Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

У листопаді 2024 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулося ТОВ «Споживчий центр» (далі - позивач, товариство) із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 07 грудня 2022 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферта) № 07.12.2022-100001613. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 9 000 грн., строком на 42 дні. Дата повернення кредиту 17.01.2023 року. Фіксована незмінна процентна ставка «Економ» - 1,2% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом першого чергового періоду та періоду «Економ». Фіксована незмінна процентна ставка «Стандарт» - 1,5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який дається кредит, окрім першого чергового періоду та періоду «Економ». Комісія пов`язана з видачею кредиту становить 15% від суми кредиту та дорівнює 1350,00 грн. Свої зобов`язання за кредитним договором фінансова установа виконала належним чином, надавши позичальнику кредит у розмірі 9000,00 грн., що підтверджується квитанцією про перерахування коштів. Відповідач належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого, станом на 30.10.2024 року, утворилась заборгованість у розмірі 15641,94 грн., з яких 9000,00 грн. заборгованість за кредитом, 5291,94 грн. заборгованість за процентами та 1350,00 грн. заборгованість за комісією, яку просили стягнути з відповідача на їх користь, а також судові витрати. Ухвалою судді Кременчуцького районного суду Полтавської області Река А.С. від 11.11.2024 року позовну заяву було передано за підсудністю до Автозаводського районного суду м. Кременчука. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 грудня 2024 року визначено головуючим - суддю Нестеренка С.Г. Ухвалою судді від 13 грудня 2024 року позовна заява залишена без руху. Ухвалою судді від 30 грудня 2024 року відкрито спрощене провадження у справі, залучено сторін, призначено справу до розгляду. 31 грудня 2024 року до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків та клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 01 травня 2025 року відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про витребування доказів. У судове\~засідання представник\~позивача ТОВ\~«Споживчий центр»\~не прибув.\~У позовній\~заяві просили\~справу розглядати\~без участі\~їх представника.Не заперечували щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не прибув з невідомих суду причин. Був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. Не скористався своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 01 травня 2025 року постановлено провести заочний розгляд справи. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступне. 07 грудня 2022 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 07.12.2022-100001613, який складається із пропозиції про укладення кредитного договору ТОВ «Споживчий центр» (оферти), додатку до анкети та заявки відповідача [PERSON] від 07.12.2022 року, його відповіді про прийняття пропозиції (акцепту) та підтвердження укладення електронного договору. Договір укладений на таких умовах: сума кредиту 9000,00 грн. строк, на який надається кредит - 42 дні з дати його надання. Дата повернення кредиту 17.01.2023 року. Первинний період користування кредитом - 14 днів з дня його надання, черговий період користування кредитом - кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду. Фіксована незмінна процентна ставка «Економ» - 1,2% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом першого чергового періоду та періоду «Економ». Фіксована незмінна процентна ставка «Стандарт» - 1,5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який дається кредит, окрім першого чергового періоду та періоду «Економ». За п. 10 договору передбачена комісія за надання кредиту у розмірі 15% від суми кредиту та дорівнює 1350,00 грн. До укладання кредитного договору відповідач ознайомився із Паспортом споживчого кредиту та таблицею обчислення загальної вартості кредиту та реальної процентної ставки, про що свідчить його его електронний підпис одноразовим ідентифікатором Т437. Факт перерахування відповідачу грошових коштів у розмірі 9000,00 грн. на його картковий рахунок № [NUMBER] ….90, вказаний ним у заявці, підтверджується квитанцією від 07.12.2022 року ( а.с. 10). Згідно із довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором від 07.12.2022 року заборгованість відповідача за цим договором складає 15\~641,94 грн., з яких 9000,00 грн. заборгованість за основним боргом, 5291,94 грн. заборгованість за процентами та 1350,00 грн. заборгованість по комісії за видачу кредиту (а.с. 9). Правовідносини, які виникли між сторонами, крім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами ЦК України. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 Цивільного Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої, третьої, четвертої, сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським Кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис, як вид електронного підпису, накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Як вбачається з матеріалів справи відповідач прийняв пропозицію (оферту) укласти електронний договір споживчого кредиту з накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, надісланим кредитором позичальнику у електронному смс-повідомленні, що свідчить про укладення кредитного договору з дотриманням встановленої Законом форми правочину. Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 року у справі № 524/5556/19 підтвердив, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними за та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині. Стороною позивача до позовної заяви додано копії документів, які складають укладений з відповідачем кредитний договір № 07.12.2022-100001613 від 07.12.2022 року, який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором Т437. Факт укладення цього договору належним чином підтверджений та відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію». Договір містить усі істотні умови, необхідні для даного виду правочинів, а відтак, враховуючи його особисте підписання відповідачем [PERSON] , його умови були достеменно відомі останньому. Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання кредитних коштів і їх повернення зі сплатою відповідних відсотків за користування. Досліджені у справі докази дають достатні підстави для висновку, що свої договірні зобов`язання кредитодавець ТОВ «Споживчий центр» виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит в обумовленій договором сумі. Натомість, відповідач свої договірні зобов`язання у визначений договором строк не виконав. Існування у відповідача заборгованості перед позивачем підтверджується доданою до позову довідкою-розрахунком заборгованості. Відповідачем не надано суду доказів, які б спростували твердження позивача щодо невиконання ним умов договору, наявності заборгованості та її розміру, через що у суду відсутні підстави не приймати надані позивачем докази. Щодо вимог про стягнення комісії за видачу кредиту, суд зазначає наступне. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22). Таким чином, виходячи з аналізу вимог п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 8, ч. 1 ст. 1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т. ч. і в судовому порядку). Включення до тексту кредитного договору умови про необхідність сплати відповідачем комісії за надання кредиту у розмірі 1350,00 грн. та включення її до графіку платежів, а також подальше витребування нарахованої комісії позивачем з відповідача, суд вважає таким, що відповідає вимогам діючого законодавства. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб. У відповідності до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 07.12.2022-100001061 від 07.12.2022 року, що виникла станом на 30.10.2024 року, у розмірі 15\~641,94 грн., з яких: 9000,00 грн. заборгованість за кредитом, 5291,94 грн. заборгованість за процентами та 1350,00 грн. заборгованість за комісією. Відповідно до п. 1 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Враховуючи факт задоволення судом позовних вимог у повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у зазначеному розмірі. Сторони не заявляли про понесення ними інших судових витрат. Справа розглянута в межах хзаявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів.

Outcome: approved