Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно набутого майна. Просить суд: 1) стягнути з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ; паспорт № [NUMBER] виданий 13.02.2020 року органом - 6833; зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ; паспорт № [NUMBER] виданий 25.02.2019 року; зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] ; місце проживання за адресою: [ADDRESS] ) безпідставно набуті грошові кошти в сумі 228 500 (двісті двадцять вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок; 2) стягнути з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ; паспорт № [NUMBER] виданий 13.02.2020 року органом - 6833; зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ; паспорт № [NUMBER] виданий 25.02.2019 року; зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] ; місце проживання за адресою: [ADDRESS] ) суму понесених позивачем судових витрат в розмірі 2285 (дві тисячі двісті вісімдесят п`ять) гривень 00 копійок, з підстав зазначених у позові. Відповідач та його представник - адвокат Заремба О.О. в судове засідання не прибули, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, відзив на позовну заяву не подали. Представник позивача Жмуцький М.В. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача з підстав зазначених у позовній заяві, просить позов задоволити. Заслухавши пояснення учасників справи, оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог\~ст.265 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Судом встановлено, що 29 червня 2022 року [PERSON] у [PERSON] , проживаючого в [ADDRESS] , за готівкові кошти був придбаний автомобіль марки "ТОYОТА RАV4", 2004 року випуску, VIN: [NUMBER] за 16 900 злотих, що еквівалентно 111 371 грн. (16 900 польських злотих * 6,59 (офіційний курс НБУ 1 польського злотого станом на 29.06.2022). Факт придбання автомобіля підтверджується договором купівлі-продажу (умова купчі) від 29.06.2022року та тимчасовим дозволом серія РС/АА 1484458, що видно з їх копій (а.с.11-12). Як зазначає позивач у заяві, що у зв`язку із виниклими труднощами щодо перевезення автомобіля на митну територію України, він звернувся до раніше знайомого йому [PERSON] , [INFO] (відповідача у справі), який мав досвід та навики щодо перевезення транспортних засобів із-за кордону, та попросив надати послуги по транспортуванню автомобіля TOYOTA RAV4 на територію України та його митного оформлення. На пропозицію позивача відповідач погодився, при цьому було обумовлено, що про надання таких послуг вони мали укласти відповідний договір у майбутньому. Таким чином, між позивачем та [PERSON] виникли позадоговірні зобов`язання. З метою виконання досягнутих домовленостей, [PERSON] , на прохання позивача, автомобіль TOYOTA RAV4 був переданий [PERSON] в м. Варшава, Польща, з супровідними документами, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою [PERSON] від 05.09.2023 року, копія якого додана позивачем до позовної заяви. В свою чергу позивач, на виконання позадоговірних зобов`язань з відповідачем, щодо транспортування автомобіля TOYOTA RAV4 через кордон Польщі до України, в період з 08.09.2022 року по 28.12.2022 року на картковий рахунок останнього № [NUMBER] перерахував кошти в сумі 228 500 грн. Дані кошти призначались для митного оформлення та для заправки автомобіля пальним. Вказаний факт підтверджується рухом коштів по особовому рахунку [NUMBER] , відкритому в AT «Універсал Банк» на ім`я позивача [PERSON] та по особовому рахунку [NUMBER] (картковий рахунок [NUMBER] ), відкритому на ім`я відповідача в Таскомбанк, а саме: - 08.09.2022 р. - 50 000,00 грн. (квитанція 5НЕН-3М5Р-ХН2С-ТА2С); - 22.09.2022 р. - 20 000,00 грн. (квитанція ЕРВ4-6Х4В-ТТА4-АКХ1); - 01.10.2022 р. - 5 000,00 грн. (квитанція К4Т8-СС0М-А362-КАК0); - 07.10.2022 р. - 15 000,00 грн. (квитанція 2МКК-7Р60-ЕЗТ6-В7ХХ); - 10.10.2022 р. - 3 000,00 грн. (квитанція 0642-М18Е-НА7Е-АРТ5); - 23.10.2022 р. - 12 000,00 грн. (квитанція 8ТР4-9М37-1СЕ0-Н1ХР); - 28.11.2022 р. - 35 000,00 грн. (квитанція СЗРТ-7818-4В7Н-2177); - 28.11.2022 р. - 25 000,00 грн. (квитанція ЕАХ7-1Р13-8ТК1-0297); - 29.11.2022р. - 5 000,00 грн. (квитанція К14Р-К11-Р951-37ХВ); - 05.12.2022 р.- 8 000,00 грн. (квитанція 158Е-Х96К-054Е-432В); - 09.12.2022 р. - 12 000,00 грн. (квитанція Е0МК-НС6Н-3Т44-К5Т1); - 09.12.2022 р. - 500,00 грн. (квитанція К3М8-Н5Р1-57С6-ЕКК4); - 15.12.2022 р. -20 000,00 грн. (квитанція Р0М9-764К-К45Р-ЗВА4); - 16.12.2022 р. - 10 000,00 грн. (квитанція 1РЕВ-МКЗВ-2Р5А-К6ЕР); - 19.12.2022 р. - 1 000,00 грн. (квитанція Н24К-4НЕ5-26А2-ЕВ1Н); - 28.12.2022 р. - 7 000,00 грн. (квитанція Т893-ХТС5-РНТ7-71НЕ), що видно з копій виписок по рахунках (а.с.17-32). Як встановлено, незважаючи на проведення позивачем повної оплати коштів для митного оформлення, відповідачем транспортний засіб TOYOTA RAV4 на територію України транспортований не був, у власність позивача не переданий, кошти в сумі 228 500,00 грн. не повернуті. З вересня 2022 року і до теперішнього часу між позивачем та відповідачем не укладений договір надання послуг, доручення, тощо. Спростування вищевказаного, ані відповідачем, ані його представником до матеріалів справи не надано. Таким чином, з огляду на відсутність договірних зобов`язань між сторонами, грошові кошти в розмірі 228 500,00 грн. набуті відповідачем від позивача, без достатньої правової підстави. Отримавши ці грошові кошти без достатньої правової підстави у відповідача, на підставі ст.1212 ЦК України, виникло зобов`язання по поверненню йому вказаних коштів. Судом встановлено, що позивач 03.02.2023 року звернувся із відповідною заявою до Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області. За результатами розгляду заяви, зазначеним відділом поліції відмовлено у внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Однак, 05.04.2023 року, за самостійним виявленням прокурором кримінального правопорушення, було розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні за №42023142350000019 за заявою позивача. В подальшому матеріали кримінального провадження об`єднані з матеріалами кримінального провадження №12023141350000272 та об`єднаному провадженню присвоєно №12023141350000272, що видно з копії Витягу з ЄРДР (а.с.34). Як зазначає позивач у заяві, що незважаючи на неодноразове заявлення клопотань щодо активізації досудового розслідування, підозра винній особі не оголошена, рішення по справі не прийняте, що позбавляє позивача як потерпілого можливості звернутись із цивільним позовом у межах кримінального провадження, а тому порушує гарантоване ст. 41 Конституції України його право щодо володіння, користування і розпорядження своєю власністю. Для відновлення порушеного права позивача, слідчим слідчого відділу Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області, в порядку ст.222 КПК України, надано дозвіл на розголошення відомостей досудового розслідування у кримінальному провадженні №12023141350000272 за ст. 190 ч. 2 КК України при підготовці та подачі цивільного позову. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно усталеної практики ЄСПЛ «майно» може бути або «існуючим майном», або активами, в тому числі за позовами, щодо яких заявник може стверджувати, що він або вона має принаймні, «законне очікування» отримання ефективного володіння майном (справа «Прессос компанія Нав`єра А.О.» та інші проти Бельгії» , справа «Копеський проти Словаччини» та інші). Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали. Загальна умова частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. За змістом частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Викладеними в позовній заяві обставинами та долученими документами підтверджено факт сплати позивачем на рахунок відповідача коштів в сумі 228 500,00 грн., отримання яких не заперечується останнім. Також, відповідно до листа Львівської митниці Державної митної служби України №7.4-3-28-05/8/12665 від 22.05.2023 та копій супровідних документів, доданих до останнього встановлено, що автомобіль TOYOTA RAV4, 2004 року випуску, VIN: [NUMBER] був ввезений на митну територію України в пункті пропуску «Грушів-Будомєж» митного поста «Яворів» Львівської митниці 28.12.2022 року в якості гуманітарної допомоги, отримувачем якої є Громадська організація «Всеукраїнська громадська організація «Молодий народний рух» (код ЄДРПОУ 21719926), відправник - KARITAS,PL (а.с.65). З вищенавденого видно, що кошти в сумі 228 500,00 грн. не були використані відповідачем за призначенням, а саме для митного оформлення та заправки пальним автомобіля TOYOTA RAV4 при транспортуванні на митну територію України. З огляду на вищевикладене, кошти перераховані позивачем відповідачу у розмірі 228 500,00 грн. є безпідставно набутим майном, а тому відповідач зобов`язаний повернути ці кошти позивачу. Водночас судом встановлено, що позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням про повернення йому коштів, однак відповідач коштів не повернув. А тому суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку, внаслідок чого позовні вимоги підлягають задоволенню. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні в суд з позовом позивачем сплачено 2285 (дві тисячі двісті вісімдесят п`ять) гривень 00 копійок. судового збору, що підтверджується квитанцією (аркуш справи № 71). Так як суд прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог та їх задоволення, а тому дана сума судового збору підлягає стягненню з відповідача в користь позивача.

Outcome: approved