Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

Адвокат Тарновецький Вадим Ілліч в інтересах [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовною заявою до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання права на банківський вклад у порядку спадкування та стягнення суми неповернутого банківського вкладу з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07.11.2011 між [PERSON] , який є батьком позивачки, та ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», в особі начальника Кіцманського відділення Василькової Г.В., було укладено договір №48\\2 банківського вкладу (депозитний вклад зі сплатою процентів щомісячно). Згідно пункту 1.1. договору №48\\2 від 07.11.2011 банк продовжує дію договорів №48\\1 на суму 190 000 грн. Пунктом 1.3 договору було передбачено можливість здійснення додаткових внесків (з правом поповнення). [PERSON] неодноразово поповнював вклад. Згідно з розпорядженням від 17.10.2013 на внесення коштів на депозит [PERSON] було довнесено кошти на депозит у сумі 155000 грн. Загальна сума депозиту після внесення додаткового вкладу становила 386 000 грн. 17.10.2013 між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» в особі начальника Кіцманського відділення Васильковою Г.В. було укладено договір №48|1.48|2 банківського вкладу «Інвестиційний» (депозитний вклад зі сплатою процентів щоквартально-мультивалютний). Згідно до п. 1.1. Договору № 48|1.48|2 банк продовжує дію договору за №48\\1, 48\\2 вклад «Інвестиційний» з поточним рахунком № [NUMBER] на суму 386000 грн., вклад об`єднаний, вклад має назву «Депозитний вклад «Інвестиційний» з нарахуванням відсотків в розмірі 28% річних по гривні. Внесення клієнтом грошових коштів підтверджується банком шляхом видачі розпорядження та договору. Згідно розпорядження від 17.10.2013 на внесення коштів на депозит загальна сума депозиту складала 386000 гривень. Згідно до п. 5.5. Договору він набуває чинності з дати підписання та діє до моменту повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань. У кінці листопада 2014 року керівник Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» Василькова Г.В. зникла, привласнивши депозити вкладників. [PERSON] звернувся до Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» про повернення вкладу, де йому повідомили, що вказаний ним договір банківського вкладу із банком не укладався та не обліковується, банк не відкривав депозитні рахунки, не приймав та не зараховував грошові кошти згідно зазначених ним договорів. Щодо начальника Кіцманського відділення банку Василькової Г.В. було відкрите кримінальне провадження від 21.11.2014 за №12014260110000622 за фактом привласнення депозитних коштів фізичних осіб. 20.11.2014 в ході проведення попередньої перевірки встановлено, що начальник Кіцманського відділення № 933 Василькова Г.В., зловживаючи своїм службовим становищем, на протязі тривалого часу отримувала у фізичних осіб значні суми коштів, як у гривні, так і у іноземній валюті і від імені банку заключала депозитні угоди, при цьому кошти на банківські рахунки не надходили, але угоди завірялися її підписом та банківською печаткою. Під час проведення досудового розслідування було призначено судово-почеркознавчу експертизу документів, якою встановлено, що в договорі №48/1.48/2 банківського вкладу від 17.10.2013, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] , у графах «Від імені Банка», у розділі «Сторона 1. БАНК» та у розпорядженні на внесення коштів на депозит від 17.10.2013 виданого на ім`я [PERSON] , у графі «Начальник Кіцманського відділення» навпроти прізвища « [PERSON] » виконані [PERSON] . Окрім того, під час досудового слідства було призначено технічну експертизу документів, якою встановлено, що відбитки печатки: «м. Київ * Україна * Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» * Кіцманське відділення * Ідентифікаційний код 00039019 * Укрсоцбанк» у наступних документах: - договорі № 48/1.48/2 банківського вкладу від 17.10.2013, укладеному між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] , нанесені кліше круглої печатки «м.Київ * Україна * Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» * Кіцманське відділення * Ідентифікаційний код 00039019 * Укрсоцбанк» зразки якої надано на дослідження; відбитки печатки: «м. Київ * Україна * Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» * Кіцманське відділення * Ідентифікаційний код 00039019 * КАСА №1» у наступних документах: - розпорядженні на внесення коштів на депозит від 17.10.2013 виданому на ім`я [PERSON] нанесені кліше круглої печатки «м. Київ*Україна*Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»*Кіцманське відділення * Ідентифікаційний код 00039019 * КАСА №1», зразки якої надані на дослідження. ПАТ «Укрсоцбанк» провів службове розслідування, за наслідками якого встановив, що [PERSON] з 2001 року по дату проведення службового розслідування обіймала посаду начальника Кіцманського відділення №933 ПАТ «Укрсоцбанк», а також те, що їй згідно посадової інструкції та довіреності було надано право від імені банку укладати договори банківського вкладу. Про факти можливих зловживань [PERSON] банку стало відомо 19.11.2014 і станом на 15.01.2015 до ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося 127 осіб та 1 особа до УМВС України у Чернівецькій області про повернення банківських вкладів. Службовим розслідуванням встановлено, що кошти передані такими особами у якості вкладу на банківські рахунки у Кіцманському відділенні №933 не обліковуються. Згідно наявного списку осіб, які станом на 30.01.2015 звернулися до ПАТ «Укрсоцбанк» із заявами про повернення вкладу, за порядковим №44 зазначений [PERSON] з вимогою про повернення банківського вкладу на загальну суму 386000 грн. [INFO] [PERSON] помер. Позивач є спадкоємицею [PERSON] та своєчасно звернулася до Кіцманської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на грошові кошти (депозит), які зберігалися в AT «Сенс банк», оскільки банк не підтвердив наявність вкладу [PERSON] . Станом на сьогоднішній день сума вкладу у розмірі 386000 грн., яка була внесена батьком позивача в банк, залишається неповернутою. Відповідач заперечує укладання договору банківського вкладу, зазначає, що факт привласнення коштів керівником відділення банку свідчить про наявність деліктних відносин, а тому питання відшкодування шкоди, завданої злочином має вирішуватися у кримінальній справі. Зазначене змусило позивачку звернутись до суду з вимогою про визнання права власності та стягнення вкладу. Також відповідач повинен сплатити з урахуванням строків позовної давності 3% річних за період з 03.04.2017 по червень 2023 року в сумі 73287,12 грн. та інфляційні втрати за період з квітня 2017 по липень 2023 року в сумі 351366,57 грн. Просив: визнати за [PERSON] , як спадкоємицею першої черги за законом після смерті її батька [PERSON] , право на вклад за договором №48/1.48/2 банківського вкладу «Інвестиційний», укладений 17.10.2013 між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Сенс банк», в загальній сумі 386000 грн., стягнути АТ «Сенс банк» на користь [PERSON] кошти в сумі 810653,69 грн., що складаються з неповернутого вкладу в розмірі 386000 грн., 3% річних в сумі 73287,12 грн., інфляційних втрат в сумі 351366,57 грн. 25.08.2023 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та застосувати до вимог позивачки строки позовної давності. Зазначив, що позивачем не надано доказів внесення коштів [PERSON] в розмірі 386000 грн. за начебто укладеними з ПАТ «Укрсоцбанк» депозитними договорами, у померлого не було банківського рахунку. Такі договори [PERSON] з банком не укладались та в банку не обліковуються, їх примірники відсутні. Відсутня також виписка по рахунку. Надане позивачкою розпорядження від 17.10.2023 не є належним та допустимим доказом, оскільки воно стосується іншого договору №48\\2 від 22.05.2012, дата закінчення депозиту по ньому 17.10.2014, а в наданому позивачем договору - 22.05.2014. Розпорядження не підписане касиром банку, що суперечить Інструкції про ведення касових операцій банками України, затвердженої постановою НБУ від 01.06.2011 №174. Позивач не надала доказів порушення її прав. Вирок у кримінальній справі №718/470/17 за обвинуваченням начальника відділення ПАТ «Укрсоцбанк» [PERSON] за ч.3-5 ст. 191, ч.2 ст.200 КК України не ухвалено. Позивач не є спадкоємицею за вкладом після смерті батька. Ні вона, ні померлий не звертались до банку за виплатою вкладу та сум, передбачених ст. 625 ЦК України. Позивач пропустила строки давності. 01.08.2023 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. 28.08.2023 постановлено ухвалу про передачу справи на розгляд за підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва. 09.10.2023 постановлено ухвалу про залишення позову без руху. 30.10.2023 постановлено ухвалу про прийняття справи до провадження, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. 06.02.2024 постановлено ухвалу про залучення третьої особи. 21.03.2024 постановлено ухвалу про витребування доказів. 18.06.2024 постановлено ухвалу про відмову в призначенні почеркознавчої експертизи та витребуванні доказів. 30.07.2024 постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача підтримав заявлений позов. Представник відповідача заперечувала проти його задоволення з підстав, наведених у відзиві, просила застосувати до вимог позивачки строки позовної давності. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 07.11.2011 між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» в особі начальника Кіцманського відділення Чернівецької обласної філії Василькової Галини Вікторівни було укладено договір №48\\2 банківського вкладу (депозитний вклад зі сплатою процентів щомісячно), за умовами якого банк продовжив дію договору №48\\1 на суму 190 000 грн. з нарахуванням відсотків в розмірі 25,5% з 07.11.2011. Внесення клієнтом грошових коштів підтверджується банком шляхом видачі розпорядження. Депозитний вклад залучається на строк з 30.10.2011 по 30.04.2012 включно. 17.10.2013 між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» в особі начальника Кіцманського відділення Чернівецької обласної філії Васильковою Г.В. було укладено договір №48|1.48|2 банківського вкладу «Інвестиційний» (депозитний вклад зі сплатою процентів щоквартально-мультивалютний), за умовами якого банк продовжує дію договору за №48\\1, 48\\2 вклад «Інвестиційний» з поточним рахунком № [NUMBER] на суму 386000 грн., вклад об`єднаний, вклад має назву «Депозитний», вклад інвестиційний» з нарахуванням відсотків в розмірі 28% річних по гривні. Внесення клієнтом грошових коштів підтверджується банком шляхом видачі розпорядження та договору. Депозитний вклад залучається на строк з 22.05.2013 по 22.05.2014 включно. Згідно з розпорядженням на внесення коштів на депозит від 17.10.2013 [PERSON] внесений депозит в загальній сумі 386000 грн. за договором №48\\2. Розпорядження містить підписи [PERSON] та начальника Кіцманського відділення Василькової Г.В. 20.11.2014 ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до поліції з заявою про вчинення начальником Кіцманського відділення [PERSON] кримінальних правопорушень, яка зловживаючи своїм службовим становищем отримувала від фізичних осіб кошти і від імені банку укладала з ними фіктивні депозитні угоди. За повідомленням ПАТ «Укрсоцбанк» від 06.01.2015 №09-707-86/96-78 [PERSON] повідомлено, що договори банківського вкладу з ним банком не укладались. В провадженні СУ ГУНП в Чернівецькій області здійснювало досудове розслідування кримінального провадження від 21.11.2014 №12014260110000622 за підозрою [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 -5 ст. 191, ч.2 ст. 200 КК України. 22.02.2017 затверджений обвинувальний акт у кримінальному провадженні від 21.11.2014 №12014260110000622. Згідно з висновком експерта від 29.01.2015 №164-К підписи у наступних документах, зокрема, договорі №48/1.48/2 банківського вкладу від 17.10.2013, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] у графах «Від імені банка» у розділі «Сторона 1. БАНК»; розпорядження на поповнення вкладу від 21.04.2011, виданому на ім`я [PERSON] , у графі «Начальник Кіцманського відділення» навпроти прізвища « [PERSON] »; розпорядження на внесення коштів на депозит від 17.10.2013 виданому на ім`я [PERSON] , у графі «Начальник Кіцманського відділення» навпроти прізвища « [PERSON] » виконані [PERSON] . Згідно з висновком експерта від 19.02.2015 №214 відбитки печатки: «м. Київ * Україна * Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» * Кіцманське відділення * Ідентифікаційний код 00039019 * Укрсоцбанк» у наступних документах, зокрема, договорі № 48/1.48/2 банківського вкладу від 17.10.2013, укладеному між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] , нанесені кліше круглої печатки «м. Київ * Україна * Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» * Кіцманське відділення * Ідентифікаційний код 00039019 * Укрсоцбанк» зразки якої надано на дослідження; відбитки печатки: «м. Київ * Україна * Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» * Кіцманське відділення * Ідентифікаційний код 00039019 * КАСА №1»; розпорядженні на внесення коштів на депозит від 17.10.2013 виданому на ім`я [PERSON] нанесені кліше круглої печатки «м. Київ*Україна*Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»*Кіцманське відділення * Ідентифікаційний код 00039019 * КАСА №1» нанесені кліше круглої печатки «м. Київ * Україна * Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» * Кіцманське відділення * Ідентифікаційний код 00039019 * Укрсоцбанк» зразки якої надано на дослідження. Відповідно до листа ПАТ «Укрсоцбанк» від 06.03.2015 №15.201-255/38-1264 Управлінням банківської безпеки у Західному регіоні (м. Львів) Департаменту безпеки ПАТ «Укрсоцбанк» проведено службове розслідування за фактами порушень, допущених співробітниками Кіцманського відділення №933 у Подільському регіоні ПАТ «Укрсоцбанк», які мали місце впродовж 2008-2014 років. Службовим розслідуванням встановлено, що [PERSON] , 1956 року народження, з 2001 року по теперішній час обіймає посаду начальника Кіцманського відділення №933 Департаменту роздрібних продажів у Подільському регіоні центру роздрібного бізнесу ПАТ «Укрсоцбанк». Відповідно до п. 34 Посадової інструкції, з якою [PERSON] ознайомлена 28.10.210, до її обов`язків відноситься затвердження підписом документів фінансового, розрахункового характеру, листів, договорів відповідно до наданої довіреності. Згідно довіреності [PERSON] надано право від імені банку укладати договори банківського вкладу на умовах «Правил надання банківських послуг на умовах комплексного банківського обслуговування для клієнтів-фізичних осіб в ПАТ «Укрсоцбанк» шляхом підписання заяв про розміщення депозиту. Встановлено, що 14.11.2014 [PERSON] останній день перебувала на робочому місця. Станом на 30.01.2015 до банку звернулося 127 осіб та 1 особа до УМВС України в Чернівецькій області із зверненнями щодо перевірки наявності депозитних вкладів та їх повернення. Загальна сума претензій в гривневому еквіваленті по курсу НЮУ станом на 30.01.2015 становить 49820929, 27 грн. Вказані кошти на банківських рахунках Кіцманського відділення № 933 та взагалі у банку не обліковуються, договори банківських вкладів з такими особами не укладалися, а відповідно кошти таким особам у касу відділення не вносилися. Згідно наявного списку осіб, які станом на 30.01.2015 звернулися до ПАТ «Укрсоцбанк» із заявами про повернення вкладу, за порядковим №44 зазначений [PERSON] з вимогою про повернення банківського вкладу на загальну суму 386000 грн. 06.12.2022 [PERSON] помер. 22.06.2023 державним нотаріусом Кіцманської державної нотаріальної контори Беженар А.М., видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом, до складу якої входить кошти, недоотримана пенсія за грудень 2022 року, та за період з 01.12.2022 по 31.12.2022 в сумі 5401, 57 грн., що належали [PERSON] 22.06.2023 державним нотаріусом Кіцманської державної нотаріальної контори Беженар А.М. відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , на грошові заощадження, що зберігаються в АТ «Сенс банк», оскільки відповідно до відповіді АТ «Сенс банк» від 19.05.2023 [PERSON] не був клієнтом АТ «Сенс банк». Відповідно до копії спадкової справи №139/2023, заведеної після смерті померлого [INFO] [PERSON] , з заявою про прийняття спадщини після смерті останнього звернулася тільки його дочка [PERSON] . Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, примусове виконання обов`язку в натурі, визнання незаконними дії чи бездіяльності органу місцевого самоврядування. Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту (частина перша статті 1059 ЦК України). За змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. Банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»). Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу (стаття 1060 ЦК України). Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав (стаття 1061 ЦК України). Таким чином, строковий договір банківського вкладу покладає на банк обов`язок прийняти від вкладника суму коштів, нарахувати на неї проценти та повернути ці кошти з процентами зі спливом встановленого договором строку. Закінчення строку дії договору банківського вкладу не звільняє банк від обов`язку повернути (видати) кошти вкладникові. Згідно зі статтею 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу). Залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту (пункт 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 року за № 1256/8577 (у редакції, чинній на момент виникнення відповідних правовідносин, далі - Положення № 516). Укладення договору банківського рахунку та договору банківського вкладу (депозиту) може здійснюватися відокремленим підрозділом банку - юридичної особи за наявності належним чином оформленої уповноваженим особам довіреності на підписання документів (пункт 2.9 Положення № 516). Банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунка поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки. Договір банківського рахунку та договір банківського вкладу укладаються в письмовій формі. Один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункти 1.8 та 1.9 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (в редакції, чинній на момент виникнення відповідних правовідносин, далі - Інструкція № 492). У пункті 10.1 Інструкції № 492 передбачено порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку. Відповідно до статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України). За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно з частинами першою-другою ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. (ст. 1261 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ст. 1297 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1228 ЦПК України спадкування права на вклад у банку (фінансовій установі) вкладник має право розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі). Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Аналіз положень статті 1228 ЦК України дозволяє зробити висновок, що спадкодавець може розпорядитися правом на вклад двома способами: 1) склавши заповіт або 2) зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі). За умови їх відсутності правонаступництво права на вклад відбувається внаслідок спадкування за законом. Згідно пункту 10.15 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492, незалежно від того, чи здійснюється успадкування вкладу згідно із законом, заповітом або розпорядженням, банк здійснює виплату вкладу (частини вкладу) спадкоємцю власника рахунку на підставі відповідного свідоцтва про право на спадщину або дозволу нотаріуса на одержання спадкоємцем частини вкладу спадкодавця, або за рішенням суду. Судом встановлено, що 07.11.2011 між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» в особі начальника Кіцманського відділення Чернівецької обласної філії Василькової Галини Вікторівни було укладено договір №48\\2 банківського вкладу (депозитний вклад зі сплатою процентів щомісячно), за умовами якого банк продовжив дію договору №48\\1 на суму 190 000 грн. з нарахуванням відсотків в розмірі 25,5% з 07.11.2011. Внесення клієнтом грошових коштів підтверджується банком шляхом видачі розпорядження. Депозитний вклад залучається на строк з 30.10.2011 по 30.04.2012 включно. 17.10.2013 між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» в особі начальника Кіцманського відділення Чернівецької обласної філії Васильковою Г.В. було укладено договір №48|1.48|2 банківського вкладу «Інвестиційний» (депозитний вклад зі сплатою процентів щоквартально-мультивалютний), за умовами якого банк продовжує дію договору за №48\\1, 48\\2 вклад «Інвестиційний» з поточним рахунком № [NUMBER] на суму 386000 грн., вклад об`єднаний, вклад має назву «Депозитний», вклад інвестиційний» з нарахуванням відсотків в розмірі 28% річних по гривні. Внесення клієнтом грошових коштів підтверджується банком шляхом видачі розпорядження та договору. Депозитний вклад залучається на строк з 22.05.2013 по 22.05.2014 включно. Згідно з розпорядженням на внесення коштів на депозит від 17.10.2013 [PERSON] внесений депозит в загальній сумі 386000 грн. за договором №48\\2. Розпорядження містить підписи [PERSON] та начальника Кіцманського відділення Василькової Г.В. На підставі частини першої статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Договір між ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Сенс банк», та [PERSON] банківського вкладу «Інвестиційний» (депозитний вклад зі сплатою процентів щоквартально-мультивалютний) від 17.10.2013 №48|1.48|2 недійними не визнано, тому його чинність презюмується. Вищезазначені договори містять підписи у графах «клієнт [PERSON] », «начальник Кіцманського відділення Василькова Г. В.». Доказів того, що вказані особи не підписували вищезазначені договори матеріали справи не містять. Разом з тим, матеріали справи містять висновок судово-почеркознавчої експертизи документів від 04 лютого 2015 року № 239-К, відповідно до якого підписи, виконані на договорах та розпорядженнях, виданих [PERSON] від імені банку, належать начальнику Кіцманського відділення № 933 ПАТ «Укрсоцбанк» Васильковій Г. В. 21.11.2014 [PERSON] звернувся до банку з вимогою про повернення грошових коштів, розміщених на депозитному рахунку, однак доказів повернення банком позивачу коштів за вкладами матеріали справи не містять. На підставі вищевикладеного, судом встановлено, що начальником Кіцманського відділення АТ «Укрсоцбанк» Васильковою Г. В. та [PERSON] , батьком позивача, підписане розпорядження на внесення коштів на депозитний рахунок №48/2 у загальному розмірі 386000 грн., які скріплені підписами сторін та печаткою банку, а тому суд приходить до висновку, що отримання начальником Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» Васильковою Г. В. вказаних коштів свідчить про укладення договору банківського вкладу від 17.10.2013 №48|1.48|2. Недотримання уповноваженою особою банку - керуючою відділенням [PERSON] вимог законодавства у сфері банківської діяльності та внутрішніх вимог банку щодо залучення вкладів не може свідчити, що такий договірне укладався чи про те, що кошти на депозитні рахунки банку не вносилися. Доводи відповідача про те, що укладений між [PERSON] і банком договір не відповідає за формою і змістом договорам банківського вкладу, а розпорядження про внесення коштів на депозит та поповнення вкладу не відповідає визначеним НБУ формам ведення та обліку касових операцій, і такі не можуть бути належними доказами внесення [PERSON] грошових коштів на рахунок банківської установи на виконання умов договору, є необґрунтованими з огляду на таке. Звертаючись до банківської установи для розміщення вкладу, [PERSON] правомірно сподівався на належне оформлення вказаного депозитного договору з банком, а обов`язок забезпечення належного виконання працівниками відповідача посадових інструкцій покладено на банківську установу. При цьому саме банк визначає відповідальних працівників, яким надається право підписувати договори банківського вкладу, оформляти касові документи, а також визначає систему контролю за виконанням касових операцій. Недотримання уповноваженими працівниками банку вимог законодавства у сфері банківської діяльності та внутрішніх вимог банку щодо залучення ними вкладу (депозиту) (зокрема, й через видання документів на підтвердження внесення коштів, які не відповідають певним вимогам законодавства й умовам договору банківського вкладу), та неналежне виконання ними своїх посадових обов`язків не може свідчити про недотримання сторонами письмової форми цього договору. Схожі за змістом висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 369/10789/14 (провадження № 14-703цс19), від 08 червня 2021 року у справі № 662/397/15 (провадження № 14-20цс21). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц зроблено висновок щодо застосування положень частини першої-другої статті 1059 ЦК України, який полягає у тому, що оскільки саме банк визначає відповідальних працівників, яким надається право підписувати договори банківського вкладу, оформляти касові документи, а також визначає систему контролю за виконанням касових операцій, недотримання уповноваженими працівниками банку вимог законодавства у сфері банківської діяльності та внутрішніх вимог банку щодо залучення останнім вкладу (депозиту) не може свідчити про недотримання сторонами письмової форми цього договору. Відкриття відповідних рахунків та облік на них коштів у національній та іноземній валютах, залучених згідно з чинним законодавством від юридичних і фізичних осіб на підставі укладених у письмовій формі договорів банківського вкладу (депозиту), є обов`язком банку. Необлікування банком таких коштів не можна вважати недодержанням сторонами відповідного договору банківського вкладу (депозиту) його письмової форми. Таким чином, встановивши, що між сторонами був укладений договір банківського вкладу від 17.10.2013 №48|1.48|2, які на вимогу вкладника повернуто не було, суд приходить до висновку, що позивач, як дочка померлого [PERSON] , має право на вклад, як спадкоємиця останнього, оскільки матеріали справи не містять доказів, що [PERSON] склав заповіт щодо розпорядження правом на вклад іншим особам або зробив відповідне розпорядження банку (фінансовій установі). Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання за [PERSON] , як спадкоємицею першої черги за законом після смерті її батька [PERSON] , права на вклад за договором №48/1.48/2 банківського вкладу «Інвестиційний», укладений 17.10.2013 між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Сенс банк», в загальній сумі 386000 грн. та стягнення з Акціонерного товариства «Сенс банк» на користь [PERSON] суму банківського вкладу в розмірі 386000 грн. підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з АТ «Сенс банк» на користь [PERSON] 3% річних в сумі 73287,12 грн. та інфляційних втрат в сумі 351366,57 грн., суд зазначає наступне. За змістом статей 524, 533 - 535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Судове рішення про стягнення таких коштів є рішенням про примусове виконання обов`язку в натурі, тобто підтверджує грошове зобов`язання, зокрема те, що виникло у боржника у зв`язку із завданням ним шкоди потерпілому (кредитору). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України)/ Стаття 625 входить до розділу I "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Порушенням зобов`язання, згідно з статтею 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Суд приходить до висновку, що позивач, як спадкоємиця померлого вкладника, не має права на стягнення 3% річних та інфляційних втрат, оскільки [PERSON] з такими вимогами до банку не звертався, тобто за життя він мав таке право , проте не скористався ним. До спадкоємця переходять права вкладника лише у межах тих сум, які виникли до моменту смерті спадкодавця. Оскільки позивач, як спадкоємець, не замінює сторону депозитного договору, то право на стягнення інфляційних втрат та 3% річних, виникне в неї з наступного дня після дня набрання цим рішенням законної сили, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,суд приходить до висновку, що загалом позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Щодо заяви відповідача про застосування строків давності у цій справі, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В силу ч. 1, 5 ст. 261, ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Частинами 3-5 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 11 Постанови «Про судове рішення» № 14 від 18.12.2009, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. З огляду на те, що суд відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення з АТ «Сенс банк» на користь [PERSON] 3% річних в сумі 73287,12 грн. та інфляційних втрат в сумі 351366,57 грн., до яких відповідачем заявлений строк позовної давності, то підстави для застосування положень ч. 4 ст. 267 ЦК України відсутні. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог (47,62 %) в розмірі 3860 грн.

Outcome: partial