Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

Короткий зміст вимог позовної заяви. 27.02.2025р. до суду\~надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у якому позивач просить: визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] набуту за договором купівлі-продажу нерухомого майна укладеним 25 лютого 1998 на товарній біржі «Центральна одеська біржа» та зареєстрованим за №4253. Обґрунтовуючи вимоги даного позову позивач вказує на те, що 25 лютого 1998 р. [PERSON] яка виступила покупцем, уклала із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які виступили продавцями, договір купівлі-продажу нерухомого майна, предметом якого є квартира [ADDRESS] , який зареєстрований за № 4253 на товарній біржі «Центральна одеська біржа». Від імені [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , діяв при укладанні договору - [PERSON] на підставі доручень. Договір купівлі-продажу сторонами виконано. Відповідно до відповіді КП «БТІ» ОМР від 12.02.2024 № 34867/04-04, договір купівлі-продажу нерухомого майна, спірної квартири, зареєстрований за № 4253 на товарній біржі «Центральна одеська біржа», зареєстрований 05.03.1998 р за реєстровим номером 120 у реєстровій книзі 271 пр на сторінці 6. [PERSON] проживає у зазначеному вище житловому приміщенні, сплачує комунальні послуги, має намір на відчуження майна. Оригінал договору № 4253 купівлі-продажу нерухомого майна квартири за адресою: [ADDRESS] [PERSON] втрачено, що зафіксовано відділом поліції №1 УП №1 Одеського району від 04.04.2024 р. за №60.1/2060. У зв`язку із втратою правовстановлюючого документу та неможливості його відновлення, позивач звертається із дійсним позовом. Запит щодо видачі дублікату товарною біржою «Центральна одеська біржа» надіслано, відповіді не отримано. Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи. Справа надійшла до суду 27.02.2025 року. Після надходження позовної заяви, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою суду від 26.03.2025 року по справі було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, однак на адресу суду надійшла заява згідно якої представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд провести розгляд справи за її відсутності та проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі повторно не з`явились в судове засідання без поважних причин. Про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялись. Відзив у визначений судом строк відповідач не подав. Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку. Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Хаджибейського районного суду міста Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Отже, у зв`язку із тим, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Отже, суд, у зв`язку з ненаданням відповідачами відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачів, згідно ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі письмових матеріалів. Згідно приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд зазначає про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, враховуючи таке. Фактичні обставини, встановлені судом 25 лютого 1998 р. [PERSON] , яка виступила покупцем, уклала із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які виступили продавцями, договір купівлі-продажу нерухомого майна. Від імені [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , діяв при укладанні договору - [PERSON] на підставі доручень. Предметом вищевказаного договору є квартира [ADDRESS] , який зареєстрований за № 4253 на товарній біржі «Центральна одеська біржа». Загальна площа квартири 43,8 кв.м, житлова 27,3 кв.м. Право власності було. зареєстровано 05.03.1998 р за реєстровим номером 120 у реєстровій книзі 271 пр на сторінці 6, що вбачається відповіді КП «БТІ» ОМР від 12.02.2024 № 34867/04-04 за [PERSON] . Однак, даний договір нотаріально не посвідчувався, оскільки на час укладення договору, такого обов`язку не було. Беручи до уваги все вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що при укладанні договору між сторонами було досягнуто згоди по всім істотним його умовам і сторони повністю виконали угоду: продавець отримав кошти, а покупцю було передано нерухоме майно і до неї перейшло право власності на спірну квартиру, яке в установленому порядку було зареєстровано. Позивачкою [PERSON] втрачено оригінал договору № 4253 купівлі-продажу нерухомого майна квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою від ділом поліції №1 УП №1 Одеського району від 04.04.2024 р. за №60.1/2060. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 2ст. 47 ЦК України ЦК УРСР(в ред. 1963 року), яка діяла на час укладення договору, передбачено: якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним. Згідно ч. 2ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Отже, докази щодо виконання умов договору купівлі-продажу№ 4253 від 25.02.1998 р. ніким не спростовані та свідчать про те, що [PERSON] є добросовісним набувачами вказаної квартири, оскільки придбала її відповідно до діючого законодавства, уклавши договір купівлі-продажу, виконавши усі істотні умови договору, оплативши відповідачу вартість квартири, зареєструвавши її в Одеському міському бюро технічної інвентаризації, але вказаний договір нотаріально посвідчений не був. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За таких обставин, коли позивач [PERSON] передав гроші за куплену квартиру, а [PERSON] передав у відповідь квартиру та правовстановлюючі документи, а позивач [PERSON] відповідно їх прийняла та розпочала користуватися вказаною квартирою, то суд на підставі ст.ст. 224-225 ЦК УРСР(в ред.1963р.), які діяли на час домовленостей і існуючих правовідносин між сторонами, вважає, що відбулося повне виконання договору купівлі-продажу і право власності на куплене нерухоме майно підлягає захисту шляхом визнання правочину дійсним. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 року, зі змінами №15 від 15.05.1998 року Про судову практику по справам про визнання угод недійсними, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2ст. 47 ЦК(1963р.) за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Оскільки на момент укладення договору сторони керувались положеннями спеціального законодавства щодо укладення договорів на товарній біржі, під час оформлення договору сторони були ознайомлені з його умовами, ніяких претензій з питання оформлення договору не виникало; договір було укладено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства, за спільною згодою сторін та на прийнятних для сторін умовах, умови договору сторонами повністю виконано, право власності позивача на придбане нерухоме майно зареєстроване відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення. Крім того, згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч.1ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.2ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 41 Конституції України, п.2 ч.1ст. 3 ЦК України та ч.1ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та Законом. Згідно ч.1ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.3ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено,\~що право\~власності на\~спірну квартиру\~було зареєстровано\~05.03.1998\~р за\~реєстровим номером\~120\~у реєстровій\~книзі \~271\~пр на\~сторінці 6,\~що вбачається\~відповіді КП\~«БТІ» ОМР\~ від\~12.02.2024\~№ 34867/04-04\~за [PERSON] ,\~однак [PERSON] \~втрачено оригінал\~договору №\~4253\~купівлі-продажу\~нерухомого майна\~квартири за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~що підтверджено\~довідкою від\~ділом поліції\~№1\~УП №1\~Одеського району\~від 04.04.2024\~р.\~за №60.1/2060. Отже, право власності позивача на квартиру зареєстровано КП «БТІ» ОМР відповідно до законодавства, діючого на час реєстрації ( 25 лютого 1998 рік). Зокрема на той час діяв\~Закон України «Про товарну біржу», згідно\~статті 15 цього Закону\~угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню і вважалися укладеними з моменту їх реєстрації на біржі. Таким чином право власності позивача на квартиру було набуте правомірно і державна реєстрація цього права була проведена належним чином. Як перебачено\~статтею 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За відсутності оригінала правовстановлюючого документи позивач позбавлений в повному обсязі реалізувати своє право власності на спірну квартиру, а саме вільно розпоряджатися, користуватися та володіти нею. Тому порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Отже, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання за позивачем [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] набуту за договором купівлі-продажу нерухомого майна укладеним 25 лютого 1998 на товарній біржі «Центральна одеська біржа» та зареєстрованим за №4253. На підставі\~ст. ст.\~12,\~13,\~95,\~263-265,\~280-283,\~354,355 ЦПК України, Хаджибейський районний суд міста Одеси -

Outcome: approved