Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою, у якій просила продовжити обмежувальний припис стосовно її колишнього чоловіка [PERSON] на строк 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання (перебування) з постраждалою особою [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] , [INFO] перебувати в місці проживання (перебування) з постраждалими дітьми сином [PERSON] та сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] [INFO] наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання (перебування) постраждалих осіб [PERSON] та їхніх дітей - сина [PERSON] та сина [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] , [INFO] вести телефонні переговори, листування через будь які месенджери (вайбер, телеграм ін. додатки), електрону адресу чи соціальні мережі з постраждалою особою [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу [PERSON] та їхніх дітей сина [PERSON] та сина [PERSON] , якщо вона разом з дітьми за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними. В обґрунтування вимог заяви [PERSON] зазначила, що із заінтересованою особою [PERSON] вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.02.2025. На протязі тривалого часу вона потерпала від фізичного та психологічного насильства з боку колишнього чоловіка. Проте не зверталася до поліції через страх та осуд. А також через постійні маніпуляції та залякування кривдника, факти домашнього насильства замовчувалися. Випадки домашнього насильства почали ставати дедалі часті та спричиняли негативний наслідок на фізичне та психологічне здоров`я заявниці, а також на психологічний стан дітей. 04 січня 2025 року через черговий випадок вчинення насильства стосовно неї, а також через страх за своє життя та здоров`я та здоров`я своїх дітей вона викликала поліцію. За фактом вчинення [PERSON] відносно неї 04 січня 2025 року домашнього насильства, постановою Тернопільського міськрайонного суду від 21 січня 2025 року (справа № 607/907/25), [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173 -2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Після вчинення насильства заявниця звернулася до суду з заявою про винесення обмежувального припису через страх за себе та дітей, а також з метою забезпечення безпеки та припинення повторного вчинення домашнього насильства щодо неї колишнім чоловіком та 02.01.2025 року Тернопільським міськрайонним судом було винесено рішення про видачу обмежувального припису у вигляді заходів тимчасового обмеження прав [PERSON] , поклавши на нього на строк 3 (три) місяці відповідні обов`язки. Обмежувальний припис стосовно кривдника [PERSON] було видано на 3 (три) місяці протягом дії якого він неодноразово порушував його обмеження. Кривдник продовжував вчиняти психологічне насильство, принижував її, погрожував їй фізичною розправою. Заінтересована особа продовжує надалі психологічно принижувати, вчиняє психологічний тиск на заявницю. Продовжує їй телефонувати, писати у різні месенджери та завдавати психологічної шкоди її здоров`ю. Маніпулює дітьми, а також погрожує спалити будинок. Аналізуючи поведінку кривдника, знаючи його агресію та не керованість заявниця, впевнена, що він може таке зробити. Їй дуже страшно та тривожно за себе та своїх дітей. Такі дії кривдника мають дуже негативний вплив на її психологічний стан, а також на психологічний стан дітей. Через те, що насильство щодо неї вчинялося завжди у присутності дітей, вони стали дуже не спокійні, налякані, тривожні. Їхній стан пов`язаний з постійним насиллям у сім`ї. У зв`язку з цим дітям потрібна реабілітація у психолога. Станом на зараз їх емоційний стан став стабільніший, діти стали спокійніші, веселіші, комунікабельніші, діти перестали боятися та спокійно можуть гуляти з іншими дітьми, гратися. Це завдяки припиненню насильства щодо їх матері та забезпечення відносно безпечного простору для дітей. Тому їй дуже важливо, щоб їхній стан таким і залишався надалі. А тому потрібно уникати насильства та агресії щодо неї та них. Отож, зважаючи на вказане вона переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення насильства [PERSON] щодо неї, та дітей, а також настання тяжких наслідків для її здоров`я і здоров`я дітей є дуже високою, і тому звертаюся до суду з заявою про видачу обмежувального припису, оскільки попередні заходи вжиті поліцією та судом до кривдника виявились неефективними та не захистили від насильства. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.05.2025 відкрито провадження по справі. Заявниця [PERSON] у судовому засіданні вимоги, викладені у заяві підтримала, просила задовольнити з підстав наведених у ній. Пояснила, що її колишній чоловік [PERSON] піднімав на неї руку, висловлювався до неї нецензурно в присутності дітей. Хоча судом і був виданий обмежувальний припис стосовно [PERSON] , проте він і надалі пише погрози на месенджери. У зв`язку із такими діями колишнього чоловіка, їй дуже страшно та тривожно за себе та своїх дітей. Заінтересована особа [PERSON] будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, направивши на електронну адресу суду заяву про те, що він не може з`явитися на засідання суду, оскільки проходить службу у війську. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.02.2025 справа №607/24891/24. Заявниця стверджує, що разом із дітьми мешкає у будинку своїх батьків, за адресою: [ADDRESS] . Так, постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/907/25 від 21 січня 2025 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки чинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини [PERSON] , а саме у смс повідомленнях висловлював образи, принижував, чим порушив вимоги п.3, п.14, ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Також, 02 січня 2025 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано обмежувальний припис щодо [PERSON] , [INFO] , адреса місця проживання: [ADDRESS] , на строк 3 (три) місяці, яким встановлено наступний захід тимчасового обмеження прав кривдника: заборонити [PERSON] , [INFO] , перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] , [INFO] , а саме у будинку за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] , [INFO] , наближатися на відстань ближче 300 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Відтак, до виниклих правовідносин підлягають застосуванню наступні норми процесуального та матеріального права. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Верховним Судом у постанові № 753/4405/20 від 12 квітня 2022 року зазначено, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Закон визначає, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні (ст. 350-6 ЦПК України). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Згідно із ч. 1 ст. 350-7 ЦПК України, за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу. Суд звертає увагу, що при вирішенні питання про продовження обмежувального припису має досліджувати ризики повторного вчинення насильства, а не факт його первинного вчинення. Продовження дії обмежувального припису насамперед є необхідним у разі встановлення судом існування високого рівня вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, та реальності таких ризиків, у відповідності до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд зазначає, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. За таких обставин, виходячи з встановлених фактичних обставин справи, пояснень заявниці, враховуючи, що після видачі обмежувального припису, [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно заявниці та оцінюючи вірогідність продовження чи повторного вчинення таких дій заінтересованою особою по відношенню до заявниці, настання відповідних наслідків їх вчинення, суд наголошує про наявність ризиків продовження вчинення домашнього насильства щодо заявниці, тому продовження обмежувального припису є необхідним та виправданим задля запобігання більш тяжким наслідкам та невідкладного захисту заявниці. При вирішенні даної заяви в частині виду обов`язків, які покладаються на [PERSON] , суд не виходить за межі ухваленого Тернопільським міськрайонний судом рішення від 02.01.2025 у справі №607/28148/24, оскільки вирішує питання щодо наявності підстав для продовження обов`язків визначених вказаним рішення суду. У випадку наявності підстав для покладення на [PERSON] нових обов`язків, які не передбачені рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.01.2025 ухваленим в справі №607/28148/24, заявник [PERSON] вправі звернутись із відповідною заявою про видачу обмежувального припису до суду в порядку, визначеному цивільним процесуальним законодавством України. Таким чином, заява [PERSON] підлягає задоволенню частково, а обмежувальний припис продовженню із застосуванням обмежень, визначених рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/28148/25 від 02.01.2025 щодо [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднести за рахунок держави. Згідно ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про продовження обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. На підставі наведеного,

Outcome: partial