Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

1.Стислий виклад: 1.1. позиції позивача 08 жовтня 2024 року Акціонерне товариство «ОТП Банк» (надалі за текстом АТ «ОТП Банк»/позивач), в особі представника Паладич Аліни Олександрівна, яка діє на підставі довіреності від 25.12.2023 № б/н, звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовною заявою № 13516980 від 04.09.2024 до [PERSON] (надалі за текстом - [PERSON] /відповідачка), предметом якої є: стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 2038580774 від 27.12.2021 у сумі 24 160 грн 04 коп та стягнення заборгованості по картковому рахунку за кредитним договором № 2038580774 від 27.12.2024 у сумі 15 788 грн 56 коп. В обґрунтування позову АТ «ОТП Банк» зазначив, що 27.12.2021 між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № 2038580774. Відповідно кредитного договору позивач надав відповідачу кредит на принципах поворотності, платності, строковості у сумі 22 638 грн 00 коп. Згідно п. 1.2 кредитного договору передбачено, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися річна процентна ставка у розмірі 0,01% річних. Відповідно до кредитного договору АТ «ОТП Банк» взяв на себе зобов`язання з відкриття карткового рахунку, на який встановлено кредитний ліміт. Згідно умов обслуговування кредитної лінії, за користування кредитом позивач нараховує проценти у розмірі 5% в місяць. За вказаним договором відповідачка зобов`язання виконувала з істотним порушенням умов договору, внаслідок чого, перед позивачем, виникла вищезазначена заборгованість. 01.08.2024 позивач направив на адресу відповідачки вимогу про погашення заборгованості. Однак, [PERSON] звернення проігнорувала, вимогу не задовільнила, погашення заборгованості не здійснила, чим порушила права позивача. За таких обставин, позивач змушений звернутися з позовом до суду, оскільки відповідачка ухиляється від добровільного погашення боргу за кредитним договором № 2038580774 від 27.12.2021 у сумі 24 160 грн 04 коп, з яких: 21 438 грн 19 коп заборгованість за тілом кредиту; 2 721 грн 85 заборгованість за простроченими відсотками, а також заборгованості за картковим рахунком за кредитним договором № 2038580774 від 27.12.2021 у сумі 15 788 грн 56 коп, з яких: 8 640 грн 00 коп заборгованість за тілом кредиту; 7 148 грн 56 коп заборгованість за простроченими відсотками. Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідачку. 1.2.заперечень відповідача Відповідачка [PERSON] не скористалася процесуальним правом на пропозицію суду, викладену в ухвалі Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22.01.2025, подати відзив на позов, спростувати наведені позивачем аргументи та доводи у позовній заяві, заразом надала до суду заяву у якій визнала позовні вимоги (а.с. 89). 2. заяви, клопотання Представник Акціонерного товариства «ОТП Банк» Паладич Аліна Олександрівна, яка діє на підставі довіреності від 25.12.2023 № б/н, разом з позовом, 08.10.2024 надала клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача (а.с. 55). 16.04.2025 через канцелярію суду від відповідачки надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи. Цього ж дня справу видано для ознайомлення (а.с. 83). 12 травня 2025 року через канцелярію суду від [PERSON] надійшла заява, в якій вона просить суд розглядати цивільну справу у її відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с. 89). Інших заяв та клопотань, пов`язаних з розглядом справи, від учасників справи до суду не надходило. 3.інші процесуальні дії у справі Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 08.10.2024, справа № 953/9315/24 визначена на розгляд судді Колесник С.А. Київського районного суду м. Харкова (а.с. 57) Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10.10.2024 справу передано за підсудністю для розгляду до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова (а.с. 59). Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 21.01.2025, справа визначена на розгляд судді Паляничко Д.Г. (а.с. 65). На виконання вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України, 22.01.2025 судом через систему «Електронний суд» сформовано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру № 1054559, згідно з якою місце проживання відповідачки зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 66). Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22.01.2025 позов прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі № 953/9315/24 та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін (а.с. 67-69). Представник позивача у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином та своєчасно, матеріали справи містять клопотання, у якому вона просить суд здійснити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 55). Відповідачка у судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином та своєчасно, звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність (а.с. 89). Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, мотиви їх відхилення та врахування, мотивована оцінка суду аргументів сторін, порушені чи оспорені права, за захистом яких мало місце звернення до суду. Вирішуючи спір, суд установив, що між сторонами виникли суспільні відносини в сфері споживчого кредитування, що виникають між економічними суб`єктами у зв`язку з переданням один одному в тимчасове користування вільних коштів на засадах зворотності, платності та добровільності. Судом встановлено, що 27.12.2021 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 2038580774, відповідно до умов якого Банк надає Позичальнику Кредит, а Позичальник отримує його на таких умовах: розмір, валюта та цільове використання кредиту (мета отримання споживчого кредиту) 22 148 000,00 грн на придбання товару, 0,00 грн на сплату комісійної винагороди, 490,00 грн на сплату додаткових послуг Банку, а саме: послуга «СМС+Довідка», загальний розмір Кредиту 22 638,00 грн. Дата остаточного повернення кредиту - 27 листопада 2023 року, строк, на який надається кредит - визначено графіком платежів (а.с. 7-10). Відповідно до п. 1.2 Договору протягом дії Кредитного договору для розрахунку процентів за користуванням кредиту буде використовуватися фіксована процентна ставка у розмірі 0,01% річних (а.с. 7). Повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником Ануїтетних платежів (п. 1.3 Договору) (а.с. 7). [PERSON] та АТ «ОТП Банк» підписано Додаток №1 до Кредитного договору №2038580774 від 27 грудня 2021 року, яким погоджено Графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, згідно з яким сума кредиту за договором становить 22 638,00 грн, проценти за користування кредитом 2 716,56 грн (а.с. 10/на звороті). Відповідачкою [PERSON] 27.12.2021 підписано Паспорт споживчого кредиту, згідно з яким сума кредиту 22 638,00 грн, строк кредитування - 23 місяці, процентна ставка 0,01% річних (а.с. 11/на звороті), а також Додаток №1 до Паспорту споживчого кредиту від 27 грудня 2021 року, яким визначений орієнтовний графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту (а.с. 12). Згідно товарного чека № Т018-0008901113 від 27.12.2021 [PERSON] придбала у ТОВ «Технополіс-1», у розстрочку на 25 платежів, Холодильник Samsung RT 46 K 6340 S8/UA та доставку товару на загальну суму 22 148,00 грн (а.с. 15), заразом зазначене підтверджується фіскальним чеком від 27.12.2021 (а.с. 15/на звороті) та видаткової накладної № 18-8901113 від 27.12.2021 (а.с. 16). Згідно з копією меморіального ордеру № 43403307 від 28.12.2021 АТ «ОТП БАНК» перерахував ТОВ «Технополіс-1» грошові кошти в сумі 22 148,00 грн, призначення платежу: «видача кредиту за кредитним договором № 2038580774 від 27.12.2021», згідно якого платником є [PERSON] (а.с. 19). Згідно з копією меморіального ордеру № 43403309 від 28.12.2021 АТ «ОТП БАНК» перерахував [PERSON] грошові кошти в сумі 490,00 грн, призначення платежу: «видача доп. послуги СМС за кредитним договором № 2038580774 від 27.12.2021» (а.с. 18). З наданого позивачем розрахунку за кредитним договором № 2038580774 заборгованість [PERSON] станом на 12.07.2024 становить 22 638,00 грн, з яких: 21 438,19 грн - кредит, 5,29 грн - відсотки, 2 716,56 грн - комісія за РО (а.с. 20). Судом встановлено, що 27.12.2021 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2038580774, відповідно до Розділу 3 якого (а.с. 7/на звороті), [PERSON] ознайомившись з публічним Договором про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) підписала Заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 2038580774_CARD від 27.12.2021 (а.с. 13). Відповідно до умов договору, АТ «ОТП Банк» взяв на себе зобов`язання з відкриття карткового рахунку [NUMBER] , надання картки держателю, а саме MC Gold (PayPass), Кредитна картка «Мані на кармані легка», валюта рахунку - гривня, номер картки № [NUMBER] (а.с. 7 на звороті) та встановив до Картки Кредитну лінію в національній валюті на споживчі цілі з фіксованою процентною ставкою - 5% в місяць, а впродовж Пільгового періоду - 0,01 % річних на строк 12 календарних місяців (а.с. 7 на звороті). Згідно зі звітом-рахунком за період з 29.12.2021 по 23.07.2024 станом на 16.08.2024 [PERSON] використала кредит в загальному розмірі 8 640,00 грн (а.с. 31-43). З наданого позивачем розрахунку за договором № 2038580774_CARD від 27.12.2021 заборгованість [PERSON] станом на 23.07.2024 становить 15 788,56 грн, з яких: 23 851,918 640,00 грн - кредит, 7 148,56 грн - відсотки (а.с. 22-30). Позивачем було направлено на адресу відповідачки [PERSON] письмову досудову вимогу Вих № 13516980 від 24.07.2024 (а.с. 5). Наразі відповідачкою не погашено заборгованість за договором про надання банківських послуг, у зв`язку з чим, позивач звернувся за захистом своїх прав та інтересів до суду. 5.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Суд під час розгляду справи керується принципом верховенства права та розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Встановленим судом фактам відповідають правовідносини у сфері споживчого кредитування, що регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України (надалі за текстом - ЦК України), Законом України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 № 1734-VIII, Законом України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 № 675-VIII, Законом України «Про електронний цифровий підпис», Законом України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» від 05.10.2017 № 2155-VIII тощо. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Одним із видів договорів є договір приєднання, яким, відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим, Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг Банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За ч. 1 та 2 ст. 641 ЦК України вбачається, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. Згідно з положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 644 ЦК України якщо пропозицію укласти договір зроблено усно і в ній не вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, якій було зроблено пропозицію, негайно заявила про її прийняття. Якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Приписами ч. 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається в письмовій формі (ст.1055 ЦК України). Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України регламентує, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України). За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частини першої, другої та п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. За пунктом 4 частини 1статті 1ЗаконуУкраїни «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Пунктами 1-1, 2, 10, 11 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальна вартість кредиту для споживача - сума загального розміру кредиту та загальних витрат за споживчим кредитом; споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту; споживчий кредит - (кредит) грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно зі частиною 2статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч.1 ст.14 Закону України «Про споживче кредитування»). Згідно з частиною 2статті 8ЗаконуУкраїни «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Закон України«Проспоживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини 1 статті 1 та частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Пунктом 5 Правил про споживчий кредит передбачено, що банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Частиною 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною 5 статті 12 ЗаконуУкраїни «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частиною 1 та частиною 2 статті 11, частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, постанові Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справі № 461/2857/20. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частиною 1 та частиною 2 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частини 1 та частини 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1, 2 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.12, ч.1 ст.13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).(ч. 1, 2, 3 ст.89 ЦПК України). 6.Висновки суду. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом установлено, що 27.12.2021 між Акціонерним товариством «ОТП БАНК» та [PERSON] укладено змішаний кредитний договір № 2038580774, згідно якого надаються декілька різних видів послуг - кредитування та видачу обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) та/або (корпоративних). Відповідно до умов Кредитного договору № 2038580774 від 27.12.2021 [PERSON] отримала два типи кредиту одночасно, а саме: відповідно до п.п. 1 п. 1 Кредитного договору - кредит у сумі 22 638,00 грн, на придбання товару у Продавця на строк до 27 листопада 2023 року; р. та відповідно до п. 2, 3 Кредитного договору (Заяви-анкети про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 2038580774_CARD від 27.12.2021) - кредитну лінію із встановленим розміром кредитного ліміту (з можливістю збільшення відповідно до умов кредитного договору) на строк 12 місяців (з правом пролонгації). Сторонами у повній мірі визнається факт укладення кредитного договору, шляхом підписання анкети-заяви тапаспорту споживчого кредиту, згідно яких [PERSON] ознайомилася з умовами та правилами надання банківських послуг, про що свідчить її підпис, що в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Заразом, суд зауважує, що підписавши проаналізовані вище кредитний договір, зокрема й анкету-заяву та паспорт споживчого кредиту, які є складовими частинами кредитного договору, [PERSON] , відповідно до вимог ст. 3, 627 ЦК України, добровільно погодилася на такі умови кредитного договору, взяла на себе відповідні зобов`язання. Такий правовий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 02.12.2020 у справі № 284/157/20-ц, який суд застосовує до спірних правовідносин, відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України. З матеріалів справи суд вбачає, що позивач, взяті на себе зобов`язання по зазначеному договору виконав своєчасно та у повному обсязі, шляхом перерахування коштів на рахунок ТОВ «Технополіс-1», що є підтверджується товарним чеком продавця із чітким переліком товарів, отриманих у кредит та суми розрахунку за товар, із вказівкою на реквізити сторін, та підписом позичальника (а.с. 16, 15/на звороті), а також нарахування кредитного ліміту на картку МС GOLD, валюта рахунку - гривня, відкрито поточний рахунок [NUMBER] банківська карта № [NUMBER] , яку особисто отримала відповідач, про що свідчить її підпис (а.с. 7/на звороті). З наданих договорів кредиту, вбачається, що в розділі «підпис споживача» зазначено: «Підпис Позичальник/Клієнта: [PERSON] . Вказані докази свідчить про досягнення сторонами згоди щодо істотних умов договору, як того вимагають положення ст.638 ЦК України (а.с. 9 та 11/на звороті). Отже, відповідачка придбала товар у розстрочку та користувалася кредитними коштами, що фактично сама підтвердила визнанням позову та про що свідчить розрахунок заборгованості, та звіт-рахунок, але погашення використаного кредитного ліміту не відбувалось. Як слідує із розрахунку станом на 12.07.2024, за кредитним договором № 2038580774, відповідачкою останнього разу здійснювалось погашення заборгованості 28.12.2021 у сумі 1 199,81 грн, станом на 12.07.2024 заборгованість відповідача становить 22 638,00 грн, станом на момент подання позовної заяви до суду, що підтверджується розрахунком суми заборгованості, остання не є погашена (а.с. 20). Крім цього,із розрахунку, станом на 23.07.2024, за договором № 2038580774_CARD від 27.12.2021 відповідачкою останнього разу здійснювалось погашення заборгованості22.07.2024 у сумі 700,00 грн, станом на 23.07.2024 позивач зазначає, що сума заборгованості становить 15 788,56 грн (а.с.22-30, 31-43). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «ОТП Банк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд дійшов переконання, що АТ КБ «ПриватБанк» має право вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Отже, оскільки фактично отримані та використані позичальником [PERSON] кошти в добровільному порядку АТ «ОТП Банк» не повернуті, фактично право АТ «ОТП Банк» невиконанням зобов`язання з боку відповідача порушено і підлягає судовому захисту, тому суд вважає за необхідне задовольнити позов та стягнути з відповідачки на користь позивача суму заборгованості за кредитом. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 7. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 3 028,00 грн (а.с. 4). Відповідачкою не надано суду доказів, що вона підлягає звільненню від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», отже, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3 028,00 грн.

Outcome: approved