Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

[PERSON] 08.10.2024 звернувся до суду з позовом, в якому просив поновити його у батьківських правах стосовно дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Обґрунтовуючи свої вимоги зазначив, що розпорядженням Знам`янської РДА від 18.05.2017 над його дітьми [PERSON] та [PERSON] встановлено опіку, а опікуном призначено його мати [PERSON] , оскільки він часто їздив на заробітки та мало часу приділяв вихованню дітей. Надалі, рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 29.08.2018 його позбавлено батьківських прав стосовно дітей. Після ухвалення судового рішення він зрозумів, що вів неправильний спосіб життя, поступово став на шлях виправлення, змінив свою поведінку та почав більше часу приділяти дітям, які проживають разом зі своїм опікуном. Оскільки наразі підстави, які стали причиною позбавлення його батьківських прав, зникли, тому він звернувся до суду з цим позовом. Представник відповідача подала суду відзив, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на відсутність будь-яких відомостей, які б свідчили, що позивач змінив свою поведінку та приймає участь у вихованні дітей. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Позивач також пояснив, що на час, коли дітей було відібрано, він з дружиною разом вже не проживав, вони були розлучені, діти залишилися разом з матір`ю, а він мешкав неподалік. За рік до того мати дітей захворіла на психічну хворобу, за дітьми не доглядала, умови їх проживання були незадовільні, тому соціальними службами було прийнято рішення про їх відібрання та поміщення до соціального центру. Він хотів одразу дітей забрати до себе, однак представники соціальної служби поставили вимогу, що у нього має бути власне житло, бажано в іншому районі, щоб мати дітей не знала про їх місцезнаходження, а також стабільний заробіток. Оскільки ні власного житла, ні грошей для його придбання у нього не було, він поїхав на заробітки до Польщі. Перебуваючи на заробітках йому зателефонували із соцслужби та повідомили, що дітей мають намір усиновити, тому він приїхав в Україну і попросив свою матір, щоб вона оформила над дітьми опіку. Після цього дітей передали під опіку бабусі, а він повернувся до Польщі заробляти кошти. Перебуваючи там, він дізнався, що заочним рішенням суду в 2018 році його та мати дітей позбавили батьківських прав. В Україну він повернувся у 2021 році, одразу хотів поновити свої батьківські права, однак на той час йому роз`яснили, що це неможливо. До дітей він регулярно приїжджає, також постійно спілкується з ними в телефонному режимі, матеріально забезпечує, бажає, щоб діти були поруч з ним. Зараз він зареєстрований як фізична особа-підприємець, середньомісячний дохід становить 40 000 грн, вдруге одружений, в шлюбі має малолітню доньку, вони проживають в орендованому будинку, дружина не заперечує проти того, що його старші діти будуть проживати разом з ними. Наскільки йому відомо, мати дітей періодично проходить лікування, на даний час знаходиться за кордоном. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги та пояснила, що позивач є її сином, його діти знаходяться під її опікою. До того, як дітей відібрали, їх мати захворіла на психічну хворобу і поки вона була на лікуванні, на прохання сина вона приїжджала та допомагала з дітьми. Після лікування стан матері дітей покращився, однак через рік почалося загострення, вона себе неадекватно поводила, тому її знову відправили на лікування, а дітей відібрали та помістили до соціального центру. Батькові дітей не віддали, оскільки у нього була невелика заробітна плата та відсутнє власне житло в іншому районі, однак він постійно відвідував дітей в соціальному центрі. Потім він поїхав до Польщі на заробітки, а коли дітей хотіли передати на усиновлення, тоді син попросив її оформити над ними опіку. Будучи за кордоном та після повернення в Україну він з дітьми весь час спілкується як особисто, так і в телефонному режимі, матеріально забезпечує, перебуваючи в Польщі постійно надсилав кошти та речі для дітей, які на даний час хочуть бути разом з батьком. Представник третьої особи - особи органу опіки та піклування, в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала та вважала за можливе поновити батьківські права позивача з підстав, викладених у висновку. Заслухавши пояснення позивача, його представника та третіх осіб, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] з 13.11.2008 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 09.03.2016, що набрало законної сили 19.03.2016. За період шлюбу у позивача та [PERSON] народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Розпорядженням голови Знам`янської районної державної адміністрації Кіровоградської області №130-р від 18.05.2017 над малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] встановлено опіку, опікуном призначено їх бабу - [PERSON] (третя особа у справі). Надалі, рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 29.08.2018 у справі №609/456/18 (провадження №2/609/324/2018), яке набрало законної сили 10.10.2018, позивача та [PERSON] позбавлено батьківських прав стосовно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Підставою позбавлення батьківських прав стало ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Згідно з довідкою, виданою 23.09.2024 виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з опікуном [PERSON] по [ADDRESS] . В свою чергу, позивач проживає по [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON] та їх спільною малолітньою донькою [PERSON] , що підтверджується довідкою та характеристикою, виданими 25.09.2024 головою квартального комітету №33 м.Знам`янка Кропивницького району Кіровоградської області. За місцем проживання позивач характеризується позитивно. За змістом висновку виконавчого комітету Знам`янської міської ради Кіровоградської області як органу опіки та піклування №01-40/156/4 від 31.03.2025, позивач [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 19.08.21), від якого мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Взаємовідносини в сім`ї довірливі та доброзичливі, проживають в орендованому будинку, умови проживання задовільні. Для виховання дітей передбачені окремі місця для сну, відпочинку та занять. Позивач раніше не судимий, займається підприємницькою діяльністю, станом на 01.03.2025 заборгованість зі сплати аліментів на дітей [PERSON] та [PERSON] у нього відсутня. Дружина не заперечує та підтримує наміри чоловіка щодо поновлення батьківських прав, мотивуючи тим, що між нею та дітьми склалися доброзичливі та довірливі стосунки. Під час бесіди працівниками служби встановлено, що опікун [PERSON] погоджується з рішенням батька щодо поновлення батьківських прав та передачею дітей в його сім`ю. Діти також висловили своє бажання проживати в сім`ї батька, що підтвердили письмово. Приймаючи до уваги зазначене, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей, орган опіки та піклування вважає доцільним поновлення батьківських прав позивача. Так, згідно з ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства. Пунктами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У частині 1 ст.9 зазначеної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Забезпечення найкращих інтересів дитини - це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною 1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з ч.2, 4 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.1, 4 ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Такі обставини потрібно встановлювати через призму якнайкращих інтересів дитини та пріоритету збереження сімейних зв`язків, які можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, зокрема у разі, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною. До уваги береться також зміна способу життя особи, позбавленої батьківських прав, зміна ставлення до дитини та її виховання. Не менш важливим є глибина та стійкість позитивних змін, що можуть бути підставою для поновлення батьківських прав. При поновленні батьківських прав перш за все суд дотримується принципу охорони інтересів дитини, оскільки позбавлення батьківських прав проводилося в її інтересах. В цій справі позивач [PERSON] просив поновити його батьківські права, обгрунтовуючи тим, що він змінив своє ставлення до обов`язків з виховання дітей та про їх піклування, весь час підтримує зв`язок зі своїми дітьми, які, в свою чергу, виявляють прихильність до нього. Такі доводи позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Судом встановлено, що позивач змінив умови свого життя, створив родину, має стабільний заробіток та місце проживання. Своєю поведінкою позивач підтвердив зміни у ставленні до дітей та їх вихованні, він приділяє їм належну увагу, їх розвитку та матеріальному забезпеченню, має беззаперечне бажання виконувати батьківські обов`язки стосовно своїх дітей. На даний час може повністю їх забезпечувати як матеріально, так і шляхом належного виховання. Наявність обставин, за яких позивача було позбавлено батьківських прав, судом не встановлена. Підстав, передбачених ст.169 СК України, за яких неможливе поновлення батьківських прав, судом також не встановлено. Наявний у справі висновок органу опіки та піклування є належним чином мотивований. При вирішенні питання про поновлення батьківських прав, судом взято до уваги думку опікуна дітей, яка позитивно ставиться до рішення позивача щодо поновлення батьківських прав та передачі дітей в його сім`ю, вважаючи, що це буде в їх найкращих інтересах. Підтвердила, що позивач ніколи не втрачав зв`язок зі своїми дітьми, весь час спілкувався з ними, матеріально допомагав. Також судом прийнята до уваги думка дітей, які в присутності працівників служби у справах дітей висловили своє бажання проживати в сім`ї батька, що підтверджується їх письмовими заявами, наявними в матеріалах справи. Отже враховуючи, що позивач з моменту позбавлення його батьківських кардинально змінив свою поведінку та ставлення до обов`язків з виховання дітей та про їх піклування, веде добропорядний спосіб життя, є фізичною-особою підприємцем та матеріально здатен забезпечити дітей, діти бажають проживати з ним, а позивач, в свою чергу, бажає проживати разом з дітьми, тому суд, зважаючи на інтереси неповнолітніх дітей, дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню. Рішення суду про поновлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини (ч.6 ст.169 СК України). За клопотанням позивача понесені ним судові витрати необхідно віднести на його рахунок.

Outcome: approved