито спрощене провадження в справі та призначено її розгляд на 04.11.2024, який неодноразово відкладався за клопотанням сторони відповідача. 29.10.2024 від відповідача надійшов відзив на позов, де він прохав суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.91-96), а також заява про застосування строку позовної давності (а.с.105-106). 31.10.2025 представник відповідача-адвокат Тараненко А. І. надав суду відповідь на відзив, де прохав стягнути з відповідача вже збільшену суму боргу, а саме 61 959,45 грн (а.с.112-123). 18.11.2024 представник позивача\~ - адвокат Тараненко А. І. надав суду додаткові пояснення у справі, де прохав суд врахувати їх при розгляді справи (а.с.145-149). Ухвалою суду від 28.01.2025 витребувано з фінансових установ: - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» первинні документи, які підтверджують отримання [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , кредитних\~\~ коштів та\~\~\~ користування\~\~\~\~\~\~\~\~ ними,\~\~\~ укладення договору № 630166904 від 06.05.2021 та детальний розрахунок заборгованості за вказаним договором на суму 31 485,00 грн; -\~ ТОВ «Таліон Плюс» первинні документи, які підтверджують перехід їм права вимоги за кредитним\~\~\~\~\~ договором, укладеним\~\~\~ між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та\~ [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , № 630166904 від 06.05.2021\~ та детальний розрахунок заборгованості за договором факторингу від 28.11.2018 № 28/111-01 на суму 51 840,00 грн; -\~ ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" первинні документи, які підтверджують перехід їм права вимоги за кредитним договором, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та\~ [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , № 630166904 від 06.05.2021\~ та детальний\~ розрахунок\~ заборгованості\~ за договором факторингу від 05.08.2020 № 05/0820-01 на суму 51 840,00 грн; - ТОВ "Юніт капітал"\~ первинні документи, які підтверджують перехід їм права вимоги за\~\~\~\~ кредитним договором, укладеним між ТОВ «Манівео\~\~\~ швидка фінансова допомога» та\~ [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , № 630166904 від 06.05.2021\~ та детальний розрахунок заборгованості за договором факторингу від\~ 20.08.2024 № 200824 на суму 51 840,00 грн.\~ Розгляд справи відкладено на 28 лютого 2025 року з участю сторін. 27.02.2025 представник відповідача адвокат Харук О. С. надала суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони відповідача, прохала застосувати строк позовної давності до позовних вимог, посилаючись на відзив та заперечення на відповідь на відзив (а.с.181). Станом на 06.05.2025 ухвала суду про витребування доказів виконана. Суд, розглянув та дослідив матеріали справи, дійшов\~ таких висновків. Суд установив, що 06.05.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали Кредитний договір № 630166904 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Зокрема, відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику (Додаток № 3), які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно без примусу чи тиску Відповідач заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну Заявку, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання. Правилами до Кредитного договору передбачено, що Позичальник у Заявці зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні Товариству для прийняття рішення про надання чи ненадання кредиту. Позичальник також зобов`язаний оновлювати ці дані в Особистому кабінеті не пізніше 3-х календарних днів з дня виникнення змін в таких даних. За результатами заповнення Заявки здійснюється своєчасна перевірка дійсності та аутентифікація Платіжної картки Позичальника згідно з стандартами відповідних платіжних систем. Рішення про надання чи відмову у наданні кредиту приймається Товариством на підставі обробки персональних даних Позичальника, зазначених в Заявці, та будь-якої додаткової інформації, наданої Позичальником, чи отриманої Товариством з інших джерел (Розділ 3 Правил). ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», перед тим як погоджувати заявку на кредитування, не лише перевірило особисті дані Відповідача, а і платіжну картку, з метою ідентифікації, тобто перевірило чи дійсно платіжна картка належить Позичальнику. Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV5WF77. Зокрема, 06.05.2021 22:41:49 год. відповідач ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснув кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору. Відповідно до п. 4.4 Кредитного договору, визначається, що у всіх відносинах між Позичальником та Кредитодавцем в якості підпису, Позичальник використовує як електронний підпис одноразовий ідентифікатор, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. З наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з умовами надання та обслуговування кредитів та правилами про порядок надання коштів у позику, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим. Отже, заповненням анкети-заяви Позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений Кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Договір про надання кредиту підписаний Відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора - належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/ або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства кредитний договір між Первісним кредитором та Відповідачем не був би укладений. У вказаному Кредитному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. Відповідно до п.1.1. договору, Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит на суму 15000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику.\~\~ Відразу після вчинених дій Відповідача, 06.05.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 15000,00 грн. на його банківську карту № [NUMBER] що є доказом того, що Відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних доручень. На підтвердження цієї інформації Позивачем долучено документ, виданий та підписаний АТ "ТАСКОМБАНК" (банк, що здійснював платіж), з якого вбачається, що операція про перерахування коштів була успішною та кошти зараховані на картковий рахунок Боржника. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. 28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В цій додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01. 31.12.2021 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31.12.2022 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31.12.2023 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року. З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Пунктом 2.1. Розділу 2 (предмет договору) Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, передбачено, що відповідно до умов Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Тобто, предметом Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №141 від 06.07.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача на загальну суму 31 830,00 грн. Таким чином, договір № 28/1118-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме 28.11.2018 - 31.12.2024. Відповідно, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило дійсне право вимоги до ТОВ «Таліон Плюс», оскільки з урахуванням визначених строків дії цього договору, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Тобто, право вимоги за кредитним договором № 630166904 від 06.05.2021 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» - 06.07.2021, відповідно до підписання Сторонами реєстру прав вимоги № 141. Підписанням Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу Права вимоги до Боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги. Зокрема, на підтвердження переходу права вимоги Позивачем долучено довідку видану ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», що підтверджує перехід права вимоги за кредитним договором № 630166904 від 06.05.2021 до ТОВ «Таліон Плюс». Реєстр прав вимог №141 від 06.07.2021 підписаний вже після укладення кредитного договору між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Відповідачем 06.05.2021. Відповідно до п.5.3.3 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього) визначено, що Фактор (ТОВ «Таліон Плюс») має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року. В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022 - якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін. Предметом цього Договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Право вимоги від Клієнта до Фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому в відповідному Додатку договору (п.4.1.). Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 11 від 31.08.2023 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»\~\~\~ перейшло\~\~\~\~\~ право\~\~\~\~\~ вимоги до Відповідача на загальну суму 51 840,00 грн. 20.08.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу № 200824, відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. За цим договором Фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 200824 від 20.08.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 51840,00 грн. Цей факт підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 200824 від 20.08.2024. Під час передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за кредитним договором № 630166904 від 06.05.2021 перейшло до Позивача, що свідчить про\~\~\~\~ факт\~\~\~\~\~ отримання права грошової вимоги до Відповідача в розмірі 51 840,00 грн. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач не здійснювали нарахувань за кредитним договором. Загальна сума заборгованості станом на час подання позову (30.09.2024) за Кредитним договором №630166904 від 06.05.2021 становить 51 840,00 грн, яка складається з:\~\~\~ -\~\~\~\~ 15000,00 грн. - заборгованість за кредитом; -\~ 36840,00 грн. - заборгованість з несплачених відсотків за користування кредитом( а.с.189-191,205,209). Вказана сума підтверджується випискою з особового рахунку на період 20.08.2024 - 11.09.2024. У відзиві, що поданий представником відповідача зазначалося, що розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредитних коштів, користування ними, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу. Тому в задоволенні позовних вимог ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, адвокат Харук О. С. прохала суд відмовити в повному обсязі. Також представник відповідача адвокат Харук О. С. подала до суду заяву про застосування позовної давності до позовних вимог ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором\~\~ № 630166904 від\~\~ 06.05.2021 року,\~\~\~\~\~\~\~ оскільки\~\~\~\~\~\~ Кредитний договір № 630166904 укладено 06.05.2021, відповідно до п. 1.2 Договору кредит надається строком на 30 днів. Гіпотетично повернення грошей мало відбутись 05.06.2021 року. Строк позовної давності для звернення до суду для стягнення заборгованості за зазначеним кредитним договором сплинув 05.06.2024. Позивач звернувся до суду в вересні 2024 року, а отже пропустив строки позовної давності, що відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, є підставою для відмови в позові. Наголошувала, що відповідно до ст. 267 ч. 3 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. У запереченнях на відзив представник позивача зазначав, що позовна давність сплила під час дії воєнного стану та вважається продовженою на строк дії в Україні воєнного стану. Отже, оскільки законодавець зупинив перебіг позовної давності, Позивач дотримався її строків та реалізує своє беззаперечне право на справедливий суд відповідно до Конституції України. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (далі по тексту «Указ») на території України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан. Згідно з п. 19 Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.\~\~\~\~\~ Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 19, а саме : «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Відповідно, ця норма передбачає, що строки, визначені статтями 257-259 (позовна давність), 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України продовжуються на строк його дії воєнного стану. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 квітня 2024 року у справі № 756/10176/23. Тобто, виходячи з вищесказаного, якщо позовна давність спливає під час дії воєнного, надзвичайного стану, то останнім днем строку слід вважати перший робочий день після закінчення періоду дії в Україні воєнного, надзвичайного стану. Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ затверджено Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні з 24 лютого 2022 року до 26 березня 2022 року. Аналогічними Законами України воєнний стан продовжувався з 26 березня 2022 року по 25 квітня 2022 року, з 25 квітня 2022 року по 25 травня 2022 року, з 25 травня 2022 року по 23 серпня 2022 року, з 23 серпня 2022 року по 21 листопада 2023 року, з 21 листопада 2022 року по 19 лютого 2023 року, з 19 лютого 2023 року по 20 травня 2023 року та з 20 травня 2023 року по 18 серпня 2023 року, з 18 серпня 2023 року до 14 лютого 2024 року, з 14 лютого 2024 року до 14 травня 2024 року, з 14 травня 2024 року до 12 серпня 2024року та з 12 серпня 2024 року продовжено строк дії воєнного стану в України ще на 90 діб. Суд звертає увагу, що позивач не заявляв у позові вимоги про поновлення строку позовної давності та не наводив підстав, які були перешкодою у зверненні до суду. Також зазначав щодо не визнання відповідачем позову, то [PERSON] не відмовлявся від одержання кредиту, свою згоду на укладення кредитного договору не відкликав, не звертався за додатковим роз`ясненням положень договору, тобто не скористалася цим своїм правом. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір є правомірним, оскільки його недійсність законом прямо не встановлена та судом він недійсними не визнаний, а тому відповідно до ст. 204 ЦК України, є правомірним і повинен виконуватися належним чином, виходячи зі змісту норм матеріального права та з урахуванням умов і змісту самого договору. Всі докази укладення договорів подані до суду та є належними, тому наполягав на задоволенні вимог\~ ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ». У запереченні на відповідь на відзив представник відповідача посилався на таке. Позивач посилається на введення воєнного стану в Україні, як на підставу для зупинення перебігу строку позовної давності. Однак, у постанові Верховного Суду в справі № 500/1912/22 від 29.09.2022 зазначено, що «причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, що безпосередньо унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування». Отже, згідно з положеннями чинного процесуального законодавства України підстави для виникнення права на поновлення процесуальних строків (у тому числі для подання позовних заяв) залишаються тими самими. З наведеного випливає, що наслідки, пов`язані з повномасштабним вторгнення російської федерації на територію України, мають відповідати умовам поважності причин для поновлення таких строків. Водночас згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022 у справі № 990/115/22 «запровадження на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам собою факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку». Відповідно, з цієї постанови випливає, що є недостатнім посилання в клопотаннях про поновлення пропущених процесуальних строків всього лише на факт дії воєнного стану на території України, адже воєнний стан не є перешкодою для здійснення правосуддя, не є підставою для зупинення судового процесу. В разі неможливості здійснення правосуддя на окремих територіях України відповідні справи переходять під територіальну юрисдикцію інших судів. Відповідно, аргументів, що ґрунтуються винятково на факті наявності війни з російською федерацією та факті запровадження воєнного стану на території України, недостатньо вони також мають бути підкріплені фактами щодо наслідків повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України. Водночас потрібно враховувати те, що поновлення строків із підстав, пов`язаних із розв`язаною російською федерацією війною, потребують насамперед ті учасники процесуальних відносин, які внаслідок цього вчасно не змогли реалізувати свої процесуальні права. Поновлення процесуальних строків необхідне для тих учасників процесуальних правовідносин, яким вдалося уникнути прямого негативного впливу повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, а отже, вони мали достатньо часу для реалізації своїх процесуальних прав протягом усього наданого чинним законодавством часу. Відповідно, користування правом на поновлення пропущених процесуальних строків необхідне не всім, хто проживає на території України чи чиїм місцем розташування є Україна, а лише тим, хто не може повністю або частково користуватися наданими чинним законодавством правами в судовому процесі. Тому, позивач мав право ініціювати питання поновлення пропущеного процесуального строку, проте відповідне клопотання до суду не було подано. Згідно з частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, сформованої у справі №129/1033/13-ц від 18.03.2020, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру. Судом враховано, що договір містить податковий номер [PERSON] , його паспортні дані, відомості про місце проживання, електронну адресу, телефон та номер карти, на яку зараховані були кредитні кошти. За змістом позиції Верховного Суду, сформованої у справі № 913/618/21 від 08.06.2022,\~ про стягнення заборгованості, доказувати факт здійснення відповідачем оплати, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач. Згідно з детальними розрахунками заборгованості ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відповідач сплачував проценти\~\~\~\~\~ за\~\~\~\~\~\~ кредитом:\~\~\~\~ 17.05.2021\~ у розмірі 1500,00 грн та 08.06.2021 в сумі 15 грн ( а.с.189-191, 205). Отже остання сплата заборгованості по кредиту відбулася відповідачем 08.06.2021. Відповідач заперечував проти заявленого позивачем боргу, взяття кредитних коштів та укладення всіх договорів факторингу, а також прохав застосувати до позовних вимог строк позовної давності. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися\~\~\~\~ про\~\~\~\~ порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.1 та 5 ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку шляхом направлення вимоги позичальнику або ж у судовому порядку. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Нормами ст.267 ЦК України визначено - якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Позивач, враховуючи об`єктивні причини звернення до суду із захистом своїх прав та інтересів, виокремлює введення воєнного стану на території країни. Попри зазначену норму статті 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», де зазначається, що скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється, існує низка рішень рекомендаційного характеру, які були видані Радою Суддів України. Зокрема, 2 березня 2022 року РСУ опублікувала рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, де зазначила, що процесуальні строки по можливості продовжуються щонайменше до закінчення воєнного стану. Тому введення в Україні режиму воєнного стану 24 лютого 2022 року на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та подальше продовження режиму воєнного стану є об`єктивною та поважною причиною пропуску процесуальних строків, встановлених законом та судом. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в своїй постанові від 29 вересня 2022 р. у справі № 500/1912/22 дійшов висновку, що протягом дії воєнного стану суворе застосування судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду». Окрім того, згідно розділу «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 19, за змістом якого, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Позивач не звертався до суду з клопотанням про поновлення строку позовної давності для подання позову до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, визнавши у запереченнях на відзив відповідача, що строки позовної давності закінчилися, однак автоматично продовжуються щонайменше до закінчення воєнного стану. За змістом статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтями 526,\~ 530,\~ 610, 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 10.11.2022 у справі №990/115/22, поновлення пропущеного процесуального строку здійснюється судом, якщо такий пропуск чи неможливість вчинення відповідної процесуальної дії зумовлена саме обмеженнями, впровадженими через карантин. Для поновлення строку недостатньо лише посилання на наявність таких обмежень. Необхідним є наведення конкретних обставин та надання скаржником відповідних доказів на підтвердження їх існування, а також доведення їх впливу на своєчасність реалізації ним своїх прав. Також, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку. Тому, що стосується не звернення з позовом до Відповідача у період дії воєнного стану, то ця обставина могла унеможливити дотримання такого строку Позивачем за умови надання ним до суду належних доказів того, як саме введення воєнного стану обумовило пропуск строку на звернення до суду з позовом, та могла б бути визнаною поважною причиною для поновлення процесуального строку. Позивач звернувся до суду 30.09.2024, тобто з пропуском встановленого ст.257 ЦК України строку позовної давності. Відповідно до ст.262 ЦК України, заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Тому, заміна кредитора у зобов`язанні, у зв`язку з відступленням права грошової вимоги до фізичних осіб боржників, не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Зважаючи на відсутність клопотання позивача про поновлення строків позовної давності та належних доказів пропуску строків звернення до суду, заявленого відповідачем клопотання про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском строку звернення до суду та те, що пропуск позовної давності є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову, вважаю за потрібне відмовити в задоволенні вимог за пропуском строку\~ позовної давності. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи, що представник відповідача подав заяву про надання доказів понесених позивачем судових витрат на правову допомогу в п`ятиденний строк з дня винесення судового рішення, тому йому потрібно встановити строк до 13 травня 2025 року для подання цих доказів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed