Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОНІЖИН» про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки. В обґрунтування заявлених вимог вказав, що він є \~власником земельної\~ділянки,\~загальною площею\~2,56\~га, кадастровий номер №5620889300:04:014:0056 площею 1,25 га\~, №5620889300:04:007:0058\~ площею\~1,31\~га.,\~\~ цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території колишньої Старорафалівської сільської ради Володимирецького району району Рівненської області. 07 вересня 2017 року між ТОВ «АГРОНІЖИН» в особі директора Сурупи Дмитра Геннадійовича та [PERSON] був укладений договір оренди землі ( далі Договір), площею 1,25 га, кадастровий номер №5620889300:04:014:0056, розташованої на території Старорафалівської сільської ради Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області, який 11.10.2017 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №22854777. ВІдповідно до акту прийому-передачі об`єкта оренди від 07 вересня 2017 року, підписаного позивачем та ТОВ «АГРОНІЖИН» в особі директора Сурупи Д.Г., орендодавець передав на підставі договору оренди землі земельну ділянку, загальною площею 1,25 га., кадастровий номер №5620889300:04:014:0056. Згідно пунктів 9, 10, 11 Договору орендна плата за користування земельною ділянкою визначена в розмірі 6 (шість) відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік та на момент укладення Договору складає 693 (шістсот дев`Яносто три) гривні 51 копійки на рік. Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Орендна плата вноситься до 31 грудня кожного року, але не раніше ніж чим через 12 місяців з моменту укладення договору оренди землі. Вказані пункти Договору не визнані в судовому порядку недійсними. Однак, відповідачем, всупереч п.11 договору оренди, орендна плата за 2019 рік до 31 грудня 2020 року не сплачена. Аналогічним чином за 2020 рік - до 31 грудня 2021 року, за 2021 рік - до 31 грудня 2022 року, за 2022 рік - до 31 грудня 2023 року. Окрім того, в період з 2019 - 2023 років не здійснювалося будь-яких розрахунків в натуральній формі. Позивач неодноразово звертався в усній формі, в телефонному режимі, до ТОВ «АГРОНІЖИН» з вимогою виплати заборгованості за договором оренди земельної ділянки, однак питання до цього часу так і залишилося не вирішеним, орендну плату йому не сплачено. Після чого [PERSON] , знову ж таки звертався в усній формі до Відповідача, повторно, з вимогою про дострокове припинення дії договору оренди земельної ділянки та повернення йому земельної ділянки, але також отримав відмову. 06.09.2024 [PERSON] звернувся до ТОВ "Агроніжин" з письмовою вимогою про розірвання договору оренди землі та повернення земльної ділянки орендодавцю, однак відповіді не отримав. Порушення строків виплати орендної плати за користування даною земельною ділянкою у 2020-2023 роках позивач вважає порушенням статті 526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання мають виконуватися належним чином, у передбачений договором термін та спосіб. З врахуванням викладеного, [PERSON] просить суд достроково розірвати договір оренди земельної ділянки, укладеного між [PERSON] та ТОВ «АГРОНІЖИН» Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 10 січня 2025 року. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 22 січня 2025 прийнято позовну заяву та відкрито спрощене позовне провадження із викликом сторін. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило та процесуальних дій не вчинялось. Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача адвоката Кривчука О.П. надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити. Представник відповідача ТОВ «АГРОНІЖИН» будучи належно повідомленим про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що [PERSON] є \~власником земельної\~ділянки,\~ площею\~1,25\~га, кадастровий номер №5620889300:04:014:0056\~, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території колишньої Старорафалівської сільської ради Володимирецького району району Рівненської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ №609215. 07 вересня 2017 року між ТОВ «АГРОНІЖИН» в особі директора Сурупи Дмитра Геннадійовича та [PERSON] був укладений договір оренди землі ( далі Договір), площею 1,25 га, кадастровий номер №5620889300:04:014:0056, розташованої на території Старорафалівської сільської ради Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області, який 11.10.2017 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №22854777. Відповідно до п.8 Договору оренди землі, договір укладено на 7 років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Згідно пунктів 9, 10, 11 Договору орендна плата за користування земельною ділянкою визначена в розмірі 6 (шість) відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік та на момент укладення Договору складає 693,51 грн. на рік. Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Орендна плата вноситься до 31 грудня кожного року, але не раніше ніж чим через 12 місяців з моменту укладення договору оренди землі. Відповідно до пункту 21 цього договору після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Пунктом 36 договору оренди землі дія договору припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено. Згідно із пунктом 42 договору оренди землі цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Договір оренди землі зареєстрований 11 жовтня 2017 року у КП «Реєстраційний офіс» Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області, що підтверджується записами у Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єта, індексний №210225002 від 26.05.2020 . Згідно з актом прийому-передачі об`єкта оренди від 07 вересня 2017 року, підписаного позивачем та ТОВ «АГРОНІЖИН» в особі директора Сурупа Д.Г., орендодавець передав на підставі договору оренди землі земельну ділянку, загальною площею 1,25 га., кадастровий номер №5620889300:04:014:0056. Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтями 4, 5 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним (стаття 16 ЦК України). Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Згідно із частиною першою статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відносини найму (оренди) врегульовані главою 58 ЦК України. Згідно зі статтею 795 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до частини першої статті 93 ЗК України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Статтею 124 ЗК України (у редакції, що діяла на час укладення договору від 07 вересня 2017 року) встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною першою статті 31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у\~статті 7\~цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійного договору (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства/концесії); припинення (розірвання) спеціального інвестиційного договору, укладеного відповідно до\~Закону України\~"Про державну підтримку інвестиційних проектів із значними інвестиціями". Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Метою укладення будь-якого цивільного правочину є отримання певних правових наслідків через реалізацію сторонами своїх суб`єктивних прав та обов`язків. Правочин, укладений без наміру створення правових наслідків, які ним обумовлені, є фіктивним. Разом із тим реалізувати свої суб`єктивні права та обов`язки сторони договору оренди земельної ділянки можуть лише після державної реєстрації такого договору. Відповідно до статті 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному освідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Велика Палата Верховного Суду у справі №\~322/1178/17\~у постанові від 15 січня 2020 року вказала, що відповідно до частини третьої статті 640 ЦК України, у редакції яка була чинною як на час укладення договору оренди земельної ділянки так і на момент його державної реєстрації, визначено момент, коли договір, який підлягав державній реєстрації, є укладеним, а саме: договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Оскільки моменти укладення договору та набрання ним чинності збігаються (частина друга статті 631 ЦК України), то моментом укладення договору оренди земельної ділянки на час дії зазначеної редакції частини третьої статті 640 ЦК України є саме його державна реєстрація, якщо сторони договору не передбачили у договорі інше, відповідно до частини третьої статті 631 ЦК України. Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2018 року у справі №\~379/386/16-ц виклав правову позицію щодо строку дії договору оренди землі, умовами якого передбачено, що відлік строку оренди настає з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення. Порядок автоматичного поновлення дії договору оренди закріплений у статті 33 Закону України «Про оренду землі». Відповідно статті 33 Закону України «Про оренду землі» (у редакції на час завершення дії договору), після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом одного місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку. До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проект договору. При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно із\~статтею 122\~Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Якщо орендодавець не пізніше ніж у 30-денний строк до закінчення строку дії договору з орендарем, який є інвестором із значними інвестиціями, з яким укладено спеціальний інвестиційний договір відповідно до\~Закону України\~"Про державну підтримку інвестиційних проектів із значними інвестиціями", не повідомив відповідним листом-повідомленням про непродовження дії договору та за умови, що орендар має намір продовжити користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк на умовах, передбачених договором оренди землі, крім розміру орендної плати. Зміна розміру орендної плати оформлюється додатковим договором (угодою) до договору оренди землі. З дня, коли орендарю стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку до спадкоємця або територіальної громади, перебіг зазначених строків продовжується з урахуванням строку, що минув до їх зупинення. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні нового договору оренди землі можуть бути оскаржені в суді. У разі зміни меж або цільового призначення земельної ділянки вимоги цієї статті не застосовуються. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі №\~594/376/17-ц зазначено, що для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди. Відповідні висновки зазначені і в Постанові Верховного суду від 07 березня 2023 року у справі №275/1184/20. Судом встановлено, що строк дії договору оренди землі від 07 вересня 2017 року та зареєстрованого належним чином 11 жовтня 2017 року почав свій відлік з моменту державної реєстрації та діяв протягом семи років після його державної реєстрації, тобто до 11 жовтня 2024 року. Відповідно п.п.21-25 Договору від 07.09.2017, після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Суд враховує, що ані в п.п. 21-25 Договору, ані в Законі України «Про оренду землі» не визначено вимогу до порядку оформлення повернення земельної ділянки після припинення дії договору, не дотримання якого давало б переконливі підстави для висновку про неповернення ділянки позивачу після 11 жовтня 2024 року. Суд констатує, що жодних доказів користування земельною ділянкою ТОВ «Агроніжин» після 11 жовтня 2024 року (довідок органів місцевого самоврядування, показів свідків, звернень у правоохоронні органи, письмових вимог позивача про повернення ділянки чи усунення перешкод в її користуванні з жовтня 2024 року тощо) - суду не надано, сам факт ненадання суду сторонами підписаного акту приймання-передачі земельної ділянки (чи іншого письмового підтвердження) після припинення дії договору від 07 вересня 2017 року не може вважатися належною і достатньою підставою для категоричного висновку про продовження використання ділянки відповідачем після 11.10.2024 і по даний час, адже такий висновок є лише припущенням. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Як вбачається з ч. 3 ст. 12 , ч. 1 ст. 81 , ст. 76 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників, та інших осіб, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Всупереч вказаним вище вимогам, позивачем не надано суду належних і допустимих доказів укладення між сторонами з жовтня 2024 року додаткових правочинів, а також вчинення сторонами у справі дій щодо пролонгування спірного договору, як і доказів того, що ТОВ «Агроніжин» не було виконано свій обов`язок по сплаті орендної плати за час чинності договору оренди та обов`язок по поверненню земельної ділянки після 11.10.2024. Суд вважає, що спірний договір припинив свою дію з 11 жовтня 2024 року, а тому відсутні підстави для задоволення позовної вимоги щодо дострокового розірвання договору оренди землі від 07 вересня 2017 року, оскільки розірванню підлягає лише чинний договір. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що в задоволенні позову [PERSON] відмовлено, а тому судовий збір та витрати на правничу допомогу покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed