Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом та просить суд ухвалити рішення, яким визнати дійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна №1081/98 від 12 червня 1998 року, укладений на Одеській Новій біржі між [PERSON] яка діяла від свого імені та від імені і в інтересах неповнолітнього [PERSON] , а також від імені [PERSON] за дорученням та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] , та зареєстрований КП «ОМБТІтаРОН» 16.06.1998, реєстраційний №542 у реєстровій книзі 291пр.стор.2. При цьому позивачі посилаються на те, що всі істотні умови угоди обома сторонами були виконані повністю, при укладанні угоди сторони домовились відносно усіх істотних умов договору купівлі-продажу, про предмет договору і ціну та відбулося повне виконання договору, як з боку покупців, які здійснили оплату, так і з боку продавця, який прийняв оплату та передав у володіння та користування позивачів зазначену вище квартиру. [INFO] помер [PERSON] , позивачі які є спадкоємцями після його смерті звернулись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво не отримали, оскільки укладений Договір купівлі-продажу нерухомого майна не був нотаріально посвідчений та нотаріус не визнає цей договір відповідним закону за формою, а тому позивачі вимушені звернутись до суду з даним позовом. Представник позивачів адвокат Ларіонов С.Б. надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі до судового засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, про причини неявки до суду не повідомили,\~в зв`язку з чим, зі згоди представника позивачів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 12 червня 1998 року на Одеській Новій біржі між [PERSON] яка діяла від свого імені та від імені і в інтересах неповнолітнього [PERSON] , а також від імені [PERSON] за дорученням, з однієї сторони, та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з іншої сторони, було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна №1081/98, за умова якого [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] яка діяла від свого імені та від імені і в інтересах неповнолітнього [PERSON] , а також від імені [PERSON] за дорученням, придбали трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] . Умови договору сторонами цілком виконані: покупець цілком сплатив вартість вищезазначеної квартири, а продавець одержав за продану квартиру обумовлену суму грошей, знявся з реєстраційного обліку за вказаною адресою і ніяких претензій матеріального характеру не пред`являв. 16 червня 1998 року вищевказаний договір зареєстровано в КП «ОМБТІтаРОН», реєстраційний №542 у реєстровій книзі 291пр.стор.2. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №01 від 26.09.2024 року. Відповідно до ст. 1217 ЦК України,\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, \~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, на момент укладання Договору купівлі-продажу вказаної квартири був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, на думку суду, істотним чином порушує право власності позивачів, яке підлягає судовому захисту. Згідно з положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Сторони повністю виконали умови зазначеного договору, але не посвідчили його нотаріально. Ця обставина перешкоджає позивачам в оформленні спадщини та розпорядженні належним їм майном, яке передбачене ч. 1 ст. 319 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 41 Конституції України, п. 2 ч. 1 ст. 3 ЦК України та ч. 1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та Законом. При таких\~обставинах,\~суд вважає\~позовні вимоги\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved