Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

23 січня 2025 року представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог представник вказував, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 жовтня 2015 року. Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 08 травня 2024 року шлюб розірвано. Сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утримані. Сторони проживають окремо. Відповідач матеріальної чи іншої допомоги на утримання дитини не надає, не дбає про матеріальне забезпечення та виховання дитини, тим самим ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Позивач позбавлена можливості самостійно матеріально утримувати дитину, в зв`язку з чим змушена звернутися до суду з позовом, який просить задовольнити. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися причини неявки суду не повідомили, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України вважаються такими, що повідомлені судом належним чином про дату, час і місце розгляду справ. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відповідно до частини 7, 11 статті 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений судом належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне. Сторони перебували з 05 жовтня 2015 року у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції у Миколаївській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 05 жовтня 2015 року, серії [NUMBER] (а.с. 7). Представник позивача у позові зазначив, що рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 08 травня 2024 року (справа 477/3151/25) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Водночас, будь-який належних доказів щодо цього суду не подано. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , про що виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Жовтневого районну Миколаївської області 02 червня 2016 року складений актовий запис за № 11 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 8), в якому сторони вказані батьками дитини. Частиною 6 статті 7 СК України встановлено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини 1 статті 141 СК України мати і батько, мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частиною 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та мінімальний розмір аліментів, що стягується на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 181 та частинами 1 статті 183 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються в частині від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як визначено у частині 5 статті 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] \~єбатьком дитини, повнолітньою та працездатною особою, утриманців не має, будь-яких аліментних платежів не сплачує. Доказів зворотного суду не надано. Дані щодо інших осіб, які перебувають на утриманні відповідача, відсутні. Оцінивши доводи позивача, приведені в обґрунтування вимог стягувати аліментів на дитину у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, суд дійшов висновку про недостатність підстав для визначення аліментів у такому розмірі. Позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б давали підстави для відступлення від встановленого законодавством рекомендованого розміру аліментів на одну дитину - 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Таким чином, з урахуванням матеріального становища дитини, яка проживає з матір`ю позивачем [PERSON] та знаходиться на її утримані, а також матеріального становища відповідача, який є батьком дитини і зобов`язаний утримувати її до досягнення повноліття, суд на підставі статті 180, частини 3 статті 181 та статті 184 СК України, визнає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню частково - 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду в частині сплати аліментів за один місяць. На підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, але враховуючи те, що при винесення рішення суд повинен вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд на підставі частини 6 статті 141 ЦПК України вважає за можливе стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Outcome: partial