Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості та просить стягнути з останньої на свою користь заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.12.2021 по 30.11.2024 у розмірі 36 112,79 грн, інфляційні втрати у розмірі 5 234,64 грн, 3% річних у розмірі 1 493,11 грн та судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. У обґрунтуванні позову позивач зазначив, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] . З 01.04.2019 на утриманні у позивача знаходиться вищевказаний будинок, для мешканців якого ним надаються житлово-комунальні послуги. Однак, відповідач за спожиті послуги не сплачує. У зв`язку з чим у неї перед позивачем утворилася вищевказана заборгованість. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від16 січня 2025 рокуза вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнавав та просив у їхньому задоволенні відмовити у повному обсязі з тих підстав, що відповідач жодних договорів з позивачем не укладала та відповідно жодних послуг не отримувала. У зв`язку з чим уважає нараховану заборгованість безпідставною. У частині нарахування інфляційних втрат та 3% річних представник відповідача послався на постанову Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», відповідно до якої, до припинення чи скасування воєнного стану в Україні заборонено на нарахування інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити у повному обсязі з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Договору купівлі-продажу квартири від 30.10.2006, відповідачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Відповідно до Акту від 23.03.2019, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] знаходиться з 01.04.2019 на утриманні у позивача, для мешканців якого ним надаються житлово-комунальні послуги. Частиною 4 ст. 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Згідно з ч. 1 ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивачем надано письмові докази про понесення щомісячних грошових витрат на утримання будинку [ADDRESS] , які не спростовані відповідачем. Також відповідачем не надано належних та допустимих доказів щодо сплати нею грошових коштів на утримання будинку, в якому знаходиться її квартира. У зв`язку з неналежною сплатою відповідачем грошових коштів на утримання квартири [ADDRESS] у неї перед позивачем утворилася заборгованість за період з 01.12.2021 по 30.11.2024 у розмірі 36 112,79 грн, яку необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Положення статті 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. На підставі ст. 625 ЦК України, суд уважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача за неналежну сплату грошових коштів на утримання квартири суму інфляційних нарахувань у розмірі 5 234,64 грн та 3% річних у розмірі 1 493,11 грн. Щодо посилання представника відповідача на положення постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» стосовно заборони до припинення чи скасування воєнного стану в Україні нарахування інфляційних втрат та 3% річних, суд звертає увагу, що Кабінет Міністрів України своєю постановою № 1405 від 29 грудня 2023 року скасував заборону на припинення житлово-комунальних послуг, нарахування штрафів та пені, а також на стягнення заборгованості населення за житлово-комунальні послуги. Беручи до уваги наведене та те, що відповідач не виконувала своїх зобов`язань щодо сплати грошових коштів на утримання квартири, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 3 028,00 грн.

Outcome: approved