Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

У позовній заяві представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») просить ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №102640088 від 11.01.2022 в сумі 13877,20 грн. Вимоги обґрунтовано тим, що указаний кредитний договір був укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] в електронній формі в особистому кабінеті позичальника. Право вимоги за цим договором перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі укладеного із ТОВ «Мілоан» договору факторингу від 16.07.2024 № 16072024. Відповідно до реєстру боржників, який є додатком до договорів факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договорами №102640088 від 11.01.2022 на загальну суму 13877,20 грн, з яких: 6800,00 грн - основна сума боргу, 5177,20 грн відсотки, 1900,00 грн комісія. З моменту отримання права вимоги до відповідача нарахування жодних штрафних санкцій не здійснювалось. Через невиконання відповідачем грошового зобов`язання сума заборгованості залишилась незмінною, тому позивач як новий кредитор просить її стягнути з відповідача у судовому порядку. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 12 березня 2025 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали і примірник матеріалів позову відповідач отримала 21 березня 2025 року. У строк, визначений судом в ухвалі від 12 березня 2025 року, з додатковим врахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерством інфраструктури України від 28.11.2013 року №958, відповідач відзиву на позов не подала. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини. 11 січня 2022 року ТОВ «Мілоан» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали договір про споживчий кредит № 102640088 (далі - кредитний договір). У розділі 1 кредитного договору визначений його предмет на таких умовах: п.1.1. Кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк визначений п.1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2 договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. п.1.2. Сума (загальний розмір) кредиту становить 10000,00 грн у валюті: Українські гривні. п.1.3. Кредит надається строком на 30 днів з 11.01.2022 (строк кредитування). п.1.4. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредиту (дата платежу): 10.02.2022. п.1.5. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 17000,00 грн. п.п.1.5.1. Комісія за надання кредиту: 1900,00 грн, яка нараховується за ставкою 19,00% від суми кредиту одноразово. п.п.1.5.2. Проценти за користування кредитом: 5100,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,70 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. п.1.6. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. п.1.7. тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2, 2.3 цього договору. У розділі 2 кредитного договору визначені умови виконання предмету договору. Зокрема, пунктом 2.3 передбачено пролонгацію строку кредитування. У п.п.2.3.1 визначено, що продовження вказаного в п.1.3 договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах. Здійснення пролонгації на пільгових умовах визначено у п.п.2.3.1.1, на стандартних (базових) умовах у п.п.2.3.1.2. У підпункті 2.4.1 передбачено, що позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну, передбаченого п.1.4. договору, а у випадку пролонгації не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування. Відповідно до додатка № 1 до кредитного договору «Графік платежів» заборгованість [PERSON] за вказаним договором мала бути сплачена 10.02.2022 в розмірі 17000,00 грн з яких: 10000 грн - кредит, 5100 грн - проценти, 1900 грн - комісія за надання кредиту. На виконання умов укладеного кредитного договору 11.01.2022 ТОВ «Мілоан» перерахувало [PERSON] на її банківську картку 10000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №37963523 від 11.01.2022, у якому зазначено призначення платежу: кошти згідно договору № 102640088. 16 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладений договір факторингу № 16072024, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (комісія за надання кредиту і проценти за користування кредитом), неустойкою (штраф, пеня) та/або процентами за порушення грошового зобов`язання та іншими платежами згідно кредитних договорів, за наявності, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі божників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. Відповідно до витягу з Реєстру боржників, до нього включений боржник [PERSON] за кредитним договором № 102640088 із загальною сумою заборгованості 13877,20 грн, з яких: основна сума боргу - 6800,00 грн, відсотки 5177,20 грн, комісія 1900,00 грн. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У частині 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України). Статтю 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі Закон) визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з ч.ч.3, 4, 6 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч.12 ст.11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Частина 2 статті 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині 1 статті 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст.1077 ЦК України). Досліджені в справі докази свідчать, що укладений між первісним кредитором ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] кредитний договір № 102640088 від 11.01.2022 відповідає приписам Закону України «Про електронну комерцію», відповідачем підписаний одноразовим ідентифікатором, а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, у ньому визначені усі істотні умови для даного виду договорів. Після підписання кредитного договору у його сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання кредитних коштів (кредиту) і їх повернення зі сплатою відповідних відсотків за користування та комісії. Отримання відповідачем за цим договором кредитних коштів в сумі 10000,00 грн підтверджене належним і допустимим доказом платіжним дорученням № 37963523 від 11.01.2022. Позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» приєднаним до позову договором факторингу довів набуття ним права вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором, а відтак є належним позивачем у спірних правовідносинах. Через неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору у відповідача виникла заборгованість, яку ТОВ «ФК «ЄАПБ» заявило у цьому позові. ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить стягнути такі складові кредитної заборгованості: тіло кредиту - 6800,00 грн, відсотки - 5177,20 грн, комісія - 1900,00 грн. Розрахунку заборгованості, яка б давала можливість прослідковувати виникнення указаних сум складових заборгованості, позивач до позову не додав. Дослідженими доказами встановлено, що указана заборгованість відповідає заборгованості, яка зазначена в Реєстрі боржників до договору факторингу № 16072024 від 16.07.2024. Разом з тим, до позову додана відомість первісного кредитора ТОВ «Мілоан» по кредитному договору № 102640088, у якій відображені щоденні нарахування та погашення за період з 11.01.2022 по 16.07.2022 (дату укладення договору факторингу). Із цієї відомості встановлено, що відповідач здійснила погашення тіла кредиту на загальну суму 3200,00 грн. Отже, сума заборгованості по тілу кредиту буде становити 6800,00 грн (10000,00 3200,00), що відповідає заявленим позовним вимогам у цій частині, тому підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. Стосовно заборгованості по відсотках та комісії суд дійшов такого висновку. Із відомості вбачається, що до 10.02.2022 відсотки за користування кредитними коштами нараховувалися у відповідності до п.п.1.5.2 договору, а починаючи з 11.02.2022 і до 04.03.згідно із п.п.1.5.2, 2.3.1.1. Підпункт 1.5.2 договору передбачає суму відсотків 5100,00 грн за 30 днів кредитування, які визначені у пункту 1.3 договору та у додатку № 1 до договору (графіку платежів). Підпункт 2.3.1.1 договору передбачає пролонгацію на пільгових умовах, а саме: Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту товариством, що розміщені на веб-сайті товариства і є невід`ємною частиною цього договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строку кредитування нараховуються за ставкою, визначеною п.1.5.2 договору. Проте, доказів на підтвердження продовження строку кредитування відповідно до п.п.2.3.1.1 договору позивач не надав. Матеріали справи не містять Правил надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту товариством, на які міститься посилання у п.п.2.3.1.1 договору. Відсутні й докази того, що позивач ознайомився із цими Правилами і погодився на викладені у них умови. Крім цього, в додатку №1 до кредитного договору, який визначає графік платежів, вказано, що у випадку продовження строку кредитування відповідно до п.2.3 кредитного договору, позичальник доручає кредитодавцю самостійно оновити графік платежів/скласти його у новій редакції та розмістити дані графіку в особистому кабінеті позичальника. Всупереч наведеному, позивач не надав оновленого графіку платежів, які б передбачали сплату відповідачем процентів та комісії після закінчення 30 денного строку кредитування, тобто після 10.02.2022. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 та від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Тобто, протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, а після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що нарахування відсотків за користування кредитом починаючи з 11.02.2022, тобто після закінчення строку повернення кредиту, встановленого в пункті 1.3 кредитного договору та в графіку платежів, є безпідставним, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за кредитом припинилось після спливу визначеного договором строку кредитування. У постанові об`єднаної палати КГС ВС від 02.10.2020 № 911/19/19, Верховний Суд зазначив, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань. З огляду на встановлені фактичні обставини кредитних правовідносин за договором про споживчий кредит № 102640088 від 11.01.2022, у яких пролонгація строку кредитування не доведена належними доказами, суд здійснив власний розрахунок заборгованості по відсотках та комісії. Сума відсотків за користування кредитними коштами упродовж визначеного в п.1.3 договору строку становить 5100,00 грн, комісія за надання кредиту 1900,00 грн. Упродовж цього строку відповідач не погашала тіла кредиту, тобто фактичний залишок кредиту був незмінний. Погашення відсотків мало місце 10.02.2022, 18.02.2022 та 02.08.2022 на загальну суму 2200,00 грн (700 + 1000 + 500). У вказані дати також мала місце сплата комісії на загальну суму 1700,00 грн (600 + 1000 + 100). Отже, заборгованість по відсотках за користування кредитними коштами становить 2900,00 грн (5100 2200), по комісії 200,00 грн (1900 1700). Згідно з ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме на загальну суму 9900,00 грн, з яких: 6800,00 грн - тіло кредиту, 2900,00 грн відсотки, 200,00 грн комісія. Ураховуючи часткове задоволення позову та положення ч.1 ст.141 ЦПК України, судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволених вимог із розрахунку задоволення 71,34 % таких вимог.

Outcome: partial