Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

У березні 2024 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що квартира [ADDRESS] , забезпечується послугами з централізованого опалення, що надає позивач. З 01.11.2015 по 01.03.2024 споживачі в повному обсязі не сплачували кошти за надані позивачем послуги, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 71551,75 грн, яка залишається несплаченою. Тому позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 71551,75 грн боргу за спожиті послуги з централізованого опалення та витрати з оплати судового збору. Ухвалою судді Богунського районного суду міста Житомира Семенцової Л.М. від 04.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 04.03.2025 задоволено клопотання представника позивача та залучено до участі в справі співвдповідача [PERSON] , а також прийнято до розгляду позовну заяву з уточненими позовними вимогами до кожного із відповідачів, у якій позивач просить сиягнути з відповідача [PERSON] на свою користь 3/4 частин заборгованості за спожиті з 01.11.2015 по 01.03.2024 послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії в сумі 53663,81 грн та 3/4 частин витрат на оплату судового збору в сумі 2271,00 грн, а з відповідача [PERSON] - 1/4 частин заборгованості за спожиті з 01.11.2015 по 01.03.2024 послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії в сумі 17887,94 грн та 1/4 витрат на оплату судового збору в сумі 757,00 грн. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримала з викладених у позовній заяві обставин. Відповідачі в судовому засіданні не заперечували наявності заборгованості за послуги централізованого\~опалення,\~постачання теплової\~енергії,\~звернувши увагу\~на неотримання\~ними свідоцтв\~про право\~на спадщину\~після смерті\~матері [PERSON] ,\~та водночас\~просили застосувати\~до позовних\~вимог строк\~позовної давності.\~ Суд, заслухавши представника позивача та відповідачів, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належала на праві власності відповідачу [PERSON] та його матері [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 15.02.1996 (а. с. 25). [PERSON] померла [INFO] згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Житомирським міським ВДРАЦС ГТУЮ у Житомирській області 08.06.2016 (а. с. 63). Спадкоємцями, які прийняли спадщину після її смерті, є відповідачі [PERSON] та [PERSON] , якими було подано у визначений законом строк до Другої Житомирської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини (а. с. 62, 67). Відповідачі, будучи споживачами наданих позивачем послуг, своєчасно та в повному обсязі не проводили оплату за послуги з централізованого опалення, постачання теплової\~енергіїза період з 01.11.2015 по 01.03.2024, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 71551,75 грн, що підтверджується оборотами по особовому рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ), відкритому за вказаною вище адресою, станом на 12.03.2024 та розрахунком заборгованості за період з 01.10.2020 по 01.03.2024 (а. с. 7-9). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, що передбачено ст. 81 ЦПК України. Відповідно до ст.\~322\~ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно положень ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За змістом ч. 1 ст.\~543\~ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Власники (споживачі) повинні щомісячно здійснювати оплату за отримані комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін (ст. 162 ЖК України). Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п. 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п. 18 Правил). Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду № 285/4671/15-ц від 14.01.2019. Обов`язок сплатити за надані й спожиті послуги випливає з ч. 1 ст. 11 ЦК України про те, що цивільні справа та обов`язки випливають з дій осіб, що передбачені актом цивільного законодавства. Відсутність між сторонами договору не може слугувати підствою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 20.11.2024 в справі № 463/6799/18. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ч. 1 ст. 256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК України). За положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким було доповнено Цивільний кодекс\~України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені у тому числі статями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину. З 12.03.2020 на території України було встановлено карантин, який тривав по 30.06.2023 відповідно до постанов Кабінету\~Міністрів України\~від 11.03.2020\~№ 211\~«Про запобігання\~поширенню на\~території України\~гострої респіраторної\~хвороби COVID-19,\~спричиненої коронавірусом\~SARS-CoV-2» (із змінами та доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України). Як визначено п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Тобто, з 12.03.2020 і до скасування карантину, строки позовної давності продовжені Законом, а тому позивачем не допущено пропуску строку позовної давності щодо заявлених позовних вимог за період з 12.03.2017 по 01.06.2021. Позивач звернувся з позовом до суду 18.03.2024 щодо заборгованості за період із 01.11.2015 по 01.03.2024, пропустивши з урахуванням положень про переривання позовної давності, визначених Законом України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020, строк позовної давності щодо вимог за період з 01.11.2015 по 11.03.2017. Тому за заявою відповідачів суд застосовує до позовних вимог щодо суми заборгованості за вказаний період строк позовної давності та відмовляє в задоволенні позову в цій частині в зв`язку з пропуском позивачем зазначеного строку позовної давності при зверненні до суду з позовом. З огляду на те, що відповідачі у порушення своїх зобов`язань не сплачували в повному обсязі та вчасно плату за надані послуги з централізованого опалення, чим були порушені права позивача, суд задовольняє вимоги позивача щодо стягнення з них заборгованості за період з 12.03.2017 по 01.03.2024, що становить 61508,45 грн, пропорційно належних кожного з відповідачів часток квартири [ADDRESS] , 1/2 частка якої була успадкована ними після смерті їхньої матері [PERSON] та належить їм із часу відкриття спадщини згідно ч.\~5\~ст.\~1268\~ЦК України.\~ Таким чином, суд стягує з відповідача [PERSON] 3/4 частки від загальної суми заборгованості в розмірі 61508,45 грн, що становить 46131,34 грн, а також із відповідача [PERSON] 1/4 частку від загальної суми заборгованості в розмірі 61508,45 грн, що становить 15377,11 грн. На підставі ст.\~141\~ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2271,00 грн, сплачений позивачем, що підтверджено документально, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Так як згідно пенсійного посвідчення серії [NUMBER] (а. с. 66) відповідач має інвалідність ІІ групи та звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», понесені позивачем судові витрати в розмірі 757,00 грн мають бути компенсовані за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, що визначено ч. 6 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial