Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог, позиція позивача 08.04.2025 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову посилається на те, що з 03.03.2006 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 07.02.2025 розірвано. Від шлюбу мають повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею та знаходяться на її повному утриманні. Відповідач з грудня 2024 року проживає окремо, інтересами дочки та сина не цікавиться, добровільно коштів на їх утримання не надає. На даний час повнолітня дочка [PERSON] навчається на 2 курсі Державного некомерційного підприємства «Державний університет «Київський авіаційний інститут» на денній формі навчання за кошти фізичних та юридичних осіб. Термін навчання з 01.09.2023 до 30.06.2027. У зв`язку з навчанням дочка потребує матеріальної допомоги зі сторони батьків, оскільки не працює, перебуває на повному її утриманні, власного заробітку не має, а навчання потребує значних матеріальних витрат на його оплату, проживання, проїзд, харчування, придбання канцелярії. Позивач самостійно не може забезпечити належний рівень життя необхідний для її навчання. Враховуючи те, що відповідач є здоровим та працездатним, вважає, що останній має можливість сплачувати аліменти на утримання дочки, яка продовжує навчання, та на утримання неповнолітнього сина. А тому, просить судстягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 4000 грн щомісячно, починаючи з грудня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття, та на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , на час її навчання у Національному авіаційному університеті,в розмірі 6000 грн щомісяця, починаючи з грудня 2024 року і до закінчення навчання - 01.07.2027 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, на підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, у якій позов підтримала, просила його задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення суду. Позиція відповідача Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 10.04.2025 позовну заяву залишино без руху та надано позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків, які увизначений судом строк були усунуті. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15.04.2025 відкрито спрощене позовне провадження та судовий розгляд призначено о 09 год 30 хв 12.05.2025. У зв`язку з неявкою учасників справи, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 12.05.2025 постановлено ухвалу про заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 07.02.2025, яке набрало законної сили 11.03.2025. Від шлюбу сторони мають повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтв про їх народження серії [NUMBER] від 11.05.2006 та серії [NUMBER] від 11.10.2013. Згідно витягів з реєстру територіальної громади №2025/004685335, №2025/004685534, №2025/004685301 від 09.04.2025, позивач [PERSON] , її повнолітня дочка [PERSON] , [INFO] , та неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , зареєстровані по [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] також зареєстрований по [ADDRESS] , що підтверджується повідомленням виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області №03-16/1654 від 10.04.2025. В той же час, з довідки квартального громадського комітету №4 виконавчого комітету Шепетівської міської ради №16 від 14.04.2025 слідує, що позивач [PERSON] , її повнолітня дочка [PERSON] , [INFO] , та неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , фактично проживають по [ADDRESS] . Згідно договору про навчання в Національному авіаційному університеті від 22.08.2023, укладеного між Національним авіаційним університетом, вступником [PERSON] та її законним представником [PERSON] , заклад бере на себе зобов`язання зарахувати вступника на навчання на 1 курс після виконання вимог умов прийому на навчання для здобуття вищої освіти, правил прийому та укладення договору; здійснити підготовку вступника за денною формою здобуття освіти за освітньою програмою «Правознавство» за спеціальністю «081 Право» для здобуття ступеня вищої освіти бакалавр. Освітня програма є акредитованою, строком до 01.07.2027. Відповідно до довідки Державного некомерційного підприємства «Державний університет «Київський авіаційний інститут» №126 від 16.04.2025, [PERSON] є студентом 2 курсу денної форми навчання Факультету права та міжнародних відносин Державного некомерційного підприємства «Державний університет «Київський авіаційний інститут» ІV (четвертого рівня) акредитації. Термін навчання за освітнім ступенем бакалавр з 01.09.2023 по 30.06.2027. Отже, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є повнолітньою, продовжує навчання, не працює, будь-яких інших доходів не має, а тому потребує матеріальної допомоги батьків. Витрати для забезпечення навчання дочки (придбання навчальних посібників, канцелярських товарів, продуктів харчування, товарів загального вжитку, одягу, взуття, проїзд, проживання) несе її мати [PERSON] , що підтверджується наданими позивачем платіжними інструкціями, квитанціями про оплату навчання. Відповідно до довідки №9 від 06.03.2025 позивач [PERSON] працює на Хмельницькій митниці на посаді головного державного інспектора, її заробіток за період з січня 2024 по грудень 2024 становить 516740,71 грн. Застосовані норми права Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя. Відповідно до статті 180Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182Сімейного кодексу України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 (провадження № 61-12495св18) щодо застосування статті 199 СК України «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Виходячи з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) в частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього кодексу, а саме: стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інших обставин, що мають істотне значення. Крім того, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ч. 1 ст. 201 СК України, до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дітей застосовуються норми статей 187, 189-192, 194-197 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК Українисуд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Мотиви та висновки суду Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити частково з огляду на наступне. Як слідує з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Отже, обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним дитини, на утримання якої стягуються аліменти. Сторони мають рівні права та обов`язки по утриманню та матеріальному забезпеченню дітей, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобов`язаний утримувати свою неповнолітню дитину. Судом встановлено, що неповнолітній син сторін [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем [PERSON] , знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] є батьком дитини, записаний таким в свідоцтві про його народження, добровільно коштів на його утримання не надає, фактично переклав обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати неповнолітню дитину винятково на позивача, що є грубим порушенням норм закону, оскільки обов`язок по утриманню дітей покладається законом на кожного з батьків, матір і батька рівною мірою. Домовленості між сторонами щодо виконання обов`язку по утриманню неповнолітньої дитини не досягнуто. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Позивач просить суд визначити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі, тому суд знаходить такий спосіб стягнення аліментів прийнятним. Згідно з пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Положеннями статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз змісту наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: (а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; (б) ухилення відповідача від надання утримання дитині. Слід зазначити, що ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. За загальним правилом, визначеним СК України, та сталою судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтвердженні офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 18 травня 2020 у справі №215/5867/17 та від 07 грудня 2022 року у справі №756/11185/20. Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вжиття позивачкою заходів щодо одержання аліментів з відповідача, які вона не могла одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, в розумінні ч. 2 ст.191 СК України. Матеріали справи не містять відомостей про працевлаштування відповідача, отримання ним будь-якого доходу, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; не доведено належними та допустимими доказами достатність заробітку (доходу) відповідача сплачувати аліменти у визначеному в позовній заяві розмірі та те, що позивач вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Отже, позивачем [PERSON] не доведений належними та допустимими доказами заявлений розмір стягуваних аліментів та необхідність їх стягнення за минулий час. При цьому, визначаючи розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд враховує вищевказані вимоги закону та розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, який визначено у ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік» та з 1 січня 2025 року становить 3196 грн. При призначенні аліментів суд враховує також стан здоров`я, матеріальне становище дитини, її вік, не надання відповідачем відзиву та доказів щодо його стану здоров`я, наявність на його утриманні непрацездатних членів сім`ї та приходить до висновку про їх стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000 грн щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня пред`явлення позову до судуі до досягнення дитиною повноліття. При цьому, суд враховує те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Також, виходить з розумності та достатності заявленого позивачем розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, виходячи з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. Окрім цього, судом також встановлено, що повнолітня дочка сторін [PERSON] , [INFO] , дійсно, навчається на 2 курсі денної форми навчання Факультету права та міжнародних відносин Державного некомерційного підприємства «Державний університет «Київський авіаційний інститут» ІV (четвертого рівня) акредитації, за рахунок фізичних, юридичних осіб. Термін навчання за освітнім ступенем бакалавр з 01.09.2023 по 30.06.2027. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати (постанова Верховного Суду від 16.02.2022 року у справі №381/2423/20). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані, зокрема, вартість навчання, вартість підручників тощо, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження (постанова Верховного Суду від 13.04.2021 року у справі №308/4214/18). При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. Оцінивши в сукупності надані докази, суд дійшов висновку, що [PERSON] на день звернення до суду не досягла 23 років, продовжує навчання, не працює, оскільки навчання на денній формі позбавляє її можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги до його закінчення, оскільки для забезпечення такого навчання необхідні кошти на оплату вартості навчання, проїзд, проживання за місцем навчання, придбання канцтоварів, продуктів харчування. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При призначенні аліментів на утримання повнолітньої дочки,яка продовжує навчання, суд враховує її стан здоров`я та матеріальне становище, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який є працездатним, має на утриманні неповнолітню дитину, не подав жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що він не спроможний сплачувати аліменти,а також можливість одержання повнолітньою дочкою матеріальної допомоги і від матері [PERSON] , яка також є працездатною, недоведеність останньою позовних вимог про стягнення аліментів у визначеному нею розмірі і вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, які вона не могла одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, в розумінні ч. 2 ст.191 СК України, та приходить до висновку про їх стягнення з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , на час її навчання у Державному некомерційному підприємстві «Державний університет «Київський авіаційний інститут» в розмірі 3000 грн щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду - 08.04.2025 і до закінчення навчання - 30.06.2027, але не довше чим до досягнення нею двадцяти трьох років. Розподіл судових витрат Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 1211,20 грн. На підставі ст.ст. 141, 150, 180-183, 191, 199-201 СК України,

Outcome: partial