Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

[PERSON] , через свого представника - адвоката Собчука Віктора Костянтиновича, звернулася в суд із позовом до Великоберезовицької селищної ради, в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що є спадкоємцем після померлого батька [PERSON] . Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцям. У зв`язку із цим, позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою судді від 17.12.2024 відкрито провадження у цивільній справі №607/16744/24. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 12.03.2025 постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, що відображено в протоколі судового засідання. Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 11.04.2025 постановлено залучити до участі в справі в якості третіх осіб - [PERSON] , [PERSON] , що відображено в протоколі судового засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подавши суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просив суд позов задоволити. Представник відповідача будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, подавши попередньо суду заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечив. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, подавши попередньо суду заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечив. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 02.01.1995 Настасівською сільською Радою Тернопільського р/в ЗАГСу, актовий запис №01. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася, зокрема з 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] . Як вбачається із копії спадкової справи №272/1996, наданої на запит суду державним нотаріальним архівом Тернопільської області, спадкова справа заведена за заявою дочки померлого - [PERSON] , про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 серпня 1996 року за №341. Інші спадкоємці не зверталися. Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. №2262/02-31 від 19.11.2024, [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві. Згідно довідки виданої Великоберезовицькою селищною радою Тернопільського району Тернопільської області від 28.06.2024 за № 347, станом па 15.04.1991 р. вказаний житловий будинок належав колгоспному двору, який складався з двох членів, головою якого був [PERSON] (номер [INFO] ) та інший член - [PERSON] . Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , спадкоємцем якої за заповітом є [PERSON] . Рішенням Тернопільського міського суду Тернопільської області від 19.03.2007 визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 2,45 га, яка розташована на території Настасівської сільської ради Тернопільського району в порядку спадкування після смерті [PERSON] . Згідно інформаційної довідки виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 24.10.2024 за № 1133, за матеріалами бюро станом на 01.01.2013 житловий будинок з прибудовою літ. «А» загальною площею 37,1 кв.м., житловою площею 17,1 кв.м., хлів літ. «Б», господарська будівля з підвалом літ. «В», вбиральня літ. «Г», господарська будівля літ. «Д», огорожа «1-3» по [ADDRESS] зареєстровано 1/2 частину за [PERSON] на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.03.2007 справа №2-1645/07, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.05.2007, номер витягу: 14715935 та записано 30.05.2007 в реєстровій книзі №3 за реєстровим №254. 1/2 частина будинковолодіння не зареєстрована. 25.10.2024 Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації на замовлення [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Відповідно до експлікації приміщень будинку садибного типу, загальна площа житлового будинку становить 44,7 кв.м., житлова - 17,1 кв.м. Як вбачається із інформаційної довідки №1143 виданої 28.10.2024 Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, по обліку бюро житловий будинок з господарським будівлями і спорудами [ADDRESS] належить 1/2 частка [PERSON] , 1/2 частка [PERSON] . Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Статус майна колгоспного двору був врегульований статтями 120-126 ЦК України в редакції 1963 року, які були виключені з кодексу у 1993 році (Закон від 16 грудня 1993 року № 3718-ХІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 18 січня 1994 року). Відтак, у вказаній частині підлягають застосуванню норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Частиною 1 статті 112 ЦК УРСР передбачено, що колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Згідно зі ст.120 ЦК УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності. За змістом ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено у зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 14.01.2014 року у справі №6-14 5цс 13 та від 18 листопада 2015 року № 6-350цс15. Таким чином, право на частку у колгоспному дворі мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку. Оскільки вищевказаний житловий будинок збудовано в 1975 році, що стверджується копією технічного паспорта, виготовленого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, тобто в період до 15.04.1991 року, до введення в дію Закону України «Про власність», всі члени колгоспного двору набули права спільної сумісної власності на вказаний будинок. Це право збереглося за ними і після припинення колгоспного двору після введення в дію вищезазначеного Закону. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] (спадщину після якої прийняв син [PERSON] ) належить по 1/2 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Відповідно до ст.ст. 1216-1219 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зважаючи на те, що [PERSON] помер [INFO] , правовідносини щодо спадкування після його смерті регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За нормами ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно із ст.ст. 548-549 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Враховуючи те, що [PERSON] заповіту щодо належного йому, як члену колгоспного двору, майна - 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS] не складав, спадщину після його смерті прийняла дочка [PERSON] , подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок, позивач не може реалізувати своїх спадкових прав, а тому її право підлягає судовому захисту, а позов до задоволення, шляхом визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] .

Outcome: approved