Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

До Автозаводського районного суду міста Кременчука надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа ТОВ «Житлорембудсервіс», про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири у розмірі відповідно 47561 грн та 10000 грн, а також судового збору та витрат, пов`язаних із проведенням експертизи по оцінці вартості матеріальних збитків. У обґрунтування позову зазначено, що\~ [PERSON] є власником кв. [ADDRESS] на підставі договору дарування квартири від 08.11.2019, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.11.2019 (індексний № 188119947). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчу\-ження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18.09.2024 № 395386568, [PERSON] (відповідач) є власницею кв. [ADDRESS] у цьому ж будинку, розташованою поверхом вище над квартирою, належною позивачу. 18.03.2024 належну позивачу квартиру затоплено з вини відповідача, внаслідок ймовірного порушення останньою користування послугою водопостачання, що знаходиться у зоні відповідальності власників квартири [ADDRESS] . 22.03.2024 згідно письмового звернення позивача на предмет за\-лиття від 18.03.2024 за № К-341, комісією ТОВ «Житлорембудсервіс» складений акт обстеження, яким зафіксовані обставини затоплення квартири, належній позивачу та перелік пошкоджень. Згідно висновку експерта № 4/10-24 за результатами проведеної будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи, складеного 20.05.2024, при об\-стеженні кв. [ADDRESS] , в результаті проведених розрахунків вартість ремонтно-будівельних робіт разом із будівельними матеріалами станом на момент проведення експертизи складає 47561 грн. Судом отримана інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача. Ухвалою судді від 08.10.2024 позов залишений без руху із наданням строку для усунення виявлених недоліків. 22.10.2024 до суду надійшла заява на виконання ухвали від 08.10.2024 із уточненою позовною заявою. 23.10.2024 ухвалою судді відкрите провадження по справі. 25.11.2024 до суду надійшла заява представника позивача (адвоката) Капралової І.Г. про проведення розгляду справи за відсутності позивача та його представника. 25.11.2025 ухвалою суду відкладене судове засідання по справі, явку позивача, відповідача та третьої особи визнана обов`язковою. 21.01.2025 до суду з`явились позивач та його представник (адвокат) Капралов Г.В. Відповідачка та третя особа до суду не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час, місце розгляду справи. 21.01.2025 у судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили постановити заочне рішення про задоволення позову у повному обсязі. Представник позивача заявив клопотання про виклик у судове засідання та допит в якості свідків ТОВ «Житлорембудсервіс», які складали 22.03.2024 акт обстеження квартири, належної позивачу, що судом задоволене без постановлення окремого документа, зобов`язавши забезпечити явку у судове засіданні свідків. У судовому засіданні оголошена перерва. 20.02.2025, 20.03.2025, 04.04.2025 ухвалою суду задоволені письмові клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи. 06.05.2025 у судове засіданні не з`явилися сторони, повідомлені належним чином про дату, час, місце розгляду справи. До суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, на допиті свідків не наполягали у зв`язку із неможливістю забезпечити їх явку до суду. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених ст. 223 ЦПК України. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (ч. 3 ст. 223 ЦПК України). 06.05.2025 ухвалою суду постановлено провести заочний розгляд справи на підставі ст. ст. 280-282 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Судом установлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачу на підставі договору дарування від 08.11.2019, що зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (витяг від 08.11.2019, індексний № 188119947). [PERSON] є власницею кв. [ADDRESS] у цьому ж будинку, розташованою поверхом вище над квартирою, належною позивачу, на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчу\-ження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18.09.2024 № 395386568. Згідно акта, складеного 22.03.2024 комісією у складі провідного інженера технічного відділу ТОВ «Житлорембудсервіс» Яжевської О.В., інженера технічного відділу ТОВ «Житлорембудсервіс» Березової М.В., за участі власника квартири [ADDRESS] [PERSON] , на підставі письмового звернення власника квартири [ADDRESS] щодо залиття квартири від18.03.2024 за № К-341, обстежено зазначену квартиру. За результатами чого зафіксовані пошкодження опоряджувальних покриттів стелі (натяжна стеля, короб із гіпсокартону із водоемульсійним фарбуванням), стін (водоемульсійне фарбування), укосів (водоемульсійне фарбування), ламінату, дверного блоку (санвузол). Обстежити кв. [ADDRESS] не виявилось можливим по причині відсутності мешканців, як наслідок відсутність доступу для проведення обстеження внутрішньо квартирних мереж. Згідно даних ТОВ «Житлорембудсервіс» 18.03.2024 зафіксований виклик з кв. [ADDRESS] щодо залиття квартири. По причині відсутності доступу до кв. [ADDRESS] прийнято рішення слюсарями - сантехніками перекрити подачу водопостачання по стояку квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] для виявлення причин затоплення кв. [ADDRESS] . При комісійному огляді 22.03.2024 установлено, що по стояку кв. [ADDRESS] , в технічному підпіллі під`їзду № 3 відкрита запірна арматура на трубопроводі холодного водопостачання невідомими особами. Інженерні мережі холодного водопостачання, водовідведення, центрального опалення, що обслуговує ТОВ «Житлорембудсервіс» на момент комісійного обстеження знаходилися у задовільному та робочому стані. За результатами чого комісією виявлені сліди залиття у квартирі та пошкодження оздоблювального шару. Ймовірною причиною залиття є порушення при користуванні послугою водопостачання, що знаходиться у зоні відповідальності (співвласників) кв. [ADDRESS] . Наданий позивачем акт за формою та змістом відповідає встановленій формі, затвердженій Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 6\~«Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» (далі - Правила № 6), не суперечить іншим доказам по справі, а наведені в ньому відомості відповідачем не спростовані. Відповідно до\~висновку експерта\~№ 4/10-24\~за результатами\~будівельно -\~технічної та\~оціночно -\~будівельної експертизи\~від 20.05.2024, складеного судовим експертом Шлапак С.Л. (РНОКПП [NUMBER] ) на підставі заяви [PERSON] від 26.04.2024, ринкова вартість ремонтно-будівельних робіт, необхідних для усунення пошкоджень внаслідок залиття квартири станом на дату проведення експертизи складає 47561 грн. Відповідач своїм правом на подання заперечень щодо спростування доводів позивача не скористалася. Протилежного суду не довела. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Ч.1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ст. ст.\~15,\~16 ЦК України\~передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є зокрема, його визнання. Відповідно до ст.ст.\~12,\~13, 81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 по справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 по справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди (ч. 3\~ст. 386 ЦК України). Ч. ч. 1, 2\~ст. 22 ЦК України\~визначено, що особа, якій завдано збитки в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Ст. 1166 ЦК України\~передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини (ч.2 ст.1166 ЦК України). З наведеного слідує, що обов`язок доказування розподіляється згідно із перерахованими нормами,\~\~позивач\~\~має довести\~\~наявність шкоди та її розмір, а відповідач - відсутність його вини у заподіянні шкоди. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі (ст. 1192 ЦК України). Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 04.08.2020 по справі № 925/1478/16, протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. При цьому цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене, з урахуванням принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладений обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди (постанова Верховного Суду від 27.12.2019 по справі № 686/11256/16-ц). Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Згідно п. 2.3.6 Правил № 6, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, який повинен встановлювати причини залиття, зокрема чи залиття спричинене унаслідок несправності внутрішньо будинкових мереж водопостачання та водовідведення, та з`ясування питання, чи не було це наслідком недбалості осіб, мешканців квартир, або інші обставини, що могли спричинити залиття. Форма цього акта встановлена в додатку 4 до Правил № 6 утримання жилих будинків та прибудинкових територій. З наведеного слідує, що на підтвердження позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди позивач повинен надати належні та допустимі докази, які б підтверджували факт залиття його квартири саме з вини відповідача, зокрема, комісійний акт, складений відповідно до вказаних Правил № 6. Вирішуючи питання про відшкодування матеріальних збитків, судом взято за основу звіт експертного дослідження, проведений на замовлення позивача на тій підставі, він відповідає вимогам законодавства, що регулює професійну оціночну діяльність в Україні, має необхідні розрахунки визначення вартості матеріального збитку тощо. Відповідач не навів обґрунтованих заперечень щодо обсягу робіт, що слід виконати з метою відновлення стану належної\~\~позивачу квартири та їх вартості. З урахуванням наведеного, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача в частині стягнення матеріальних збитків є обгрутованими та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги судом не встановлені; відповідачем не доведена відсутність її вини у заподіянні шкоди, а тому суд вважає доведеною вину відповідача у заподіянні матеріальних збитках внаслідок залиття 18.03.2024 квартири, належної позивачу, у розмірі 47561 грн. Щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000 грн, суд зазначає наступне. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фі\-зичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодо\-вується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Відповідно до п.3 ч.2, ч.ч.1, 4\~ст.23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна та відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню і не пов`язана з розміром цього відшкодування. При цьому, позивач вважає, що достатньою і співмірною компенсацією у завданій шкоді діями та бездіяльністю відповідача, що спричинили шкоду майну позивача, є стягнення моральної шкоди у розмірі 10000 грн. Разом з тим, позивачем не наведені належні, обґрунтовані підстави та докази для підтвердження факту понесеної ним моральної шкоди (у чому проявились та чи проявились душевні страждання, завдані пошкодженням його майна). Крім того, суд звертає увагу, що позивачем не заявлялось про понесення ним моральної шкоди за понесені ним душевні страждання, які останній зазнав у зв`язку із пошкодженням належного йому майна відповідно до ст. 23 ЦК України. Матеріали справи\~не містять\~доказів на\~підтвердження заподіяння\~такої шкоди\~позивачу,\~що полягала у душевних стражданнях, яких останній зазнав у зв`язку із пошкодженням його майна. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Таким чином, ураховуючи зазначене та підставу відшкодування моральної шкоди у вигляді компенсації шкоди за дії / бездіяльністю відповідача, а не за душевні страждання, яких позивач зазнав у зв`язку із пошкодженням належного йому майна, тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в цій частині. Аналогічних висновків прийшов Апеляційний суд\~міста Києва від 02.03.2017 по справі № 753/20314/15-ц, рішення якого залишене без змін Верховним Судом у постанові від 12.11.2018. Щодо стягнення витрат, понесених позивачем за проведення експертного дослідження, про що просить позивач у позові, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи, до яких відносяться у тому числі і витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи. Разом з\~першою заявою\~по суті\~спору кожна\~сторона подає\~до суду\~попередній (орієнтовний)\~розрахунок суми\~судових витрат,\~які вона\~понесла і\~які очікує\~понести в\~зв`язку із\~розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (ч. ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України). \~Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів (ч. 6 ст. 138 ЦПК України). З урахуванням матеріалів справи судом не встановлені підстави для стягнення таких витрат на користь позивача, у зв`язку із не поданням разом із першою заявою по суті спору (позову/ уточненого позову) розрахунку суми таких судових витрат, які поніс і які очікує понести позивач та відсутністю на підтвердження понесених ним витрат відповідних підтверджуючих документів (договорів, рахунків та інших доказів). Щодо стягнення судових витрат, суд зазначає, що згідно ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог . Оскільки позов задоволений на суму 47561 грн, тобто на 82,63 % від 57561 грн, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір, пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 2001,63 грн (82,63 % від 2422,40 грн). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

Outcome: partial