Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Дитина зареєстрована та проживає разом з матір`ю в квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка належить позивачу на праві приватної власності. Відповідач на даний час проживає за межами території України. Оскільки у подальшому можуть виникнути питання стосовно подальшого навчання або розвитку дитини, при вирішенні яких необхідна згода обох батьків, позивач вимушена звернутись до суду із даним позовом та просить суд визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, однак представник позивача направила на адресу суду заяву про підтримання позовних вимог, просила суд їх задовольнити та розглянути справу за її відсутністю. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, однак представник позивача направила на адресу суду заяву про визнання позову, не заперечувала проти його задоволення та просила суд розглянути справу за її відсутністю. Представник органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з`явилася, однак надіслала до суду висновок щодо доцільності визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач на стадії підготовчого провадження через свого представника звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог, тому суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно приписів ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина перша та друга статті 2 ЦПК України). Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (частина перша статті 11 ЦПК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту. З`ясувавши позиції сторін, а саме твердження позивача та думку відповідача, викладених у позовній заяві та письмових поясненнях, дослідивши аргументи сторін на надавши оцінку наданим суду доказам, суд доходить наступних висновків по справі. По справі встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Малиновського районного суду у цивільній справі № 521/18460/24 від 05.02.2025 року шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від даного шлюбу народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 29.07.2020 року. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, за відомостями Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 03.01.2020 року. Відповідно до повного Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» №ФОВА-002205680, виданого Департаментом інформатизації Міністерства внутрішніх справ України, [PERSON] , [INFO] , на території України станом на 20.09.2024 року до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Згідно з довідкою, виданою КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради від 23.09.2024 року № 3174, [PERSON] згідно з даними архіву, реєстратури та картотеки Центру не значиться. На психіатричному та наркологічному обліку не перебуває. Згідно з характеристикою, наданою Відділом кадрів Одеського національного університету імені І. І. Мечникова Міністерства освіти і науки України від 23.09.2024 року, [PERSON] навчалася в зазначеному закладі на факультеті романо-германської філології з 2013 року по 2019 рік. Завдяки високим результатам навчання одразу після отримання диплому була рекомендована на посаду старшого викладача кафедри французької філології та сумлінно виконувала професійні завдання. Після народження сина, [PERSON] , [INFO] , у 2020 році поєднувала його виховання з роботою. Згідно з характеристикою, наданою громадською організацією "Вишиванковий фестиваль" від 24.09.2024 року, [PERSON] долучалася до діяльності зазначеної організації у 2014-2015 роках як волонтер, а з 2016 року як організатор "Вишиванкового фестивалю", координатор "Масового диктанту з української мови" на громадських засадах. У 2020 році у Діани народився син, [PERSON] , разом з яким вона брала участь у спільних заходах команди. Діана завжди проявляє любов і турботу до сина, є прикладом матері, яка піклується про власну дитину. Відповідно до довідки про доходи, виданої ОНУ ім. І. І. Мечникова від 03.12.2024 року № 213, [PERSON] працює в зазначеному закладі та має постійний дохід. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.08.2019 року № 178630501, [PERSON] на праві приватної власності на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.08.2019 року, належить квартира за адресою: [ADDRESS] . 18.10.2019 року зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про одруження серії [NUMBER] , актовий запис № 3575 від 18.10.2019 року, місце державної реєстрації - Малиновський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області). Прізвище після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] . 12.02.2025 року [PERSON] повідомив спеціалісту Служби у справах дітей Одеської міської ради, що з січня 2022 року знаходиться в Молдові. Йому відомо, що мати визначає місце проживання [PERSON] , [INFO] разом із собою. Батько не заперечує проти вищезазначеного питання та абсолютно згоден з тим, що дитина проживає разом з матір`ю. Відповідно до інформації Центру соціальних служб Одеської міської ради від 20.02.2025 року фахівцями із соціальної роботи ЦСС ОМР 18.02.2025 року здійснено відвідування за місцем проживання матері, [PERSON] та малолітнього [PERSON] , [INFO] : [ADDRESS] , про що складений акт оцінки потреб сім`ї/особи відповідно до якого, родина проживає у власній трикімнатній квартирі з усіма зручностями. Малолітній [PERSON] має окрему кімнату, окреме ліжко, дитячі книжки та іграшки. Спеціалістами Служби у справах дітей Одеської міської ради 28.02.2025 року проведено обстеження умов проживання [PERSON] та малолітнього [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , про що складено акт, відповідно до якого встановлено, що квартира розміщена на 9-му поверсі 11 -ти поверхового будинку, складається з 2-х кімнат, загальна площа 81,9 кв.м, житлова площа 42 кв.м, в квартирі чисто, виконано сучасний ремонт, в наявності водо-, газо-, електропостачання. Для виховання та розвитку дитини створені такі умови: дитина має окрему кімнату, ліжко, шафу для одягу, іграшки, книжки, одяг та взуття відповідно до віку та сезону. Дані факти стороною відповідача не заперечувалися та спростовані не були. Згідно зі статтею 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За змістом статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Так частина 4 статті 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Участь органів опіки та піклування обумовлена в першу чергу інтересами дитини, та необхідністю проведення актів обстеження умов проживання як батька, так і матері, та дачі свого висновку щодо рекомендацій та доцільності визначення місця проживання дитини з одним з батьків. Висновок органів опіки долучається до матеріалів справи та не має для суду наперед встановленого значення. Частина 5 статті 19 СК України визначає, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Так, з доданого до матеріалів справи Висновку органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 07/2334 від 04.03.2025 року вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільним визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] . У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому положення вказаної Конвенції, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, узгоджуються з нормами Конституції України та законів України.. У статті 9 цієї Конвенції зазначено, що «якнайкращі інтереси дитини» мають відігравати визначальну роль при вирішенні питань щодо місця її проживання з одним із батьків. Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Зокрема, зібрані докази свідчать про те, що позивач постійно піклується про дітей, бере участь у духовному та фізичному розвиткові, у позивача наявне упоряджене жиле приміщення, створено умови належного виховання та розвитку дітей. Відповідно до частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а зібрані у справі докази з урахуванням думки органу опіки та піклування вказують на те, що проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю найкраще забезпечить інтереси дитини. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Крім того, суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З огляду на вище викладене, суд доходить до переконання про доцільність визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved