Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» (ТОВ «ФК «Пінг-Понг») звернувся до суду з позовом (а.с.1-7) до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №1926089 від 05.02.2020 у розмірі 24469,22 грн., судовий збір 2422,40 грн., та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 05.02.2020 в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан», [PERSON] подала Заявку на отримання кредиту №1926089. ТОВ «Мілоан» направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов Договору про споживчий кредит №1926089 від 05.02.2020, який знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства. До укладення Договору відповідач отримав проект цього кредитного Договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами та Правилами, що розмішені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору. Правила надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан» розміщені для ознайомлення на офіційному веб-сайті кредитодавця. Таким чином, між відповідачем та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір №1926089 від 05.02.2020 на підставі якого відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 10000,00 грн. 09.10.2020 згідно умов Договору факторингу №03/10, ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за Кредитним договором №1926089 від 05.02.2020 накористь ТОВ «Діджи Фінанс», а ТОВ «Діджи Фінанс», відповідно, набуло право грошової вимоги до Відповідача. 24.01.2022 згідно умов Договору факторингу №1/15, ТОВ «Діджи Фінанс» відступлено право вимоги за Кредитним договором №1926089 від 05.02.2020 на користь ТОВ «ФК «Пінг-Понг». Отже, ТОВ «ФК «Пінг-Понг» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №1926089 від 05.02.2020. Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 24469,22 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту -\~7716,37 грн.; заборгованість за відсотками 15752,85 грн.; заборгованість за комісією - 1000,00 грн.; заборгованість за пенею\~0,00 грн. Оскільки Відповідач не виконав прийнятих на себе відповідно до умов Договору зобов`язань щодо своєчасного повернення кредитних коштів, позивач був вимушений з вказаним позовом звернутися до суду. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не сповістила, відзив на позов не надала. Відповідно до положень ст.280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та перевіривши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.02.2020 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений кредитний договір №1926089 (а.с.27-29). 05.02.2020 в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан», [PERSON] подала Заявку на отримання кредиту №1926089 (а.с.10). ТОВ «МІЛОАН» направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтвердила прийняття умов Договору про споживчий кредит №1926089 від 05.02.2020, який знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства. До укладення Договору відповідач отримав проект цього кредитного Договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами та Правилами, що розмішені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору. Правила надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан» розміщені для ознайомлення на офіційному веб-сайті кредитодавця. На підставі укладеного кредитного договору відповідачу, згідно платіжного доручення від 05.02.2020, були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 10000,00 грн. (а.с.36). 09.10.2020 згідно умов Договору факторингу №03/10, ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за Кредитним договором №1926089 від 05.02.2020 накористь ТОВ «Діджи Фінанс», а ТОВ «Діджи Фінанс», відповідно, набуло право грошової вимоги до Відповідача (а.с.20-25). 24.01.2022 згідно умов Договору факторингу №1/15, ТОВ «Діджи Фінанс» відступлено право вимоги за Кредитним договором №1926089 від 05.02.2020 на користь ТОВ «ФК «Пінг-Понг». Отже, ТОВ «ФК «Пінг-Понг» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №1926089 від 05.02.2020 (а.с.31-34). В порушення умов договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 24469,22 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту -\~7716,37 грн.; заборгованість за відсотками 15752,85 грн.; заборгованість за комісією - 1000,00 грн.; заборгованість за пенею\~0,00 грн. (а.с.12-13). Згідно зі ст.205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Відповідно до положень ч.1, ч.2\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст.ст.626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі\~ст.629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1\~ст.638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.1, ч.2\~ст.639 ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. В\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч.7\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.ч.3-6, ч.8\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч.1\~ст.12 Закону України «Про електронну комерцію»\~моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до положень ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1\~ст.1048 ЦК України). Частиною 2\~ст.1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ст.526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що на підставі наданих стороною позивача доказів встановлено, що відповідач взяті на себе зобов`язання за укладеним договором щодо повернення отриманих коштів належним чином не виконує, відповідачем доводи позову не спростовані та не надано суду докази належного виконання кредитних зобов`язань, суд вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню. Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2422,40 гривень судового збору, який був сплачений позивачем відповідно до платіжної інструкції від 27.11.2024 (а.с.37). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження витрат на правничу допомогу до позову долучено акт від 11.11.2024 про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом, детальний опис робіт, виконаних адвокатом Білецьким Б.М., необхідних для надання правничої допомоги та договір №43657029 від 07.08.2024 про надання правової допомоги (а.с.9,16,17-19). Однак, враховуючи, що позивачем до позову не було долучено доказів проведення оплати за такі послуги в заявленому розмірі 6000,00 грн., то підстав для стягнення витрат на правову допомогу судом не встановлено.

Outcome: partial