Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

представник [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася із позовом до Комарнівської міської\~ради Львівського\~району Львівської\~області,\~третя особа\~Головне управління\~Держгеокадастру у\~Львівській області,\~який уточнила,\~просила про визнання недійсним та скасування Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №\~070810 виданого 27.12.2001 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за №\~65, визнання за позивачем права власності на земельну ділянку загальною площею 0,\~70 га, що розташована в с. Тулиголови Львівського району Львівської області, в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позов мотивувала тим, що після смерті [INFO] бабці позивача - [PERSON] , відкрилась спадщина на спадкове майно, що позивач звернувся до нотаріуса й оформив частину спадщини за заповітом, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку загальною площею 0,\~70 га, що розташована в с. Тулиголови Львівського району Львівської області, в порядку спадкування за заповітом позивачу відмовлено, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку виданий після смерті [PERSON] , що така земельна ділянка належала [PERSON] на підставі ухвали Новосільської сільської Ради народних депутатів №\~43 від 10.03.1995 «Про передачу безплатно земельних ділянок у власність громадян», в інший спосіб оформити спадщину [PERSON] не може, просила позов задовольнити. Позивач [PERSON] та його представник до суду не з`явились, від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, при цьому покликалась на підтримку позову та просила його задовольнити. Представник Комарнівської міської міський голова Черевичник І.І. у відзиві від 29.01.2025 вимоги не заперечив, просив про розгляд справи за відсутності представника. Представник третьої особи\~Головного управління\~Держгеокадастру у\~Львівській області в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Оскільки [PERSON] померла [INFO] , до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після її смерті, слід застосовувати положення Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року. Так, статтею 524 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України 1963 року, прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст. 525 зазначеного Кодексу, визнається день смерті спадкодавця. На підставі положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. За вимогами ст. 373 ЦК України, ст. 81 ЗК України право власності (право) на земельну ділянку набувається і здійснюється по закону. Громадяни України набувають права на земельні ділянки на підставі договорів, в т.ч. дарування, прийняття спадщини, тощо. Пункт 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 №\~7 передбачає, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Вказане також узгоджується із позицією Верховного Суду у справі №\~587/2672/19 (провадження №\~61-14568св20), викладеною в постанові від 05 березня 2021 року. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №\~599/1833/15-ц (провадження №\~61-4320св18), у постанові від 03 липня 2019 року у справі №\~179/2279/17 (провадження №\~61-395св19), у постанові від 18 листопада 2020 року у справі №\~551/1075/17 (провадження №\~61-15000св19). Згідно положень ст. 236 ЦК України правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення. Згідно ст. 236 ЦК України правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення. За положеннями ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках передбачених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту державної реєстрації. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, згідно положень абз.1 ч.1 ст.2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 2 статті 3 вищеозначеного Закону передбачено, що держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухоме майно, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. За положеннями ст. 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Як вбачається із копії Державного акту серії ІІ-ЛВ №\~070810 виданого на ім`я [PERSON] на підставі рішення Тулиголівської сільської Ради народних депутатів №\~43 від 10.03.1995 «Про передачу безплатно земельних ділянок у власність громадян» та зареєстрованого в книзі записів державних актів на землю за №\~65 датою його видачі є 27.12.2001. Згідно свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] . Оскільки на час видачі Державного акту серії ІІ-ЛВ №\~070810 виданого на ім`я [PERSON] 27.12.2001 на підставі рішення Тулиголівської сільської Ради народних депутатів №\~43 від 10.03.1995 «Про передачу безплатно земельних ділянок у власність громадян» остання померла, тому такий Державний акт слід визнати недійсним. Між тим, із копії ухвали Новосільської сільської Ради народних депутатів №\~43 від 10.03.1995 «Про передачу безплатно земельних ділянок у власність громадян» з додатком до нього убачається, що [PERSON] у приватну власність передано земельну ділянку загальною площею 0,\~70 га, що розташована в с. Тулиголови Львівської області. Таким чином [PERSON] ще за життя була внесена до списку осіб, яким передано у приватну власність земельну ділянку, а отже видача бланку Державного акту після її смерті не може слугувати до звуження прав її спадкоємців та відмовою до визнання за позивачем права власності на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування. Вказане також узгоджується із позицією Верховного Суду у справі №\~587/2672/19 (провадження №\~61-14568св20), викладеною в постанові від 05 березня 2021 року. Відтак належне [PERSON] на час смерті право власності на земельну ділянку площею 0,\~70 га, на території с. Тулиголови Львівської області, входить в склад спадщини після її смерті. [PERSON] за життя розпорядилась своїм майном, зокрема склала заповіт, що посвідчений 27.03.1993 Новосільською сільською радою Городоцького району Львівської області, за реєстровим №\~9, згідно якого все належне їй на час смерті майно заповіла позивачу [PERSON] . Згідно довідки старости Тулиголівського старостинського округу С.В`єнц №\~188 від 19.06.2024 [PERSON] на день смерті [INFO] була зареєстрована та проживала одна на [ADDRESS] . Отже, оскільки [PERSON] при житті, на підставі рішення Тулиголівської сільської Ради народних депутатів №\~43 від 10.03.1995 «Про передачу безплатно земельних ділянок у власність громадян», належало право власності на земельну ділянку загальною площею 0,\~70 га, що розташована в с. Тулиголови Львівського району Львівської області, саме це право входить до складу спадщини, після її смерті, позивач є спадкоємцем за заповітом, оформив частину спадкових прав після смерті спадкодавця, інших спадкоємців за законом чи за заповітом немає, є підстави до визнання за [PERSON] права власності на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved