Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, які стягуються на утримання дитини, просить змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.04.2021 та стягувати із [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 8000 гривень замість визначеної раніше грошової суми 1 921 гривня, мотивуючи тим, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання дитини значно зріс. Доходів не вистачає для забезпечення належного рівня життя дитини, придбання продуктів харчування, одягу та предметів першої необхідності, підтримання її фізичного, інтелектуального та культурного розвитку. Дочка навчається у 2 класі, тому виникає необхідність забезпечувати її різними навчальними матеріалами та шкільним приладдям. Також дочці потрібно купувати новий одяг, вітаміни для її розвитку, відвідувати різні цікаві місця. Середній розмір витрат на місяць становить 16 000 гривень, а розмір аліментів в сумі 1921 грн. не є достатнім для мінімального забезпечення дитини. Відповідач працездатного віку, здоровий, матеріально забезпечений, а тому має можливість надавати дочці аліменти на її утримання. Відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому судом ухвалено проводити розгляд справи за наявними матеріалами. Позивачка в судове засідання не з`явилася, а представник позивачки подав заяву про розгляд справи без участі представника та позивачки, просив позов задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення повісток за місце реєстрації, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилась дочка [PERSON] [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано згідно рішення суду від 24.02.2021 року та вирішено залишити дочку проживати з матір`ю (а.с.9-11). На підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.04.2021 із [PERSON] на користь позивачки стягуються аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі в розмірі по 1921 гривень щомісячно, до досягнення дочкою повноліття (а.с.12-14). 30 грудня 2022 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] (а.с.16). Як вбачається із позовної заяви однією із причин звернення до суду із позовом про збільшення розміру аліментів є те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у збільшено розмірі, а розмір аліментів, які стягуються на даний час, є надто малим, а також те, що дочка росте та на її утримання позивачка витрачає більше коштів. Сторони не надали суду інформації про свої доходи. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ). Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). З урахуванням вказаних положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Правове значення при вирішенні даного спору має встановлення наявності або відсутності факту саме зміни матеріального або сімейного стану платника чи одержувача аліментів у порівнянні із його матеріальним та сімейним станом, у якому він перебував на час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів. Із матеріалів справи вбачається, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів пройшов значний час, із віком потреби дитини зростають, економічна ситуація у Україні значно погіршилась. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач правом заперечити проти позову та надати суду докази на спростування позовних вимог не скористався. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). В даному випадку позивач обрала спосіб присудження аліментів у твердій грошовій сумі, але заявлений розмір 8000 гривень є не обґрунтованим та завищеним, зважаючи на те, що обоє батьків повинні утримувати своїх дітей. Враховуючи, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов обґрунтовано частково. Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Із наведеного слідує, що стягнення аліментів в зміненому розмірі слід розпочати з дня набрання рішенням законної сили. На підставі ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2025 рік», ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 180-183, 192 СК України,

Outcome: dismissed