Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

10 квітня 2025 року на адресу суду надійшла позовна заява про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] помер її батько - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Померлий проживав та був зареєстрований на момент смерті за адресою: [ADDRESS] . З Померлим на момент його смерті були зареєстровані та проживали: Дружина - [PERSON] , [INFO] . Син- [PERSON] [INFO] . Дочка - [PERSON] [INFO] . Син - [PERSON] [INFO] . Дочка - [PERSON] | [INFO] . Онук - [PERSON] , [INFO] . Після смерті батька відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай), що посвідчувалось сертифікатом серії [NUMBER] . Після своєї смерті Померлий заповіт не залишив, таким чином спадкування здійснюється за законом. На сьогоднішній день її брати та сестра не претендують на оформлення спадщини після смерті батька. Вони погоджуються, що оформлення спадщини має здійснюватися позивачкою, і не мають заперечень проти переходу спадкового майна у її власність. Вони також не заявляли претензій щодо розподілу спадкового майна та не мають фінансових чи майнових інтересів у ньому. Мати - [PERSON] (до одруження [PERSON] ) померла [INFO] . До дня смерті Померла проживала постійно біля позивачки в [ADDRESS] , де вона здійснювала догляд за нею. 09 грудня 2024 року вона звернулася до приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Гайдамаки О.В. для видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] на право на земельну частку (пай). Нотаріусом було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. При цьому, 24 жовтня 1995 року був виданий Державний акт на право колективної власності на землю. Даним актом колективному сільськогосподарському підприємству ім. Кірова с. Козачки Летичівського району Хмельницької області було передано у колективну власність земля, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 1673.3 га. Додатком № 1 до даного акту йшов список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства. Її батько, [PERSON] був включений у список під № 421. Відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП ім. Кірова, [PERSON] було видано Летичівською рай держадміністрацією сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 041260 на підставі розпорядження від 28.10.1996 року за № 355. Вище згаданий сертифікат зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 30.10.1996 року за № 257. У Книгах реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів, станом на 01.01.2013 року, державні акти на право приватної власності на землю та на право власності на земельну ділянку [PERSON] взамін вказаного сертифікату на право на земельну частку (пай) не зареєстровані та не видавались. На сьогоднішній день даний сертифікат втрачений, про що розміщено відповідне оголошення у газеті. На час передачі у колективну власність землі, [PERSON] залишався членом КСП ім. Кірова с. Козачки, отже набув право на земельну частку (пай). Дані відомості підтверджуються також тим, що у подальшому йому було видано сертифікат на право на земельну частку (пай). У Списку громадян власників земельних часток (паїв) по колишній Козачківській сільській раді [PERSON] розподілена 322 земельна ділянка. До Державного земельного кадастру земельна ділянка внесена як невитребувану частку (пай) кадастровий № 6823082900:06:016:0052 площею 1,7850 га. Таким чином, на сьогодні дана земельна ділянка виділена в натурі. На підставі викладеного, просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП ім. Кірова с. Козачки, Летичівського району, Хмельницької області розміром 1,7850 гектара, кадастровий № 6823082900:06:016:0052 у порядку спадкування після смерті батька [PERSON] . 11 квітня 2025 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. В судове засідання сторони надали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності у підготовчому судовому засіданні без застосування звукозапису. 24 квітня 2025 року позивач [PERSON] подала заяву, у якій просить проводити розгляд справи у її відсутність та без звукозапису, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. 25 квітня 2025 року від відповідачів [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи без їхньої участі, позов визнають повністю та просять задовільнити. 05 травня 2025 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов визнає повністю та просить задовільнити. Справу розглянуто в порядкуст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст.\~16\~Цивільного кодексу\~України кожна особа має право звертатися до суду за захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути - визнання права. Відповідно зі ст.\~3\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим, звернутися до суду щодо захисту своїх порушених Кодексом, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У ч. 1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. В силу ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У ч. 1 ст. 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5). Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У абз. 3 п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року\~роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. У п. 11\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року\~роз`яснено, що за змістом ч. 4\~ст. 174 ЦПК України\~(на теперішній час це ч. 4\~ст. 206 ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Зі змісту заяв відповідачів вбачається, що позовні вимоги повністю визнають. Інших спадкоємців немає. Судом не встановлено, що визнання відповідачами позовних вимог, яке є повним і безумовним, суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У зв`язку з тим, що відповідачі в підготовчому провадженні позовні вимоги визнав повністю, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачами та задоволення позовних вимог. Однак, позовні вимоги можуть бути задоволені частково у зв`язку з наступним. Позивач у позовній заяві просить визнати право власності на вже сформовану земельну ділянку, якій присвоєно кадастровий номер. Проте, згідно Книг реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів, станом на 01 січня 2013 року, державні акти на право приватної власності на землю та на право власності на земельну ділянку на ім`я [PERSON] взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ №041260 не зареєстровані та не видавались. Таким чином, земельну ділянку внесено до Державного земельного кадастру з присвоєним кадастровим номером вже після смерті батька позивача, який помер [INFO] . Отже, на день смерті батька позивача земельна ділянка ще не була виділена спадкодавцю в натурі і ще не був присвоєний кадастровий номер. Верховний Суд у постанові від 14 грудня 2022 року у справі №692/565/21 зазначив, що спадкодавець за життя не оформив належним чином у встановленому законом порядку право власності на конкретну земельну ділянку, а лише набув майнові права на її отримання, а отже, успадковується це саме право на отримання земельної частки (паю), а не право власності на конкретно визначену земельну ділянку в натурі. За цих обставин, наявні підстави для визнання за позивачем лише права на земельну частку (пай), а не права власності на конкретно визначену земельну ділянку в натурі.

Outcome: partial