Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Представник позивача Дуднік Ірина Олександрівна в інтересах [PERSON] звернулася до суду із позовом до Великолепетиської селищної військової адміністрації Каховського району Херсонської області, про визнання права власності. Позов обгрунтований тим, що до повномасштабного вторгнення позивач постійно проживав за місцем своєї реєстрації: [ADDRESS] . Вказаний будинок належить Позивачу на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 25.11.1991, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Великолепетиської селищної ради народних депутатів від 22.11.1991 №85. Реєстрація правовстановлюючого документа в БТІ посвідчується печаткою Каховського бюро технічної інвентаризації, відміткою про запис в реєстрову кадастрову книгу під №9/2926 та інвентарну справу №2929 від 25.11.1991. Із початком повномасштабного вторгнення Позивач вимушений був евакуюватись з селища Велика Лепетиха та перемістився до м. Золотоноша Черкаської області, де і мешкає наразі. Позивачу відомо, що внаслідок воєнних дій його будинок був пошкоджений. Оцінити реальний характер та обсяг наявних пошкоджень будинку на теперішній час не вбачається можливим з огляду на відсутність у позивача спеціальних знань, а також беручи до уваги безпекову ситуацію, та те, що с-ще Велика Лепетиха Херсонської області є окупованим із початком повномасштабного вторгнення. Також позивач звернувся до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Золотоніської міської ради Черкаської області з заявою про реєстрацію прав власності на свій будинок. Однак, 17.12.2024 отримав рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 76656399 мотивоване тим, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій містить посилання на лист-відповідь Херсонського БТІ, за яким на запит державного реєстратора від 06.12.2024 комунальне підприємство «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради, щодо об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , повідомив наступне: надати інформацію не має змоги, бо вищевказане майно, територіально підпорядковане Комунальному підприємству «Каховське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради, яке на даний час тимчасово знаходиться під окупацією.» З огляду на викладене, представник позивача просила визнати за громадянином України, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 70 кв.м., житловою площею 38,5 кв.м. У судове засідання представник позивача не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, вимоги підтримала та з урахуванням визнання відповідачем позову просила винести рішення у підготовчому засіданні. Представник відповідача Великолепетиської селищної\~військової адміністрації\~Каховського району\~Херсонської області у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без участі представника, позов визнав. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 19.03.2025 відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 01.05.2025 постановлено про ухвалення рішення у підготовчому провадженні на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Фактичні обставини, які встановив суд. За свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 25.11.1991, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Великолепетиської селищної ради народних депутатів від 22.11.1991 року №85 [PERSON] на праві власності належить житловий будинок в [ADDRESS] (а. с. 10). Реєстрація правовстановлюючого документа в БТІ посвідчується печаткою Каховського бюро технічної інвентаризації, відміткою про запис в реєстрову кадастрову книгу під №9/2926 та інвентарну справу №2929 від 25.11.1991. З копії справи № кв. [ADDRESS] , власник [PERSON] , зазначаються технічні характеристики вказаного домоволодіння, рік 1978, загальною площею 70 кв.м., житловою площею 38,5 кв.м (а. с. 11-12). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №415328420 від 26.02.2025, відсутній запис про право власності щодо квартири в [ADDRESS] (а. с. 16). Рішенням №76656399 від 17.12.2024, державний реєстратор прав на нерухоме майно [PERSON] відмовила у проведенні реєстраційних дій за заявою у зв`язку з неусуненням обставин, що були підставою для прийняття рішення для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, а саме відсутність відомостей з БТІ (а. с. 9). Норми права, які застосував суд. Статтею 328 ЦК України визначено презумпцію правомірності набуття права власності. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, власник не зобов`язаний у кожному випадку доводити іншим особам правомірність набуття права власності на належне йому майно. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а вважається лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Досліджуючи обставини існування в особи права власності, суд має передусім встановлювати підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності. Відповідну правову позицію викладено: у постановах ВП ВС: від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, від 05.06.2019 у справі № 392/1829/17, у постанові об`єднаної палати КГС ВС: від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18, у постановах КГС ВС: від 29.08.2019 у справі № 910/10984/18, від 11.06.2020 у справі № 910/10006/19. Так, документом, який посвідчує право власності на квартиру до 01 січня 2013 року є свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією. Згідно із ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»,\~передбачено,\~що права\~на нерухоме\~майно,\~які підлягають\~державній реєстрації,\~виникають з\~моменту такої\~реєстрації.\~Крім того,\~відповідно до\~ч.\~4\~ст.\~3\~Закону України\~№1952-IV,\~будь-які\~дії особи,\~спрямовані на\~набуття,\~зміну або\~припинення речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень,\~що підлягають\~державній реєстрації,\~відповідно до\~цього Закону,\~можуть вчинятися,\~якщо речові\~права на\~таке майно\~зареєстровані згідно\~із вимогами\~цього Закону,\~крім випадків,\~коли речові\~права на\~нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з ч. 3 цієї статті, та у випадках, визначених ст.\~28 цього Закону. До запровадження в Україні електронної системи - Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, державна реєстрація права власності, що здійснювалася на паперових носіях (реєстраційних книгах, архівних/реєстраційних справах) проводилася БТІ. Отже, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними, зокрема, якщо на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідну правову позицію викладено в постановах КГС ВС: від 05.09.2019 у справі № 921/320/18, від 22.05.2019 у справі № 918/410/18, від 20.05.2020 у справі № 911/1603/19. Для реєстрації об`єкту нерухомого майна, державна реєстрація яких була проведена до 1 січня 2013 року, необхідно отримувати інформаційну довідку БТІ. Відсутність довідки\~Комунального підприємства\~«Каховське бюро\~технічної інвентаризації»\~Херсонської обласної\~ради про\~реєстрацію права\~власності позивачаунеможливлює проведення реєстраційних дій реєстратором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21) зроблено висновки про те, що «з урахуванням специфіки обороту нерухомого майна володіння ним досягається без його фізичного утримання або зайняття, а державна реєстрація права власності на нерухоме майно підтверджує фактичне володіння ним. Тобто суб`єкт, за яким зареєстроване право власності, визнається фактичним володільцем нерухомого майна. При цьому державна реєстрація права власності на нерухоме майно створює спростовувану презумпцію наявності в суб`єкта і права володіння цим майном (як складової права власності). Отже, особа, за якою зареєстроване право власності на нерухоме майно, є його володільцем. Позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів. Позивачем у позові про визнання права власності може бути будь-який учасник цивільних відносин, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин. Спосіб захисту, передбачений статтею 392 ЦК України є різновидом загального способу захисту - визнання права, а тому його може бути використано в зобов`язальних відносинах за відсутності іншого, крім судового, шляху відновлення порушеного права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 344/16879/15-ц «Щодо ефективного способу захисту прав покупця (інвестора) у разі порушення продавцем умов договору купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно з передачі усіх необхідних документів для оформлення права власності на це майно»). Висновки суду. Повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які представник позивача посилалася, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Право власності позивача підтверджено свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 25.11.1991, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Великолепетиської селищної ради народних депутатів від 22.11.1991 року №85. Реєстрація правовстановлюючого документа в БТІ посвідчується печаткою Каховського бюро технічної інвентаризації, відміткою про запис в реєстрову кадастрову книгу під №9/2926 та інвентарну справу №2929 від 25.11.1991. Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №415328420 від 26.02.2025, підтверджує, що відсутній запис про право власності по [ADDRESS] . Отже, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на праві власності належить будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 70 кв. м, житловою площею 38,5 кв.м. Право власності позивачів виникло до 1 січня 2013 року, отже на момент виникнення такого права діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Для реєстрації права власності, зокрема внесення відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачам необхідна довідка комунального підприємства «Каховське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради, реєстри якого залишилися на ТОТ. З огляду на викладене, а також беручи до уваги, що позивач має труднощі в реалізації своїх прав, в позасудовому провадженні врегулювати спір неможливо, тому позов є обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню. На підставі ч. 3 ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved