Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-01 00:00:00

09 вересня 2024 року позивачі звернулись до суду з позовними вимогами до [PERSON] , третя особа: Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.06.2021 року між нашим покійним сином [PERSON] , який загинув на війні [INFO] , та відповідачем [PERSON] укладений шлюб. У шлюбі народився онук [PERSON] , [INFO] . З початком повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України та оголошенням мобілізації в країні, наш єдиний син [PERSON] добровільно мобілізувався до лав ЗСУ, який [INFO] загинув на війні від ворожого обстрілу. За час життя їхнього сина, відносини між позивачами та невісткою були добрі, ми вільно спілкувалися, зустрічалися, нам невістка давала онука для спільного проведення часу. Після смерті сина [PERSON] , відповідачка змінила своє відношення до позивачів, вимагала віддати їй автомобіль та квартиру, щоб продати або здавати в оренду, маніпулюючи онуком: не даватиме бачитися з дитиною. Син перед самою загибеллю попросив позивачів зберігти квартиру для його сина, а автомобіль сина для позивачів як пам`ять про сина, у зв`язку з цим не бажали його продавати, а запропонували невістці сплатити її частку. З тих пір, та в останні місяці відповідачка не дає бачитися з онуком, на смс-повідомлення не відповідає, а якщо і відповідає то вимагає віддати їй майно, а побачитися із онуком можливо буде лише коли віддамо майно. Позивачі мають бажання бачитися із онуком і приймати участь у його вихованні. Позивачі вважають, що матір онука порушує право дитини на нормальний духовний розвиток та розвиток особистості, оскільки нормальним розвитком є такий, в якому беруть участь як батьки, так і дідусь з бабусею, якщо інше не встановлено судом. Ураховуючи, що відповідачка перешкоджає у побаченнях з онуком, позивачі звернулись до суду з вказаним позовом та просять захистити їх прав та інтереси шляхом усунення перешкод у спілкуванні з онуком із встановленням графіку для зустрічей та участі діда та баби у вихованні онука. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільна справа розподілена судді Київського районного суду м. Одеси Скриль Ю.А. Ухвалою суду від 10.09.2024 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 10.10.2024. Від представника відповідача 09.10.2024 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та надати можливість ознайомитись з матеріалами справи для підготовки відзиву на позовну заяву. Підготовче засідання відкладено на 13.11.2024, проведення якого також за клопотанням представника відповідача відкладено на 11.12.2024. Від третьої особи 11.11.2024 надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи Висновку від 31.10.2024 № Ко-944; Н-1088 «Про визначення способів участі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ». Висновок долучений до матеріалів справи. У підготовчому засіданні 11.12.2024 представник відповідача повідомив, що о 13:30 годині 11.12.2024 до канцелярії суду подані клопотання про зупинення провадження по справі та заяву про виклик свідків та залучення доказів по справі. Ухвалою суду від 11.12.2024 у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі відмовлено. Заяву представника відповідача адвоката Бандиш Г.І. про виклик свідків та залучення доказів, датоване 10.12.2024, ухвалою суду від 11.12.2024 повернуто без розгляду. У підготовчому засіданні 03.02.2025 представник відповідача заявив клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, через несплату в повному обсязі судового збору відповідно до вимог п. 2 ч. 7 ст. 6 Закону України «Про судовий збір». Ухвалою суду від 03.02.2025 клопотання представника відповідача задоволено, позовну заяву залишено без руху, надано п`ятиденний строк для усунення недоліків: доплатити судовий збір у розмірі 1211,20 гривень та надати підтверджуючі документи. Представником позивачів 03.02.2025 через систему «Електронний суд» подано заяву про усунення недоліків, доплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн та долучено оригінал платіжної інструкції. У підготовчому засіданні від 10.03.2025 за участю сторін та їх представників, вислухавши думку сторін, які не заперечували проти закриття підготовчого засідання, суд на місці ухвалив закрити підготовче засідання та призначити справу до розгляду по суті, призначене судове засідання на 31.03.2025. У судовому засіданні вислухана позиція сторін, встановленні фактичні обставини справи, оголошено перерву у дослідженні доказів до 28.04.2025. У судовому засіданні 28.04.2025 сторона позивача погодилась з висновком Київської районної адміністрації Одеської міської ради як органу опіки та піклування та просила суд задовольнити позовні вимоги в частині встановлення систематичних зустрічей 1 раз на місяць, тим самим відмовившись від позовних вимог в частині встановлення систематичних побачень 2 рази на місця. Сторона відповідача з урахуванням висловленої позиції позивачів, підтримала позовні вимоги, просила задовольнити. При цьому під час розгляду справи по суті відповідачка зазначила, що після смерті її чоловіка позивачі звинувачували її у смерті їх сина, своїм ставленням до неї змусили прийняти нею рішення переїхати з квартири, де проживали разом з чоловіком. Внсалідок цього відносини між ними погрішились. Активної участі у вихованні онука дід з бабою не брали, підтримки від них вона не відчувала. Також зазначила, що після їх зустрічей з дитиною через зіпсовані стосунки між ними, відповідачка психологічно відчувала себе погано, що відображалося на стані малолітньої дитини. Заперечувала проти тверджень позивачів, що її цікавить лише майно та гроші: після смерті чоловіка вона не вступила у спадщину, а подала відповідну заяву нотаріусу лише в інтересах свого малолітнього сина. Висловлюючись у розмовах з позивачами з приводу майна та грошових коштів, на меті переслідувала лише захист майнових права та інтересів дитини щодо можливості бути забезпеченим та матеріально захищеним у житті. Представник Київської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання 28.04.2025 не з`явився, надав суду заяву, відповідно до якої просив розглядати справу за відсутності представника третьої особи, при вирішенні спору покладається на розсуд суду та зазначила, що згідно з висновком від 31.10.2024 № Ко-944; Н-1088 «Про визначення способів участі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] » вважає за доцільне встановити порядок та спосіб участі позивачів у вихованні з дитиною кожної третьої суботи місяця з 17 00 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин у присутності матері [PERSON] . Стаття 263 ЦПК України\~регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями\~12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі\~статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, вислухавши учасників справи, взявши до уваги свідчення свідків, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їх правовідносини. 12.06.2021 року між [PERSON] та [PERSON] 12.06.2021 укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 12.06.2021 Звенигородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №61. У подружжя від шлюбу народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 16.02.2022 серії [NUMBER] , актовий запис № 575. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Згідно пояснень сторін, які ніким не оспорюються, син позивачів та чоловік відповідачки [PERSON] загинув внаслідок ворожого обстрілу під час повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України. Згідно з наданими сторонами в судовому засіданні поясненнями, судом встановлено, що після смерті [PERSON] , відносини між позивачами та відповідачкою погіршились внаслідок непорозумінь з приводу користування та розпорядження майном, а також через висловлювання позивачів на адресу відповідачки, які остання сприйняла образливими. Внаслідок цього, позивачі як дід та бабуся не мають можливості бачитись з онуком через небажання відповідачки з ними зустрічатися та бачитись, таким чином фактично перешкоджаючи рідним дідусю та бабусі у спілкуванні та прийнятті участі у вихованні малолітнього онука [PERSON] . Відповідно до Висновку Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 31.10.2024 № Ко-944; Н-1088 «Про визначення способів участі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] », мати дитини [PERSON] надала заяву, в якій зазначила, що заперечує проти визначення способу участі впозивачів у вихованні її сина, оскільки вони не приймають участь у його вихованні, в матеріальній та духовній підтримці. Згідно з вказаним висновком [PERSON] та [PERSON] запропонували графік побачень у суботу першого та четвертого тижня кожного місяця з 16 години 00 до 19 години 00 хвилин за місцем проживання дитини, у парках відпочинку, на дитячих майданчиках, у розважальних закладах, у присутності матері до досягнення онуком трирічного віку. Також у висновку зазначено, що [PERSON] та [PERSON] за місцем проживання характеризуються позитивно. За висновком щодо визначення способів участі у вихованні та спілкуванні батька з малолітньою дитиною, орган опіки та піклування вважає за доцільне встановити порядок та спосіб участі позивачів у вихованні з дитиною кожної третьої суботи місяця з 17 00 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин у присутності матері [PERSON] . При цьому зазначив, що спілкування позивачів з малолітнім [PERSON] має відбуватися за умови забезпечення діда, бабусею необхідного духовного, фізичного і морального розвитку дитини, з урахуванням режиму дня малолітньої дитини. Також судом врахований наданий стороною відповідача Висновок за результатами психологічного обстеження дитини від 24.09.2024, відповідно до якого [PERSON] не можна розлучати з біологічною матір`ю навіть на короткі проміжки часу, усі зустрічі з іншими особами мають проходити в присутності матері. Психологом взято до уваги наявність конфліктних стосунків матері дитини та дідуся і бабусі онука. Відповідно до частин 1-4\~ст. 150 СК України, батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»\~визначає, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 3 статті 9 вказаної Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 4 Конвенції про контакт з дітьми, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Згідно з частиною 1\~статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Стаття 141 СК України\~визначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з положеннями частини першої, другої\~статті 160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. За\~статтею 153 СК України\~мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до положень\~статті 157 СК України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Нормами статті 257 СК України визначено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки та інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Статтею 258 СК України передбачено, що баба і дід мають право на самозахист внуків. Баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Згідно зі\~статтею 158 СК України\~за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. У пункті 54 рішення ЕСПЛ «Хант проти України» (від 07.12.2006 року) суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27 листопада 1992 року) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78.) Практика ЕСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об`єднання сім`ї. (Справа «Савіни проти України» від 18.12.2008 року, «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24.02.1995 року). Із системного аналізу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини ст.\~7,\~141,\~159 СК України\~випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною родичів, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип прав та обов`язків інших членів сім`ї та родини на спілкування з дитиною може бути обмежений судом в інтересах дитини. У постанові від 11.12.2019 в справі № 753/15487/18 Верховний Суд зазначив, що «відповідно до\~статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Суд першої інстанції, встановивши, що між сторонами склалися стосунки, які позбавляють позивача можливості регулярно спілкуватися з дітьми, відповідач чинить перешкоди у спілкуванні батька з дітьми, які проживають з матір`ю, дійшов правильного висновку про доцільність спілкування батька з дітьми без присутності матері». Із досліджених судом доказів можна зробити висновок про те, що дитина проживає разом із відповідачкою, яка проживає в м. Одесі, а у позивачів рідних діда та бабусі, які проживають у Черкаській області, існують перешкоди в спілкуванні з онуком, зокрема у вигляді неможливості систематичних побачень із ним, спілкуватись по телефону та за допомогою месенджерів через вік дитини, якій виповнилось 3 роки, неможливо. До того ж судом беззаперечно встановлено, що між сторонами по справі склалися конфліктні,\~\~неприязні стосунки, відсутність компромісу щодо порядку зустрічей та участі у вихованні дитини, які самі по собі не можуть впливати,\~\~та як наслідок, усунути позивачів від спілкування з онуком, оскільки особисті конфліктні відносини між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини. Дідусь та бабуся беззаперечно мають право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у його вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Втім порядок побачень дідуся і бабусі з дитиною має бути встановлений, насамперед, з урахуванням інтересів самої дитини, які мають пріоритет над інтересами сторін. При цьому, вирішуючи питання щодо спілкування позивачів з онуком з урахуванням віку дитини, виходячи з пріоритету прав дитини, яка не може бути заручником особистих відносин сторін, беручи до уваги бажання дідуся і бабусі піклуватися про онука, ураховуючи важливість традицій і культурних цінностей для захисту і гармонійного розвитку дитини, суд дійшов висновку, що встановлені обставини свідчать про доцільність задоволення позову. Визначаючи конкретний порядок участі позивачів у вихованні дитини, суд враховує, що форми й методи виховання дитини не повинні суперечити\~Конституції України\~(стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року (статті 8,12, 16, 19, 28, 31, 32, 34, 36, 37), Декларації прав дитини,\~Закону України «Про охорону дитинства»\~та приймає до уваги те, що позивачі бажають брати участь у вихованні рідного онука і таке спілкування не перешкоджатиме нормальному розвитку дитини. Суд також вважає необхідним роз`яснити сторонам, що побудова відносин має здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях любові і поваги, взаємодопомоги і підтримки. Сторони не повинні поглиблювати конфліктну ситуацію, захищаючи свої власні інтереси, а намагатись проявити справжню турботу, реалізувати свої права шляхом домовленості і забезпечити належні умови для розвитку дитини. Отже, суд вважає за доцільне зобов`язати відповідачку [PERSON] не чинити перешкоди позивачам [PERSON] та [PERSON] у спілкуванні з онуком [PERSON] . Встановити порядок спілкування дідуся та бабусі з онуком шляхом встановлення систематичних побачень кожної третьої суботи місяця з 17 00 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин у присутності матері [PERSON] . Відповідно\~ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалюючи рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. У зв`язку із задоволенням позову з урахуванням висловленої позиції позивачів щодо відмови від позовних вимог в частині встановлення систематичних побачень 2 рази на місця, та підтримання позовних вимог з урахуванням висновку Київської районної адміністрації Одеської міської ради як органу опіки та піклування щодо встановлення систематичних зустрічей 1 раз на місяць, судові витрати зі спати судового збору у розмірі 1211,20 (2422,40:2) покладаються на відповідачку.

Outcome: approved