Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася в суд із цим позовом, у якому просить встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] - свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок виданого виконавчим комітетом Буської міської ради від 20.02.1990 року на підставі рішення виконкому Буської міської ради від 15.02.1990 року № 39, записаного в реєстрову книгу І за реєстровим № 36, помилково виданого « [PERSON] », а також визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог позивачка покликається на те, що [INFO] помер її прадід [PERSON] , позивачка є спадкоємцем майна після його смерті за законом, але не може оформити своїх спадкових прав через відсутність у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно (житловий будинок). Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надіславши до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надіславши до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, повідомляє, що вона відмовляється від своїх спадкових справ на житловий будинок [ADDRESS] , після смерті діда, [PERSON] , який помер [INFO] в користь своєї доньки [PERSON] , з наслідками відмови від спадщини ознайомлена, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, повідомляє, що він відмовляється від своїх спадкових справ на житловий будинок [ADDRESS] , після смерті прадіда, [PERSON] , який помер [INFO] в користь своєї сестри [PERSON] , з наслідками відмови від спадщини ознайомлений, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Третя особа Буська міська рада Золочівського району Львівської області явку свого повноважного представника не забезпечив, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового засідання, жодних клопотань не надходило. Запити до державного нотаріуса здійснювалися неодноразово, проте відповіді не надходили, а тому суд розглянув справу на підставі наявних матеріалів, що відповідають положенням ч. 3 ст. 211, ч. 4 ст. 223 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18.12.1998 року підтверджується, що [PERSON] помер [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 13 вересня 2001 року, підтверджено, що [PERSON] (баба позивачки) має батька [PERSON] (спадкодавець прадід позивачки). Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 13 вересня 2001 року, видане повторно, підтверджено, що [PERSON] (баба позивачки) мала дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14 березня 1961 року підтверджено, що [PERSON] (мати позивачки) має матір [PERSON] (баба позивачки). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 05 вересня 1987 року підтверджено, що [PERSON] (мати позивачки) мала дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11 квітня 1988 року підтверджено, що [PERSON] (позивачка) має матір [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Належність спадкового житлового будинку [PERSON] підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок, видане виконавчим комітетом Буської міської ради від 20.02.1990 року. Згідно Технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого ФОП [PERSON] 13.06.2024 року вбачається, що житловий будинок 1900 року побудови, загальною площею 92,6 кв.м. придатний для проживання, відповідає технічним нормам побудови. Відповідно до довідки від 22.05.2024 року №316, виданої Милятинським старостинським округом Буської міської територіальної громади Золочівського району Львівської області, підтверджено, що [PERSON] , який помер [INFO] був зареєстрований та проживав за адресою в [ADDRESS] , разом з померлим да дня смерті в одному будинку були зареєстровані та проживали: [PERSON] (онука), [PERSON] (правнучка - позивачка), [PERSON] (правнук), а тому згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України позивачка прийняла спадщину. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] (мати позивачки), та [PERSON] (брат позивачки), також мають право на спадщину після смерті прадіда, однак від своїх спадкових прав відмовляються в користь позивачки, відповідно до заяв від 27.06.2024 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1218 Цивільного кодексу України\~визначено, що до складу спадщини входять\~усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У відповідності до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкодавцеві з моменту відкриття спадщини. З огляду на те, що позивачка є спадкоємцем за законом, яка вступила в управління спадковим майно, прийняла спадщину в силу вимог ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права, якщо це оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним його документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім цього, у позивачки виникла необхідність у встановленні факту належності [PERSON] свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок виданого виконавчим комітетом Буської міської ради 20.02.1990 року на підставі рішення виконкому Буської міської ради від 15.02.1990 року № 39, записаного в реєстрову книгу І за реєстровим № 36, помилково виданого « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Відповідно до ст.\~4,\~5 ЦПК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно до\~ст. 315 ЦПК України\~передбачено перелік фактів, що мають юридичне значення, справи про встановлення, яких розглядаються судом. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих, чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.2\~постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звернулась до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №\~320/948/18\~(провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте, не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, в разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. Аналогічні за змістом висновки щодо встановлення факту, викладені в постановах Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі №\~336/709/18-ц (провадження № 61-39374св18), від 15 квітня 2020 року у справі №\~302/991/19\~(провадження № 61-1128св20), від 27 серпня 2020 року у справі №\~201/1935/20\~(провадження № 61-8149св20), від 14 квітня 2021 року у справі №\~205/2102/19\~(провадження № 61-872св21), від 28 квітня 2021 року у справі №\~520/19532/19\~(провадження № 61-13709св20). Таким чином, заявлена вимога про встановлення факту належності [PERSON] , який помер [INFO] - свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок виданого виконавчим комітетом Буської міської ради від 20.02.1990 року на підставі рішення виконкому Буської міської ради від 15.02.1990 року № 39, записаного в реєстрову книгу І за реєстровим № 36, помилково виданого « [PERSON] », є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Статтею 1216 ЦК України\~передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тобто права та обов`язки власника (спадкодавця) переходять до позивача (спадкоємця), а тому за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно житловий будинок, який належив померлому [PERSON] на праві приватної власності, а також встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , - свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом Буської міської ради від 20.02.1990 року на підставі рішення виконкому Буської міської ради від 15.02.1990 року № 39, записаного в реєстрову книгу І за реєстровим № 36, помилково виданого « [PERSON] ». Відтак, суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Outcome: approved