Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі - ТОВ «Споживчий центр»), в особі представника Ларіонова Костянтина Олександровича, через систему «Електронний суд» звернулось до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі [PERSON] , відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором №16.04.2024-100003899 від 16.04.2024 у розмірі 11880 грн. та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16.04.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений Кредитний договір (оферти) №16.04.2024-100003899, який був підписаний електронним підписом позичальника, згідно з яким товариство надало відповідачу кредит у розмірі 4000 грн., строком на 63 дні. Позивачем свої зобов`язання за договором виконано в повному обсязі, однак, [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим, станом на 17.06.2024, утворилась заборгованість у розмірі 11880 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4000 грн., по процентам в розмірі 5880 грн., по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання у розмірі 2000 грн.. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу та судовий збір. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 04.03.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Представник позивача, повідомлений через систему Електронний суд». Крім того в прохальній частині позовної заяви міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача (а.с.5 на звороті). Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений. Направлена на адресу відповідача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.28-29), що відповідно до ч. 8\~ст. 128 ЦПК України\~вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд. Також, на офіційному сайті Канівського міськрайонного суду Черкаської області були зазначені відомості про дату та час розгляду справи. Відповідно до ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2\~ст. 191 ЦПК України. Станом на 07.05.2025 клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно ч.13\~ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Тому, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступних висновків. Згідно з\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 5 ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~визначено способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі. Судом встановлено, що 16.04.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем укладено кредитний договір № 16.04.2024-100003899, який складається з: пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти); заявки кредитного договору № 16.04.2024-100003899 (кредитної лінії); відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору договір № 16.04.2024-100003899 (кредитної лінії) (а.с.17-21). Зазначений кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника\~одноразовим ідентифікатором для підписання кредитного договору «Е921» та електронним підписом кредитора. Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №16.04.2024-100003899 від 16.04.2024, заборгованість [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) по кредитному договору №16.04.2024-100003899 від 16.04.2024 складає: 4000 грн.\~основний борг; 5880 грн. проценти; 2000 грн. неустойка. Разом 11880 грн. Проценти по кредиту нараховані за період з 16.04.2024 по 17.06.2024 (а.с.10). У кредитному договорі (заявці, відповіді позичальник про прийняття пропозиції) зазначені реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів Позичальнику за даним та наступними договорами: 4149-43хх-хххх-2926, дата видачі кредиту 16.04.2024(п. 1); сума кредиту\~4000 грн. (п. 2), строк на який надається кредит\~63 дні з дати видачі кредиту (п.3); дата повернення (виплати) кредиту\~ 17.06.2024 (п.4). Визначено, що первинний період користування кредитом - 21 день з дня його надання (п. 5). Процентна ставка за користування кредитними коштами\~2% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом кожних 21 днів з дня отримання чергового траншу включно. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку (п. 7). Процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка в розмірі 2,5% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім періоду застосування процентної ставки «Економ». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку (п.8). У п. 11 зазначено, що проценти за черговий період сплачуються в останній день чергового періоду відповідно; кількість плазі сплати процентів дорівнює кількості періодів , за які сплачують проценти. Сума кредиту у розмірі 4000 грн. сплачується одним платежем в останній день строку, на який надається кредит. Пунктом 14 визначено орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача\~9880 грн., загальні втрати за споживчим кредитом 5880 грн., орієнтовна реальна річна процентна ставка\~100724,32%. Неустойка у в розмірі 100 грн., яка нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від сум невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання (п. 15). У п. 18 зазначено, що способом ідентифікації та верифікації споживача: отримання ідентифікаційних даних через Систему BankID НБУ. Даний електронний кредитний договір (оферту) укладено у порядку, передбаченому\~ЗУ «Про електронну комерцію»\~і він не є ні договором приєднання/його частиною у розумінні\~ст. 634 ЦК України, ні публічним договором у розумінні\~ст. 633 ЦК України\~(п. 1.1 Пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти)). У кредитному договорі зазначені прізвище, ім`я та по батькові позивача як позичальника, його ідентифікаційний код, серія і номер паспорта, адреса проживання, номер його мобільного телефону. Факт отримання [PERSON] кредитних коштів підтверджується квитанцією Liqpay 2450865689, згідно якої 16.04.2024 на рахунок Visa [NUMBER] було перераховано 4000 грн. Призначення: видача за договором кредиту №16.04.2024-100003899 (а.с.16). Відповідно до п. 5 ч. 1\~ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положень\~ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень\~ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. У справі № 561/77/19 від 16.12.2020 Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив: «Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2\~ст. 639 ЦК України.) Абзац 2 ч. 2\~ст. 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205,\~207 ЦК України). Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі». Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19. Згідно зі\~ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію»\~, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог\~законів України\~"Про електронні документи та електронний документообіг"\~та ЗУ «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Кредитний договір № 16.04.2024-100003899 від 16.04.2024 підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «Е291», який був власноручно введений відповідачем для електронного підпису. Зазначений підпис підтверджує, що відповідач ознайомився та погодився з усіма умовами договору. Отже, сторони погодили усі істотні умови та уклали в належній формі кредитний договір. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». Відповідно до ч. 12\~ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»\~електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Тому, відповідач за допомогою електронних засобів, доступ до яких був отриманий ним особисто і за власною ініціативою, ознайомився з усіма умовами кредитного договору, мав достатньо часу і можливостей для такого ознайомлення, погодив ці умови, а отже, взяв на себе передбачені договором зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України,\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі\~статтею 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша\~статті 530 ЦК України). Квитанцією Liqpay 2450865689 підтверджується факт отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 4000 грн. 16.08.2024, оскільки в ньому зазначені номер його банківської карти. Зазначений номер банківської карти вказаний у кредитному договорі, як такі, що належать відповідачу. Доказів того, що банківська карта із зазначеним номером не належить відповідачу, що кошти не надходили на цю банківську карту, відповідач суду не надав, а тому суд дійшов висновку, що відповідач 16.04.2024 отримав кредитні кошти в розмірі 4000 грн.. Відповідно до п. 4 кредитного договору (заявки та відповіді позичальника про прийняття пропозиції кредитного договору) дата повернення (виплати) кредиту\~17.06.2024. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач повернув одержану суму кредиту. Суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми кредиту в розмірі 4000 грн. є обґрунтованою. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1\~ст. 1056-1 ЦК України\~процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до зазначених вище умов кредитного договору відповідач мав сплачувати проценти у розмірі 2% на день упродовж перших 21 днів з 16.04.2024 включно та 2,5% протягом наступних днів користування кредитом до 17.06.2024. Водночас,\~ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 № 3498-IX, який набрав чинності 24.12.2023, пунктом 5\~розділу І цього закону, внесені зміни до ст.\~8\~та\~Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування». Так, ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування»\~доповнено ч. 5, у якій зазначено, що\~максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. А\~Прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про споживче кредитування»\~доповнені п. 17 у якому зазначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності\~ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Водночас у п. 2 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг»\~зазначено, що\~дія\~пункту 5\~розділу\~I\~цього Закону\~поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Тобто, вимоги п. 17\~Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування», відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», діють лише щодо договорів про споживчий кредит, які були укладені до набрання чинності цим Законом (до 24.12.2023) і лише, якщо строк їх дії продовжувався після набрання чинності цим Законом. У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку, що оскільки кредитний договір у цій справі був укладений 16.04.2024, тобто після набуття чинності\~ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», то на нього не поширюється п. 17\~Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування». На підставі наведеного, умови кредитного договору у цій справі, щодо нарахування процентів у розмірі 2% на день упродовж перших 21 днів з 16.04.2024 включно та 2,5% протягом наступних днів користування кредитом до 17.06.2024, не відповідають вимогам ч. 5\~ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», а тому за цей період слід застосовувати процентну ставку у розмірі 1% в день. У матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач сплачував проценти за кредитним договором. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення процентів за період з 16.04.2024 по 17.06.2024 є правомірною в частині стягнення 2520 грн. (4000 грн. х 1% х 63 дня). Згідно зі статтями\~525,\~526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а аза відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Статтею 549 ЦК України, зазначено, що неустойкою( штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Як суд встановив вище, відповідач своєчасно умови кредитного договору не виконав, суму кредиту не повернув, проценти за користування кредитними коштами не сплатив. Позивач просить стягнути неустойку у розмірі 2000 грн. Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень\~ЦК України у\~період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Згідно зі\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення неустойки в розмірі 2000 грн. є безпідставними. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України). Підсумовуючи наведене, вивчивши матеріали справи, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази безпосередньо досліджені в судовому засіданні, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а у сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, виходячи з мотивів наведених вище,

Outcome: partial