Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

19 лютого 2025 року [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Кириченко Максим Олегович, звернулася до Придніпровського районного суду м.Черкаси із вказаною позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб, укладений 25.11.2000 із відповідачем [PERSON] . Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 25 листопада 2000 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського райвиконкому міста Луганська, актовий запис №220. У шлюбі у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя у позивача і відповідача стало нестерпним, що у наслідку призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони у справі як подружжя мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Як стверджує позивач, відповідач не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги та взаємодопомоги. З початком повномасштабного вторгнення агресора на територію України, сторони проживають окремо. Підсумовуючи викладене, позивач у позові зазначає, що примирення між нею і відповідачем не можливе, а тому вона вимушена звернутися до суду із позовом про розірвання шлюбу. Прізвища змінювати позивач не бажає. Крім того, у заяві, що подана до суду 01.05.2025, представник позивача адвокат Кириченко М.О. просить суд понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору залишити за позивачем. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 березня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 10 год 30 хв 31 березня 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси. Протокольною ухвалою від 31.03.2025 розгляд справи був відкладений з підстав того, що місце реєстрації проживання відповідача [PERSON] не було відомо суду, тому з метою належного повідомлення відповідача про день, час та місце розгляду справи необхідно було розмістити оголошення про його виклик на офіційному веб-сайті судової влади України у порядку, передбаченому ч.11 ст.128 ЦПК України. Розгляд справи було відкладено до 14 год 00 хв 01.05.2025. У визначений судом день та час позивач [PERSON] та її представник адвокат Кириченко М.О. у судове засідання не з`явилися, причин не прибуття в судове засідання суду не повідомили, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а саме: шляхом повідомлення представника позивача адвоката Кириченка М.О. під підпис у розписці від 31.03.2025 (а.с.58). Пунктом 1\~ч.8\~ст.128\~ЦПК України\~встановлено,\~що днем\~вручення судової\~повістки є день вручення судової повістки під розписку. Частиною 5 ст.130 ЦПК України передбачено, що вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. У зв`язку із викладеним, суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] та її представник адвокат Кириченко М.О. були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Водночас представник позивача адвокат Кириченко М.О. подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати без участі сторони позивача, не заперечував проти заочного розгляду справи. Крім того, в означеній заяві просив суд судові витрати на сплату судового збору залишити за позивачем (вхідний №17280 від 01.05.2025, а.с.63). Відповідач [PERSON] у судове засідання 01 травня 2025 року о 14 год 00 хв не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про місце, день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про проведення судового засідання без його участі до суду не подав, відзиву до суду не направив. У зв`язку із цим 01 травня 2025 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У цьому судовому рішенні суд детально виклав підстави для проведення заочного розгляду справи, а тому повторно їх зазначати у судовому рішенні по суті спору суд не вбачає підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки справа слухалась у відсутність всіх учасників справи то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію представника позивача, висловлену письмово, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 25 листопада 2000 року уклали шлюб, який у цей же день зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського райвиконкому міста Луганська, актовий запис №220, що підтверджується оригіналом свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського райвиконкому міста Луганська 25 листопада 2000 року (а.с.5). Із безпосередньо дослідженої копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15 травня 2012 року Артемівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області, та серії у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), суд встановив, що, [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є сторони у справі: [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Відповідно до положень ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, з урахуванням\~вимог ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Аналогічні роз`янення викладено в абз.1 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007, згідно з якими проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до положень ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом з`ясовано, що немає згоди позивача на продовження шлюбу із відповідачем. Водночас відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, не подав до суду заяви про надання строку на примирення, тобто не виявив волі на продовження перебування у шлюбі із позивачем. Під час дослідження судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя позивача та відповідача та збереження між ними шлюбу буде суперечити їх інтересам як подружжя за відсутності згоди одного із них (у конкретному випадку позивача) на продовження шлюбу. Побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які, як встановлено судом, у сторін відсутні. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме спільним інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач у прохальній частині позовної заяви виявила волю на залишення їй після розірвання шлюбу прізвища « [PERSON] », тому суд не вбачає правових підстав для відновлення позивачу дошлюбного прізвища. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, приймаючи до уваги клопотання представника позивача про залишення судових витрат за позивачем, що викладене у заяві представника позивача адвоката Кириченка М.О., повноваження якого щодо представництва прав та законних інтересів позивача не обмежені, що підтверджується ордером серії СА №1113476 від 18.02.2025 (а.с.11), суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в сумі 1211 гривень 20 копійок, сплаченого за пред`явлення до суду позовної заяви.

Outcome: approved