Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

Позивач\~звернулась до\~суду з\~позовом до\~відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі посилаючись на те, що відповідно до наказу Генерального директора ТОВ «АЙКЮ ДИРЕКТ УКРАЇНА» №08-2024-К від 30.04.2024 року її прийнято на роботу на посаду касира, фінансового відділу з 01.05.2024 року в Товариство з обмеженою відповідальністю «АЙКЮ ДИРЕКТ УКРАЇНА». 16.05.2024 року найменування ТОВ «АЙКЮ ДИРЕКТ УКРАЇНА» змінено на ТОВ «АЙК`Ю ТІКЕТ». На даний час вона продовжує працювати у ТОВ «АЙК`Ю ТІКЕТ» і виконувати свої професійні обов`язки як працівник цієї компанії. В порушення вимог норми ст.115 КЗпПУ, зі сторони відповідача утворилась заборгованість з нарахованої, але не виплаченої їй заробітної плати в розмірі 14490 грн. за жовтень-листопад 2024 року з урахуванням обов`язкових платежів, внесків та зборів. У зв`язку з чим вона звернулась до Шевченківського районного суду м. Чернівці із заявами про видачу судових наказів. 08.11.2024 року та 11.12.2024 року Шевченківським районним судом м. Чернівці видано судові накази по справах №727/12378/24 та №727/13550/24 та стягнуто з ТОВ «АЙК`Ю ТІКЕТ» на її користь заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі за жовтень 2024 року в сумі 7245 грн. та за листопад 2024 року в сумі 7245 грн. Ухвалами Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04.12.2024 року та від 26.12.2024 року судові накази було скасовано. Судовий наказ №727/12378/24 від 08.11.2024 року нею пред`явлено до виконання та постановою від 04.12.2024 року відкрито виконавче провадження, однак грошові кошти стягнуто не було. Судовий наказ №727/13550/24 від 11.12.2024 року нею для примусового виконання не подавався. А тому просила стягнути з ТОВ «АЙК`Ю ТІКЕТ» на її користь заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі станом на 16.01.2025 року у розмірі 14490 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.01.2025 року відкрито спрощене позовне провадження по справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача ТОВ «АЙК`Ю ТІКЕТ» в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу в її відсутності, не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] прийнята на роботу з 01.05.2024 року на посаду касира, фінансового відділу ТОВ «АЙКЮ ДИРЕКТ УКРАЇНА», що підтверджується копією наказу Генерального директора ТОВ «АЙКЮ ДИРЕКТ УКРАЇНА» №08-2024-К від 30.04.2024 року (а.с.6). 16.05.2024 року найменування ТОВ «АЙКЮ ДИРЕКТ УКРАЇНА» змінено на ТОВ «АЙК`Ю ТІКЕТ», що підтверджується копіями виписок з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.7-10). Відповідно до довідки №1 від 16.01.2025 року (а.с.11), станом на 16.01.2025 року заборгованість по виплаті заробітної плати [PERSON] за жовтень-листопад 2024 року становить суму 14490 грн., податки із заробітної плати утримано повністю. 08.11.2024 року та 11.12.2024 року Шевченківським районним судом м. Чернівці видано судові накази по справах №727/12378/24 та №727/13550/24 та стягнуто з ТОВ «АЙК`Ю ТІКЕТ» на користь позивача [PERSON] заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі за жовтень 2024 року в сумі 7245 грн. та за листопад 2024 року в сумі 7245 грн. Ухвалами Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04.12.2024 року та від 26.12.2024 року судові накази було скасовано. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Коломійцем В.К. від 04.12.2024 року відкрито виконавче провадження по виконанню судового наказу №727/12378/24 від 08.11.2024 року (а.с.18). Станом на 08.04.2025 року за вказаним виконавчим провадженням стягнень не проводилось, що підтверджується повідомленням приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Коломійця В.К. від 08.04.2025 року (а.с.47). Судовий наказ №727/13550/24 від 11.12.2024 року позивачем [PERSON] для примусового виконання не подавався. Згідно з ч.1 ст.21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ст.94 КЗпП України, заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу, яка згідно статті 115 вказаного Кодексу виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Верховний Суд у постанові від 21 лютого 2023 року у справі № 910/6968/16 (607/6254/15-ц) вирішуючи спір про наявність обов`язку сплатити нарахованої, але не виплаченої заробітної плати звертає увагу на зміст поняття заробітної плати, який узгоджується з одним із принципів здійснення трудових правовідносин відплатність праці, який дістав відображення у пункті 4 частини I Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 03 травня 1996 року, ратифікованої Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, за яким усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень. Конституційний Суд України в Рішенні від 29.01.2008 року № 2-рп/2008 зазначив, що право заробляти собі на життя є невід`ємним від права на саме життя, оскільки останнє є реальним лише тоді, коли матеріально забезпечене. Велика Палата Верховного Суду,

Outcome: approved