Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулася у суд із позовною заявою, в якій зазначила, що між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано 21 квітня 2023 року Ратнівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 35. Указала, що впродовж останнього часу між сторонами шлюбні відносини погіршилися і вже не підтримуються, спільне сімейне життя втратило будь-яку цінність для них. Останнім часом між сторонами виникають суперечки, які часто супроводжуються застосуванням психологічного тиску та приниження з боку відповідача, а позивачка не бажає, щоб свідком цього був їх неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , оскільки це може вплинути на його психічний стан та спричиняє йому, особисто, душевне страждання. Їх спільний син [PERSON] після розірвання шлюбу проживатиме з нею, та чоловік не буде позбавлений можливості вільно спілкуватися з ним та брати участь у його вихованні. Просить шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON] , розірвати, стягнути з відповідача судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 1211 грн 20 коп. та правничих послуг в сумі 1500 грн. Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивачка звернулися до суду із заявою про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог; відповідач, будучи згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що між сторонами 21 квітня 2023 року укладено шлюб, який зареєстровано Ратнівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. У шлюбі в сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтв про народження серії [NUMBER] , виданим 15 січня 2024 року Заболоттівською селищною радою. Із позовної заяви вбачається, що збереження шлюбу між сторонами неможливе внаслідок відсутності взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейні відносини й обов`язки, що зумовило фактичне припинення шлюбних відносин. У силу ст. 24 ч. 1 та ст. 56 ч. 3 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до припинення шлюбних відносин чи їх збереження не може мати місце. За таких обставин, з огляду на категоричне небажання позивачки продовжувати проживати в шлюбі та досягнути примирення, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу суперечить її інтересам, а тому вбачає достатні підстави для розірвання шлюбу між подружжям. Крім того, представник позивачки у позовній заяві просив стягнути з відповідача судові витрати. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача подав до суду такі документи: договір про надання правової допомоги від 11.03.2025, укладений між адвокатом Панасюком І.І. та [PERSON] ; копію прибуткового касового ордера № б/н від 11.03.2025 та квитанцію до прибуткового касового ордера № б/н від 11.03.2025, відповідно до яких [PERSON] сплатила адвокату Панасюку І.І. 1500 грн за надану правову допомогу. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). При розгляді справи відповідач не подав відповідного клопотання про зменшення та необґрунтованість визначеного позивачем розміру судових витрат, а також не висловив своїх заперечень чи обґрунтувань в інших заявах по суті справи. Така пасивна поведінка відповідача свідчить про його погодження з розміром витрат на правничу допомогу. Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19.02.2020 (справа №755/9215/15-ц) висловила позицію про те, що в силу принципу змагальності саме на іншу сторону покладено обов`язок обгрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, що виключає ініціативу суду у вирішенні даного питання. Отже, враховуючи нескладність справи, характер та кількість підготовлених та поданих адвокатом документів, а також беручи до уваги те, що відповідач не подав клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивачки 1500 грн понесених останньою витрат на професійну правничу допомогу. Також суд установив, що [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп. за подання позовної заяви, відтак належить стягнути з [PERSON] на користь позивачки вказану суму судового збору. Таким чином, з огляду на викладене з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] слід стягнути понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1211 грн 20 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 грн, загалом 3711 грн 20 коп.

Outcome: approved