Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач [PERSON] звернувся 07.03.2025 до Кіцманського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: Служба у справах дітей Мамаївської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він являється батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , а його матір`ю є [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 16.11.2016р. шлюб між ними розірвано. Відтак, рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25.11.2019 року визначено місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] біля батька [PERSON] , [INFO] за місцем його проживання по [ADDRESS] . В подальшому заочним рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26.05.2021 року припинено стягнення аліментів з нього на утримання сина, встановлених рішенням суду від 16.11.2016р., оскільки син фактично проживав із ним та перебував на його утриманні. Вказує, що фактично син проживав з ним постійно з початку 2019 року без реєстрації за адресою по [ADDRESS] , а з 27.09.2022р. та в даний час вони разом зареєстровані та проживають по [ADDRESS] . З того часу, син [PERSON] перебуває на його одноособовому утриманні та вихованні. Зазначає, що всі витрати по утриманню, організації навчання, дозвілля, оздоровленню сина, забезпеченню його життєдіяльності та виховання несе виключно він, так як матір дитини від виховання та утримання сина усунулася, постійно проживає за кордоном. В той час, він як батько позбавлений можливості одноособово вирішувати будь-які питання відносно дитини. З посиланням на відповідні норми закону, просить суд позбавити матір [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідачка відзив на позовну заяву до суду не подала. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 07.03.2025, прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 28.03.2025 (а.с. 32) Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 28.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.05.2025 (а.с.47-48). У судове засідання 01.05.2025, позивач [PERSON] не з`явився. Разом із тим, до суду 30.04.2025 надійшла заява, у якій просить розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримає в повному обсязі. Крім того, просить приєднати до матеріалів справи Рішення Мамаївської сілської ради та Висновок органу опіки та піклування.(а.с.49-52) Відповідачка [PERSON] в судове засідання 01.05.2025 не з`явилася, скерувала до суду заяву 30.04.2025, в якій позовні вимоги про позбавлення її батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина [PERSON] не визнає, однак в силу несприятливих обставин син проживає з батьком та ним утримується і виховується без її участі. Просить справу розглядати без її участі.(а.с.53-56) Від представника служби у справах дітей Мамаївської сільської ради Ліски Н.В. 30.04.2025 на адресу суду надійшла письмова заява, у якій підтримує позовні вимоги [PERSON] щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] ,2008 року народження. Просить розгляд справи проводити без її участі.(а.с.57) Зупинення і поновлення провадження у справі не здійснювалося. Заходів спрямованих на забезпечення доказів та позову не вживалося. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та доведений і підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Драчинецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області 04.02.2008, [PERSON] народився [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 02. Його батьками записані [PERSON] та [PERSON] . (а.с.8). Відповідно до Довідки №61 виданої Мамаївською сільською радою 30.01.2025, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] з 27.09.2022 року по т.ч.(а.с.9) Згідно копії рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25.11.2019 року, визначено місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] біля батька [PERSON] , [INFO] за місцем його проживання по [ADDRESS] .(а.с.10-12) Згідно копії заочного рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26.01.2021 року, припинено стягнення з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , встановлених рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 16.11.2016 року з дня набрання законної сили рішенням суду. (а.с.37-39) Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов від 30.01.2025, затвердженого старостою Драчинецького старостинського округу І. Прокопцем встановлено, що [PERSON] , 1974 р.н. зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] і до складу його сім`ї входять: син - [PERSON] , [INFO] та бабуся - [PERSON] , [INFO] [PERSON] проживає разом зі своїм сином [PERSON] , місце проживання якого визначено згідно рішення суду від 25.11.2019р.. З того часу син проживає разом із батьком та перебуває на його самостійному утриманні. Бабуся [PERSON] проживає без реєстрації разом із заявником, який здійснює за нею догляд оскільки вона похилого віку.(а.с.18) Згідно письмової заяви неповнолітнього [PERSON] видно , що з 2019 року він постійно проживає з батьком [PERSON] та перебуває на його утриманні. Батько забезпечує всі його потреби, надає належне утримання та виховання. Матір з ними не проживає, постійно перебуває за кордоном, матеріально не утримує. Надалі виявляє бажання проживати з батьком. (а.с.20) Суду надано письмові пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] , яким підтверджується факт проживання неповнолітнього [PERSON] разом з батьком [PERSON] , який самостійно виховує та утримує свого сина. (а.с.22-26) З копії характеристики виданої Драчинецьким старостинським округом Мамаївської сільської ради від 07.03.2025 на [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] . [PERSON] за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, проживає спільно з сином [PERSON] , [INFO] , вихованням та утриманням якого займається самостійно, а також здійснює догляд за бабусею. Спиртними напоями не зловживає. Зауважень з боку органів місцевого самоврядування щодо його поведінки не було. (а.с.40) З характеристики виданої Нижньостанівецьким старостинським округом №1 Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області на [PERSON] , [INFO] , яка проживає в с.Брусенки Чернівецької області з народження по 2002 р., і з 2016 р. по теперішній час. Тривалий час живе та працює за межами України. Розлучена, мати двох дітей. Дочка [PERSON] навчається в ЧНУ і проживає у її батьків. Син [PERSON] в даний час проживає з батьком [PERSON] в с.Драчинці Чернівецького району Чернівецької області.(а.с.42) Також, суду надано висновок органу опіки та піклування Мамаївської сільської ради Чернівецького району про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , згідно якого орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , мешканку с.Брусенки Вижницького району відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , мешканця с.Драчинці, Чернівецького району. При цьому, враховано , що [PERSON] протягом багатьох років не створила належних умов виховання, не забезпечує збереження життя та здоров"я дитини, не здійнює підготовку до самостійного життя відповідно до її віку. (а.с.51-52) Норми права, які застосував суд. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Так, Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 (далі-Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-III від 26 квітня 2001 року, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків (ст. 11вищезазначеного Закону). Відповідно до ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 165 Сімейного кодексу України передбачено право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, яке відповідно мають: один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлений батьківських прав, якщо буде встановлено, зокрема, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до постанови пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» з наступними змінами, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а зазначені у ст. 164 СК України фактори, як кожен окремо так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Питання про застосування такого крайнього заходу слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява № 31111/04), Європейський суд з прав людини висловлює таку правову позицію, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Разом з тим у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц та у постанові КЦС ВС від 29 листопада 2019 року у справі № 127/23281/18, зроблено висновок по застосуванню п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Мотиви з яких виходив суд. Враховуючи вищезазначені норми Закону, обов`язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Як безспірно встановлено в судовому засіданні відповідач, батько малолітньої дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню доньки, а саме: не піклуються про її фізичний та духовний розвиток, не допомагає їй матеріально, не цікавиться здоров`ям, навчанням та вихованням своєї дитини, не спілкується із нею зовсім, без будь-яких перешкод та причин для цього і таким чином ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої доньки. Обставини справи свідчать про небажання відповідача займатися вихованням дитини, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про його намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання доньки [PERSON] . Доказів щодо спростування таких обставин в матеріалах справи немає. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивачка (опікун малолітньої), як на підставу заявлених вимог, підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають до задоволення. За таких обставин, за наявності свідомого нехтування відповідачкою [PERSON] своїми батьківськими обов`язками, враховуючи права та інтереси дитини, яка на даний час знаходиться на повному утриманні та під опікою батька (позивача у справі), суд дійшов висновку про ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків та необхідність позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . У спірній по справі ситуації, суд, передусім, виходить з того, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів самої дитини, тому задовольняючи позов суд вважає, що від такого вирішення справи у житті дитини настануть позитивні наслідки. І таке втручання для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції суд визнає виправданим у спірній по справі ситуації і здатним забезпечити належний захист інтересів дитини для її подальшого гармонійного розвитку. При цьому, суд роз`яснює відповідачці, що остання у випадку зміни своєї поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення її батьківських прав, відповідно до ст. 169 СК України має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved