Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

04 червня 2024 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини та визначення порядку участі батька у вихованні дитини. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що від шлюбу з відповідачем має спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Наразі шлюб розірвано, син проживає із позивачкою. Відповідач сплачує на користь позивача аліменти на утримання дитини, позивачка не має намірів чинити відповідачу перешкод у спілкуванні з дитиною, однак між сторонами так і не вирішено питання щодо місця проживання дитини та участі батька у вихованні дитини. Наразі позивач просить суд визначити місце проживання малолітнього [PERSON] разом із матір`ю, а також визначити способи участі батька у спілкуванні та вихованні дитини за запропонованим нею у позові графіком. Окрім того, позивач просить суд стягнути із відповідача на її користь витрати понесені позивачем у зв`язку із розглядом справи. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 753/11026/24 між суддями від 05 червня 2024 року, матеріали позовної заяви передано в провадження судді Шаповалової К.В. Фактично справа була передана судді 07 червня 2024 року. Згідно відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру від 17 червня 2024 року відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 17 червня 2024 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. 19 червня 2024 року до суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою суду від 19 червня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання на 13 серпня 2024 року на 11:30 год. Ухвалою суду від 13 серпня 2024 року до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено Службу у справах дітей та сім`ї Подільської районної у м. Києві державної адміністрації, зобов`язано Службу надати на адресу суду письмовий висновок щодо розв`язання спору. Підготовче засідання було відкладено на 26 вересня 2024 року. 25 вересня 2024 року до суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання. 25 вересня 2024 року від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, яка фактично є заявою про зміну предмету позову, в якій був визначений новий (змінений) графік спілкування сина з відповідачем, вимога про визначення місця проживання дитини з матір`ю залишилась без змін. 26 вересня 2024 року підготовче засідання було відкладено на 5 листопада 2024 року у зв`язку з неявкою сторін та відсутністю висновку ССД. 15 жовтня 2024 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій зазначено, що відповідач визнає позовну вимогу в частині визначення місця проживання дитини з позивачкою, не заперечує проти її задоволення. Стосовно вимоги про визначення способів участі відповідача у вихованні сина частково заперечував проти графіка, визначеного позивачкою та запропонував свій варіант графіку. Вказав, що графік враховує лише інтереси позивачки, заперечує проти того, що не можна забирати дитини до себе з ночівлею. Поряд з цим, зустрічної позовної заяви до суду не подавалось. Крім того, представником відповідача було подано клопотання про допит свідків: позивача, його співмешканку та батька. 23 жовтня 2024 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій викладені певні заперечення на відзив відповідача. 31 жовтня 2024 року до суду від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в якому також був визначений запропонований батьком графік спілкування із сином. 5 листопада 2024 року у підготовчому засіданні було задоволено клопотання представника відповідача про допит свідків та оголошено у засіданні перерву через відсутність висновку ССД на 9 грудня 2024 року. 13 листопада 2024 року від представника позивача надійшла заява про долучення доказів у справі. 3 грудня 2024 року від представника позивача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання на іншу дату. Аналогічне клопотання надійшло до суду від представника відповідача. Підготовче засідання 9 грудня 2024 року було відкладено на 30 січня 2025 року у зв`язку з неявкою учасників справи та подання ними відповідних клопотань. 23 січня 2025 року до суду від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій було викладено новий графік (змінений) зустрічей батька з дитиною, вимого про визначення місця проживання залишилась без змін. 30 січня 2025 року від представника позивача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання. Підготовче засідання 30 січня 2025 року було відкладено на 26 лютого 2025 року у зв`язку з неявкою учасників справи. 30 січня 2025 року до суду від Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної у м. Києві державної адміністрації надійшов висновок щодо вирішення спору між сторонами. 26 лютого 2025 року від Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної у м. Києві державної адміністрації надійшла заява про проведення розгляду справи у відсутність їх представника та ухвалити рішення в найкращих інтересах дитини. Ухвалою суду, занесеної до протоколу судового засідання 26 лютого 2025 року було закрито підготовче провадження у справі та розпочато розгляд спору по суті. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги, з урахуванням заяви про їх уточнення від 23 січня 2025 року, вказали, що для дитини необхідно встановити чіткий графік, враховуючи рекомендації психолога та вік дитини, він має чітко знати, коли у нього зустрічі з батьком. Крім того, встановлення графіку також дисциплінує й відповідача, який не дивлячись на їх домовленості про час зустрічі із сином, може приїхати набагато пізніше, що впливає не лише на емоційний стан дитини, яка його чекає, а й впливає на плани та графік позивачки. Вказала, що не бажає, щоб дитина залишалась ночувати у батька, бо була колись ситуація, що батьку стало погано, при цьому була присутня дитина, а вона не хоче, щоб син бачив таке. Також вказала, що відповідач все дозволяє сину, навіть закачати гру на телефон, після якої він дуже збуджений та важко заспокоюється, бо це гра 16+ років. Поряд з цим позивачка вказала, що не забороняє сину спілкуватись з батьком, не проти цього, син може в будь-який час зателефонувати батьку, як і той йому, пропонувала відповідачу укласти нотаріальний договір щодо встановлення способів його участі у вихованні сина, проте відповідач відмовився. Представник відповідача у судовому засіданні підтримала заперечення щодо позову, викладені у письмових заявах по суті, та вказала, що відповідач при допиті його як свідка надасть більш детальніші пояснення. Крім того, просила суд врахувати, що ночівля дитини з батьком буде в інтересах дитини, бо батьки живуть у різних районах (позивач на правому березі, відповідач на лівому березі м. Києва) і він буде мати графік. У судовому засіданні було оголошено перерву до 8 квітня 2025 року. У судовому засіданні 8 квітня 2025 року як свідка було допитано відповідача [PERSON] , який вказав, що для сина у нього створені всі умови для проживання, є гардероб, ліжко, іграшки. Він дуже любить сина, та нічого погано для нього не зробить. Вказав, що з сином у них дуже гарні відносини, він також займається питанням його здоров`я, водив до лікарів, купляв необхідні ліки. Зазначив, що бажає, щоб син ночував у нього, бо він його син, йому добре з батьком, вони гарно проводять час разом, гуляють у парках, катаються на велосипедах, скейтах, їздять до брата у гості. Також зазначив, що він проживає разом із дівчиною [PERSON] , яка дуже добре спілкується з його сином, допомагає йому з ним. Він має нормальне харчування, відповідно до його віку та з дисципліною також у них все добре. Вказав, що з позивачкою у них є непорозуміння щодо графіку спілкування його з сином, проте до ССД не звертався за допомогою, бо вважав, що вони самі здатні вирішити цю проблему. Вказав, що не зовсім розуміє навіщо треба взагалі встановлювати графік, вони домовлялись, що він буде забирати сина через вихідні. У нього є автомобіль та він вільно може приїжджати і забирати сина та привозити його додому. Також зазначив, що не заперечує проти того, щоб визначити місце проживання сина з позивачкою. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що вона проживає разом із відповідачем [PERSON] , знайома з його сином десь 1,5 роки, вони подружились та у них гарні відносини. Син завжди радіє як приїжджає до батька і батько також. Наразі вони бачяться кожні два тижні, забирають дитину або на пару днів або на тиждень. Вказала, що батько цікавиться навчанням, здоров`ям сина, відноситься до нього з турботою. Син має у їх квартирі власне ліжко, стіл, де може займатися, комод для одягу. Вказала, що син відповідача має проблеми із зором, тому вони контролюють його час із гаджетами, також вказала, що намагаються дотримуватись режиму харчування. Зазначила, що завжди повідомляють позивачку, якщо у сина виникають проблеми зі здоров`ям, коли він перебуває у них. Також представником відповідача суду було подано заяву про відмову від допиту як свідка батька відповідача. У судовому засіданні судом було досліджено письмові докази у справі та оголошено перерву для підготовки сторін до судових дебатів до 28 квітня 2025 року. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, допитавши свідків, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 9 грудня 2017 року позивач та відповідач уклали шлюб, про що здійснено актовий запис № 2809 Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Заочним рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2020 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано (а.с. 10-12). У період шлюбу у позивача та відповідача народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис 1719, здійснений Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві (а.с. 9). Відповідно до рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2020 року з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі частки всіх його доходів, починаючи з 8 жовтня 2020 року до повноліття дитини (а.с. 17-18). Як зазначила у судовому засіданні позивачка та це не заперечувалось та не спростовувалось відповідачем малолітні син сторін проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки Всеукраїнської Федерації козацького двобою від 2 квітня 2024 року [PERSON] відвідує спортивну секцію з серпня 2023р., навчається козацькому двобою щотижня вівторок/четвер з 19.00 до 19.45 за адресою: [ADDRESS] ; батько дитини жодного разу не був присутнім на заняттях, на заняття дитину приводила та забирала тільки мати; оплату за навчання здійснювала виключно мати дитини (а.с. 14). Згідно із довідкою від 6 березня 2024 року № 27 дитина відвідує дошкільний навчальний заклад № 486 Подільського районного управління освіти, міста Києва, з 28 січня 2022 року; оплата за харчування дитини в дошкільному навчальному закладі вноситься вчасно (а.с. 15). Відповідно до довідки від 4 квітня 2024 року [PERSON] працює в ТОВ «ДСВ ЛОГІСТИКА» з 1 червня 2022 року на посаді фахівець операційного відділу. Згідно довідки ОК-7 від 21 лютого 2024 року позивачка має постійний стабільний дохід (а.с. 19). Начальником операційного відділу ТОВ «ДСВ ЛОГІСТИКА» надано характеристику [PERSON] , відповідно до якої позивачка бере активну участь у вирішенні нестандартних ситуацій, які виникали у процесі автодорожнього перевезення та проявила себе як кваліфікований фахівець. За якісне виконання посадових обов`язків неодноразово нагороджувалась грошовими преміями, проходить навчальні курси задля особистого росту та підвищення професійної кваліфікації. Серед колег має повагу та авторитет, завжди допомагає колегам за необхідності. Правил внутрішнього трудового розпорядку та умов трудового договору не порушували (а.с. 20). Згідно довідки від 24 вересня 2024 року № 291 [PERSON] працює у ТОВ «Еколь Логістікс» на посаді фахівця з організації перевезень з 24 червня 2024 року. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 25 листопада 2022 року видано обмежувальний припис, яким заборонено [PERSON] наближатися на відстань менше 500 м до місця проживання [PERSON] , за адресою [ADDRESS] ; наближатися на відстань менше 500 м до дитячого закладу дошкільної освіти № [NUMBER] , розташованого за адресою [ADDRESS] , який відвідує [PERSON] , 2018 року народження; вести листування та телефонні переговори з [PERSON] , вести листування та телефонні переговори з малолітнім [PERSON] , 2018 року народження, без згоди його матері [PERSON] , або контактувати через інші засоби зв`язку особисто та/або через третіх осіб. Встановлено строк дії обмежувального припису - 2 (два) місяці (а.с. 21-22). Як вбачається з долучених до позову доказів, позивачка пропонувала відповідачу у позасудовому порядку укласти договір про умови проживання та участь у вихованні дитини, проте останній відмовився. Поряд з цим у судовому засіданні відповідач не заперечував проти проживання дитини з матір`ю та вказував, що не вважає за необхідне взагалі встановлювати якийсь графік спілкування з сином. На підтвердження факту піклування про сина представником відповідача суду надані копія картки малолітнього [PERSON] та інші документи щодо відвідування офтальмолога, лора, стоматолога. Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін (частина четверта статті 15 СК України). В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року). Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року). Європейський суд з прав людини зауважує, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. У відповідності до статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Разом з тим, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Стосовно вимоги позивачки про визначення місця проживання малолітнього сина з нею, суд зазначає, що як вбачається із письмових заяв по суті, поданих представниками відповідача, та особистих пояснень як свідка відповідача у судовому засіданні, він не заперечує проти визначення місця проживання сина із матір`ю. Крім того, ССД у висновку також визначилось про те, що визначення місця проживання сина з матір`ю, враховуючи відсутність заперечень з боку батька, буде відповідати найкращим інтересам дитини, а тому вимога позивачки у цій частині підлягає задоволенню. Стосовно вимоги про визначення порядку участі батька у вихованні дитини суд дійшов таких висновків. Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частиною першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Стаття 141 СК України визначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Відповідно до положень статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі №189/68/20. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У §54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України» (заява № 2091/13) йдеться про визначення інтересів дитини, їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Таким чином, при оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню такі базові елементи: (а) погляди дитини, (б) індивідуальність дитини, (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин, (г) піклування, захист і безпека дитини, (ґ) вразливе положення, (д) право дитини на здоров`я, (е) право дитини на освіту. Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й передусім повинні бути визначені інтереси дитини, а вже тільки потім - права її батьків. Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі №189/68/20 (провадження № 61-16244св21), від 08 лютого 2023 року у справі № 334/1202/20 (провадження № 61-7951св22), від 15 серпня 2023 року у справі № 759/4170/20 (провадження № 61-3420св23). Відповідно до частини четвертої і п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Як вбачається з висновку Служби у справах дітей та сім`ї Подільської РДА в м. Києві від 27 січня 2025 року № 106-852 з метою надання до суду письмового висновку органу опіки та піклування, відповідно до частин четвертої, п?ятої статті 19 Сімейного кодексу у країни, Службою у справах дітей та сім?ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - Служба), проведена відповідна робота, за результатами якої встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з грудня 2017 по вересень 2020. Від цього шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] разом з сином проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , складеного працівниками Служби та оцінки потреб сім?ї, проведеної соціальним педагогом Подільського районного в місті Києві центру соціальних служб 03.12.2024, матрі?ю забезпечені потреби дитини та створені належні умови для її проживання. Батько дитини [PERSON] проживає окремо від сина за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] не заперечує щодо визначення місця проживання малолітньогго сина [PERSON] з матір`ю. [PERSON] . У зв?язку з виникненням спору між батьками щодо участі у вихованні дитини тв порядку побачення батька з сином [PERSON] просить визначити йому наступний графік визначити йому графік: другий та четвертий тиждень місяця з п?ятниці, після закінчення навчання (уроків, гуртків), до 19 год 00 хв неділі щомісячно впродовж кожного навчального року з урахуванням канікул, за місцем проживання батька або в рекреаційних зонах чи зонах дитячого дозвілля в межах міста Києва та Київської області, без присутності матері дитини; протягом одного тижня у період зимових шкільних канікул щорічно (з суботи по п?ятницю першого тижня канікул включно); протягом всього червня та двох тижнів липня у період літніх шкільних канікул щорічно з правом на спільний відпочинок з дитиною для оздоровлення дитини в межах території України та поза її межами; протягом чотирьох діб підряд у період осінніх та весняних шкільних канікул (починаючи з п?ятниці 19 год 00 хв до вівторка 19 год 00 хв) щорічно; у день народження [PERSON] , на державні тa християнські свята, Новий рік, Різдво, Пасха тощо, кожного непарного року (2025, 2027, 2029 та далі) з 10 год 00 хв до 19 год 00 хв наступного дня, за місцем проживання батька або в рекреаційних зонах чи зонах дитячого дозвілля в межах міста Києва та Київської області, без присутності матері дитини; за визначеним графіком мати приводить дитину на зустріч з батьком та віддає дитину батькові біля входу до житлового будинку за адресою проживання матері. Батько після завершення зустрічі приводить дитину на зустріч до матері та віддає сина біля входу до житлового будинку за адресою проживання батька; ??у випадках планування виїзду на відпочинок в іншу країну, на першу вимогу надавати один одному оформлену в встановленому порядку законодавством України згоду на тимчасовий виїзд дитини за кордон з метою відпочинку або на самостійний виїзд дитини з організованою групою дітей на відпочинок, змагання тощо. Згода на тимчасовий виїзд повинна бути надана протягом 5 (п?яти) робочих днів з моменту звернення одного з батьків; ??у разі виїзду батька разом з дитиною [PERSON] на відпочинок, батько повідомляє матір про прибуття до місця відпочинку та про дату повернення (смс повідомленнями в будь-яких зручних месенджерах); у разі виїзду матері разом з дитиною [PERSON] на відпочинок, мати повідомляє батька про прибуття до місця відпочинку та про дату повернення (смс повідомленнями в будь-яких зручних месенджерах); батькам в присутності дитини [PERSON] підтримувати добрі, доброзичливі відносини між собою, не обговорювати наявні у них розбіжності, не висловлюватися осудливо і негативно про один одного. [PERSON] заперечує проти запропонованого батьком графіку та пропонує давати батьку сина щосуботи та щонеділі без ночівлі. Враховуючи зазначене вище, відповідно до статей 19, 160, 161 Сімейного кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов?язаної із захистом прав дитини», проаналізувавши зібрані матеріали, пропозиції батьків, вислухавши думку членів комісії з питань захисту прав дитини Подільської районної в місті Києві державної адміністрації (протокол засідання комісії з питань захисту прав дитини Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 18.12.2024 № 26), діючи в межах чинного законодавства України та в інтересах дитини ССД вирішило визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , 2018 року народження з матір`ю [PERSON] та визначити батьку [PERSON] порядок та спосіб спілкування з дитиною за графіком, запропонованим відповідачем [PERSON] , без будь-яких зауважень/змін. Суд частково погоджується з висновком органу опіки та піклування, оскільки при визначені способів участі батька у вихованні дитини Службою не було враховано, що позивачем у справі є мати дитини - [PERSON] та саме нею визначався зміст позовних вимог, поряд з цим батько дитини [PERSON] із зустрічною позовною заявою до суду не звертався. Також ССД у висновку вказало, що розглянуло заяву [PERSON] про визначення місця проживання дитини та відзив на позовну заяву [PERSON] про визначення способу участі у вихованні дитини та графіку побачень з сином, при цьому ССД не звернуло увагу та неуважно вивчила подану позовну заяву, в якій [PERSON] ставила питання не лише про визнання місця проживання сина, а й просила суд визначити способи участі батька у вихованні та спілкуванні дитини, тобто саме [PERSON] як мати дитини, з урахуванням обставин, викладених у позовній заяві, просила встановити графік спілкування сина з батьком, а не відповідач. ССД не звернула увагу на те, що відповідач не подавав власного позову про встановлення графіку спілкування із сином, не зазначав про те, що він має перешкоди у спілкуванні із сином, які йому чинить позивачка та особисто за власною ініціативою не звертався до ССД із заявою про врегулювання питання щодо графіку його спілкування з сином. При цьому наданий суду висновок ССД не містить жодного обґрунтування чому ССД було взято до уваги без будь-яких виключень та заперечень графік запропонований саме батьком дитини, не обґрунтовано чому ССД не взяла до уваги заперечення матері щодо ночівлі дитини з батьком та не встановило, що саме буде в найкращих інтересах дитини. Отже, на думку суду наданий ССД Подільської РДА в м. Києві висновок є недостатньо обґрунтованим, а тому він приймається судом до уваги частково, з урахуванням межах заявлених позовних вимог позивача та відсутність зустрічних позовних вимог відповідача. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, визначаючи спосіб та порядок участі у спілкуванні та вихованні дітей, враховує, що батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з сином, враховуючи його бажання приймати участь у вихованні сина. Матір, яка проживає разом з сином, не має права перешкоджати батькові спілкуватися з ним та брати участь у його вихованні, адже судом не встановлено, що таке спілкування має негативний вплив на нормальний розвиток дитини чи в подальшому може призвести до порушень прав та інтересів останнього. До того ж, суд наголошує, що для дитини вкрай важлива комунікація батьків у спілкуванні між собою в питаннях виховання останньої. Суд вважає за необхідне зазначити про те, що саме батьки, як матір, так і батько, несуть відповідальність відносно малолітньої дитини, та саме вони повинні докласти усіх зусиль для того, щоб у їх дитини виникало прагнення бути як із мамою, так і з татом. На обох батьках лежить відповідальність за збереження психічної рівноваги дитини, що досягається шляхом уникнення конфліктних, напружених стосунків між батьками, оскільки, саме це в подальшому може бути причиною початку емоційних розладів у дитини. Важливо підтримувати позитивні, неконфліктні взаємини з колишнім чоловіком (дружиною), зберігати незгоду між собою у таємниці від дитини, досягти співробітництва в інтересах дитини. Наявність між сторонами спорів, не повинно впливати на реалізацію права та на виконання обов`язку щодо батьківського спілкування та виховання дитини. Взаємовідносини між батьками дитини не мають відображатися на дитині, дитина не може бути заручником тих чи інших непорозумінь. Дитина має знати батька та матір, має право любити їх, спілкуватися з ними без обмеження. Зважаючи на заперечення відповідача щодо необхідності взагалі встановлювати графік спілкування із сином, суд враховує, що відповідно до заключення психолога Центру психологічних послуг від 15 жовтня 2024 особистісний га психоемоційний розвиток дитини [PERSON] обтяжений тривожністю. Тривалий у часі конфлікт між розлученими батьками та трудноші у пошуку порозуміння ймовірно можуть створювати перешколи у психологічному розвитку дитини, підживлюючи тривогу. Уникати обговорення конфліктних тем у стосунках батьків у присутності дитини. Не створювати ситуацій, де б хлопчік міг бути емоційно втагнутим у дорослі питання. Приділити увагу батькам детальним обговоренням рамок, правил, чітких домовленостей щодо зустрічей з татом в інтересах дитини. Спілкування з дитиною щодо будь-яких змін у домовленостях та підтримувати передбачуваність, стабільність, послідовність у стосунках з хлопчиком. Враховуючи ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я, режим дня, поведінку кожного з батьків, бажання дитини спілкуватись із батьком, суд дійшов висновку, що необхідно визначити такі способи участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] , 2018 року народження: другий та четвертий тиждень місяця з п`ятниці, після закінчення навчання, до 19:00 години неділі щомісячно впродовж навчального року з урахуванням шкільних канікул за місцем проживання батька або в рекреаційних зонах чи зонах дитячого дозвілля в межах міста Києва та Київської області, без присутності матері дитини; протягом трьох тижнів (з розбивкою за домовленістю обох батьків) у період літніх шкільних канікул з правом на спільний відпочинок з дитиною [PERSON] для оздоровлення дитини в межах території України; у випадках, планування виїзду на відпочинок в іншу країну, на першу вимогу надавати оформлену у встановленому законодавством України порядку згоду на тимчасовий виїзд дитини за кордон з метою відпочинку, або на самостійний виїзд дитини з організованою групою дітей на відпочинок, змагання, тощо. Згода на тимчасовий виїзд повинна бути надана протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту звернення матері дитини; визначити спілкування дитини з батьком у дні перебування дитини з матір`ю засобами телекомунікацій (телефон/месенджери без відео зв`язку) лише у будні дні, за бажанням обох сторін (батька та дитини), та якщо це не впливатиме негативно та не порушуватиме навчальний процес, та не пізніше ніж 20:00 год виключно в інтересах дитини, з урахуванням режиму дня та навчання дитини; батькам в присутності дитини [PERSON] підтримувати добрі, доброзичливі відносини між собою, не обговорювати наявні у них розбіжності, не висловлюватися осудливо і негативно один про одного, а також родичів іншого боку, не підбурювати та не налаштовувати дитину негативно у відношенні до іншого з батьків, родичів іншого з батьків; той з батьків з ким знаходиться дитина негайно повідомляє іншого з батьків про погіршення самопочуття дитини; за визначеним графіком мати передає дитину батьку біля входу до житлового будинку за адресою проживання матері та забирає після завершення зустрічі, а батько забирає (зустрічає) дитину та після завершення зустрічі приводить (привозить) дитину біля входу до житлового будинку за адресою проживання матері. Суд вважає, що такий спосіб участі батька у вихованні дитини буде якнайкраще відповідати інтересам дитини та забезпечить потребу сина у спілкуванні із батьком, а тому у задоволенні позову в іншій частині необхідно відмовити. На переконання суду надання можливості дитини ночувати з батьком відповідає найкращим інтересам дитини, з урахуванням відносин, які склались між батьком та сином, вік дитини, віддаленість місця проживання батьків один від одного, мету встановлення графіку, а також рекомендації психолога щодо необхідності підтримання передбачуваності, стабільності та послідовності у спілкуванні з дитиною. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Також суд зауважує, що у справах щодо здійснення батьківських прав та обов`язків суд, враховуючи гостро емоційні і постійно мінливі стосунки між батьками і їхньою дитиною, зростання дитини, остаточність судового рішення можна вважати нестійкою. Правосуддя не в змозі встановлювати, запроваджувати або припиняти сталі чутливі людські стосунки та приписувати чи забороняти почуття прихильності й комфорту, а лише формує у процесуальний спосіб найсприятливіші за конкретних обставин справи умови для цього. Визначений судом спосіб участі батька у спілкуванні з дитиною та її вихованні не є перешкодою для підтримки зв`язків між батьком і дитиною у інших формах за погодженням батьків або ж зміни компетентним органом встановленого порядку за наявності обставин, що мають істотне значення. З урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, порушення інтересів дитини, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини. Відповідно до приписів статті 141 та 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн (605,60 грн за вимогу про визначення місця проживання дитини та 605, 60 грн за часткове задоволення вимоги про визначення способу участі батька у вихованні дитини). Крім того, позивачу підлягає поверненню судовий збір у розмірі 605, 60 грн за вимогу про визначення місця проживання дитини, з урахуванням того, що відповідачем в цій частині було визнано позов до початку розгляду справи по суті. На підставі викладеного,

Outcome: partial