Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] у якій просила: стягнути з відповідача на її користь заборгованість у розмірі 419\~503, 94 грн, що складається: з 410\~948,00 повернення основної заборгованості за розпискою; 8\~555,94 грн 3 % річних та судові витрати. У обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що 21.09.2023 вона надала позику [PERSON] у розмірі 10\~000 доларів США на строк до 31.12.2023, на підтвердження чого відповідачкою власноруч написана розписка. Однак на даний час відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання та не здійснила жодних дій для повернення позики. Враховуючи що розпискою визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, у відповідачки виник обов`язок повернути взяту у борг грошову суму в розмірі еквівалентному 10\~000 доларів США по курсу встановленому на день підготовки позову до суду. Отже розмір заборгованості відповідачки становить 410\~948, 00 грн. у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання з відповідачки підлягає стягнення 3% річних. За період з 01.01.2024 по 10.09.2024 за 254 дня 208, 20 доларів США, що станом на 10.09.2024 становить 8\~555,94 грн. Ухвалою від 09.10.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. У судове засідання позивачка та її представник адвокат Герасимова І.Л. не з`явилися. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивачки, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася. Представник відповідачки адвокат Зінькова І.В. надала суду заяву про визнання позову відповідачкою та розгляд справи без участі відповідачки та її представника. Відповідно до ч.ч. 3, 4\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями\~206,\~207\~цього\~Кодексу. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачкою, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, не порушує права та інтереси сторін та інших осіб. На підставі ч. 2 ст.\~247 ЦПК України, за відсутності сторін (їх представників) фіксування процесу технічними засобами не здійснювалося. Дослідив матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, 21.09.2023 [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 10\~000 доларів США еквівалент у гривні 365\~600 грн строком до 31.12.2023, про що надала розписку. (а.с. 8) У вказаний у розписці термін відповідачка кошти не повернула. Згідно з частинами першою та другою\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою\~статті 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною другою\~статті 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Відповідно до частини першої\~статті 1049 ЦК України\~за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно зі\~статтею 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей\~1046,\~1047 ЦК України, суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Такі висновки щодо застосування статей\~1046, 1047 ЦК України\~викладені у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17. Як зазначає позивач у позові та підтвердила відповідачка шляхом визнання позову, остання взяті на себе боргові зобов`язання не виконала та не повернула позивачці суму боргу у встановлений вищевказаною розпискою строк. Будь-яких доказів, які б свідчили про повернення боргу відповідачкою суду не надано. З чого суд приходить до висновку, що відповідачкою взяті на себе зобов`язання не виконані. Строк повернення позики за договором позики настав. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідачка дійсно отримала від позивачки гроші у борг 21.09.2023 року у сумі 10\~000 доларів США, еквівалентом у гривні 365\~600 грн, проте в порушення взятих на себе зобов`язань та зазначених норм закону відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. Таким чином, вимоги щодо стягнення з відповідачки суми позики за договором у розмірі 10\~000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 10.09.2024 становить 410\~948,00 грн є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Стосовно стягнення з відповідачки 3 % річних. Відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене частиною другою\~статті 625 ЦК України\~нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року № 6-49цс12. За договором позики від 21.09.2023 сума боргу становить 10\~000 доларів США, кількість днів прострочення за період з 01.01.2024 по 10.09.2024 складає 254 дня. Розрахунок здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. з 01.01.2024 до 10.09.2024 10\~000,00 x 3 % : 100% x 254 : 366 = 208,20 доларів США За курсом НБУ станом на 10.09.2024, 208,20 доларів США становить 8\~555,94 грн. Отже за борговою розпискою з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню 3% річних в сумі 8555, 94 грн. За договором позики від 01.03.2022 року стягнення 3 % річних не підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до\~ст. 141 ЦПК України. А саме з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати в розмірі 4195,04 грн.

Outcome: approved