Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

16.04.2024 р. [PERSON] , з урахуванням уточнених позовних вимог, звернулася до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації шляхом стягнення моральної шкоди у розмірі 150000, 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що протягом близько трьох попередніх місяців відповідач інтенсивно розповсюджував в інтернет-мережі (фейсбук) інформацію неправдивого характеру в цинічній формі, з ненормативною лексикою та таку, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача. Так, за доводами позивача, відповідач у принизливій формі вказував, що син позивача, [PERSON] , спекулює товарами на місцевому ринку, обманює громадян. Цими діями відповідач принижує честь і гідність [PERSON] та його ділову репутацію як ФОП. Також відповідач аналогічно висловлювався в адресу дружини [PERSON] та його дитини. Але більш за все позивача вдарило в серце те, що відповідач вказує всяку гидоту в адресу покійного сина позивача, [PERSON] . Безпідставно стверджує, що [PERSON] (покійний) був психічно ненормальною людиною, п`яницею, з ним були статеві акти в неприродний спосіб. Така інформація не тільки принижує честь та гідність позивача, а ще і зачіпає її здоров`я. 26.06.2024 р. до суду надійшов відзив, зареєстрований за вх № 2451/24, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог у зв`язку з недоведеністю, в тому числі, факту порушення особистих немайнових прав позивача. Відповідач наголошує, що оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які є вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності і спростувати. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 03.07.2024 р. підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті на 31.07.2024 р. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 31.07.2024 р. у справі призначено лінгвістичну (семантико-текстуальну) експертизу писемного мовлення, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 10.02.2025 р. ухвалу Ріпкинського районного суд Чернігівської області від 31.07.2024 р. скасовано, а справу направлено для продовження її розгляду. Справу передано головуючому судді 31.03.2025 р. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 31.03.2025 р. призначено судове засідання у справі на 17.04.2025 р. У судовому засіданні 17.04.2025 р. з посиланням на практику Верховного Суду представник відповідача заперечив задоволення позову у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 17.04.2025 р., постановленою без оформлення окремим документом, у справі оголошено перерву до 07.05.2025 р. та визнано явку відповідача у наступне судове засідання обов`язковою. 01.05.2025 р. від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, зареєстрована за вх. 1840/25. У судовому засіданні 07.05.2025 р. відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив та пояснив, що жодного з наявних у матеріалах справи постів він не писав. Так у січні 2024 року відповідач дізнався, що його сторінку «зламали» від друзів та знайомих, оскільки з його сторінки почали надходити повідомлення, у яких від імені відповідача просили кошти. Відповідач, маючи у друзях близько тисячі осіб, різними способами повідомив найближчих з них про те, що невідомі особи отримали доступ до його соціального профілю. У подальшому певний проміжок часу відповідач не вчиняв жодних дій для повідомлення власника соціальної мережі чи правоохоронних органів про цю подію та сторінкою не користувався. Однак, коли до нього звернувся дільничний офіцер поліції з приводу негативних висловлювань, розміщених у мережі, відповідач, приблизно через тиждень-півтора, попросив свого знайомого, який володіє відповідними навичками, допомогти розблокувати сторінку. Після розблокування сторінки відповідач поверхово оглянув такі публікації, що стосувалися виключно [PERSON] та його близьких осіб, та видалив їх. За доводами відповідача, він також розмістив публікацію з вибаченням, але вона була не того змісту, що долучена позивачем до справи. У подальшому, приблизно через тиждень-півтора, відповідач видалив цей пост. Через певний проміжок часу йому почали приходити повідомлення з погрозами. Він блокував сторінки, з яких вони надходили, але погрози продовжувались. Тоді у січні 2025 року відповідач видалив цю сторінку та створив аналогічну: з тим самим акаунтом, фото та іменем. Оскільки погрози продовжували надходити і туди, відповідач остаточно видалив сторінку у квітні 2025 року. На запитання головуючого судді відповідач акцентував, що наявну у справі публікацію з вибаченням писав не він. Публікація, що була ним створена, не містила висловлювань з приводу «тон бруду» та ухилення від мобілізації. Особисто він нікого не вважає «ухилянтом», оскільки вважає, що якщо особа не бажає захищати Батьківщину, то змусити її силовими заходами до цього не можна. Відповідач також повідомив суд про те, що з [PERSON] має неприязні відносини ще зі школи, а коли повернувся після виконання обов`язку по захисту Вітчизни, [PERSON] почав до нього чіплятися, провокуючи на бійку, плювався, «тикав» дулі, говорив погані слова. Відповідач навіть звертався з цього приводу до поліції, однак безрезультатно. На запитання головуючого судді відповідач вказав, що не знає, чому усі пости, розміщені на його «зламаній» сторінці стосувалися виключно [PERSON] та його близьких осіб. Заслухавши учасників судових засідань, дослідивши матеріали справи, суд зважає на таке. Як вбачається з трьох скриншотів з соціального профілю відповідача у мережі «Facebook», що визнано відповідачем у судовому засіданні 07.05.2025 р., на них відображені публікації, що містять висловлювання щодо особи, іменованої [PERSON] , наступного змісту: давав «упирю в погонах» не одну десятку тисяч доларів, щоб його не мобілізували; торгаш і спекулянт; хитрожопий; думав про те, що якщо він вчинить дію, що характеризує задоволення статевої потреби у неприродній спосіб особі, від якої хоче отримати вигоду, та дасть мішок грошей, то ділу кінець; «ухилянт»; дебіл; на п`яну голову зроблений; не знає української мови; щелепа не так стоїть. Крім того, в матеріалах справи наявний один скриншот, також визнаний відповідачем як такий, що був опублікований у його профілі, наступного змісту: «Вітаю,шановне товариство!! Десь 19 - 20 січня в мене була взломана моя сторінка в фейсбуці,на якій ,нібито від мого імені писали пости про сєдова романа- до яких я не маю ніякого відношення .Я не заперечую, що в особистих повідомленнях через месенджер( згодом був заблокований), вайбер,електронку та в інших особистих повідомленнях - я розповсюджував скріншоти заяви та відповідей ,які мені приходили з різних інстанцій-серед моїх друзів та знайомих ...Сьогодні мені допомогли розблокувати мою сторінку в фейсбуці,я відразу поудаляв всі пости про сєдова романа... Я [PERSON] - ПРОШУ ВИБАЧЕННЯ- у тих людей,на голови яких, полилася правдива інформація - у вигляді тонн бруду та лайна,з моєї заблокованої сторінки... Я чудово розумію,що потрібен не один десяток років,щоб, цим людям, « відмитися» від цього правдивого лайна та бруду,но я впевнений,що вони це з достоїнством переживуть... Можливо, навіть,навчаться оточуючих людей хоч трохи поважати,проте я в цьому не впевнений,дай БОГ,щоб я помилявся... Я не відмовляюся від своєї мети-мобілізувати сєдова романа до лав ЗСУ, оскільки тільки там його зможуть перевиховати та зробити з нього - ЛЮДИНУ- порядну та виховану. Дякую БОГУ та ЗСУ - за новий день.». Листом від 22.02.2024 р. відділення поліції № 2 (смт Ріпки) Чернігівського РУП ГУ НП України в Чернігівській області № 1146124/48.2/2024 повідомило позивача, що за результатами перевірки встановлено, що в діях [PERSON] можуть вбачатися ознаки порушення Цивільного кодексу України. Крім того, відповідачем до відзиву долучено копію листа відділення поліції № 2 (смт Ріпки) Чернігівського РУП ГУ НП України в Чернігівській області № 5960124/48.2/2023 від 18.12.2023., адресованого [PERSON] , зі змісту якого вбачається, що органом поліції було зареєстровано заяву адресата щодо протиправних дій [PERSON] та було прийнято рішення про припинення перевірки, так як в його діях відсутні ознаки кримінального чи адміністративного правопорушення, а неодноразові конфлікти між заявником та [PERSON] виникають через існуючі неприязні відносини. Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке. За положеннями ст. 269 ЦК України особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Особисті немайнові права фізичної особи не мають економічного змісту. Особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав. Особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно. Згідно ч. 1 ст. 271 ЦК України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 272 ЦК України фізична особа здійснює особисті немайнові права самостійно. В інтересах малолітніх, неповнолітніх, а також повнолітніх фізичних осіб, які за віком або за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої особисті немайнові права, їхні права здійснюють батьки (усиновлювачі), опікуни, піклувальники. Суд зауважує, що з огляду на тісний зв`язок особистих немайнових прав із фізичною особою, їхню невідчужуваність і неможливість позбавлення особи таких прав, а також враховуючи, що ці права фізична особа здійснює самостійно (за винятком випадків, прямо передбачених законом), позивач, як матір повнолітньої дієздатної особи, не може перебирати на себе здійснення ним особистих немайнових прав, так само як і іншими особами, законним представником, піклувальником чи опікуном яких вона не є. Окремо суд звертає увагу на ту обставину, що у провадженні Ріпкинського районного суду Чернігівської області перебуває справа № 743/534/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про захист честі гідності та ділової репутації, що стосується тих же подій. Відтак суд не надає оцінку висловлюванням, що містяться в публікаціях, оскільки такі висловлювання не зачіпають особистих немайнових прав позивача, а стосуються інших осіб, крім наступних. Так формулювання «...зробити з нього - ЛЮДИНУ - порядну та виховану» вказує на те, що позивач не виконала свою функцію по вихованню сина. Вислів «на п`яну голову зроблений» також може зачіпати особисті немайнові права позивача, оскільки прямо натякає на тератогенні фактори, що мали місце під час зачаття нею сина. Вказані висловлювання дискредитують позивача як матір та є оціночними судженнями, позаяк відображають особисту думку автора щодо моральних якостей позивача. У першому висловлюванні не існує об`єктивного критерію, який дозволив би довести, що хтось не є «порядною» чи «вихованою» людиною. Друге висловлювання неможливо перевірити на істинність (що є обов`язковою ознакою фактичного твердження) і воно не ґрунтується на встановлених медичних фактах. При цьому, суд критично оцінює позицію відповідача про його непричетність до описаних публікацій, позаяк жодних доказів цій позиції матеріали справи не містять, а сам відповідач визнав, що публікації були розміщені на його сторінці. З цих же підстав суд вважає, що відсутні підстави вважати належним відповідачем у даній справі власника соціальної мережі. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню, крім випадку неумисного повідомлення викривачем недостовірної інформації про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції» в порядку, передбаченому зазначеним Законом, яка підлягає спростуванню. При цьому, за положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 р. № 2657-XII ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому медіа з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. На переконання суду, є очевидним, що заявлений позов не стосується ділової репутації позивача, оскільки у тексті публікацій відсутні такі висловлювання. В той же час, зазначені висловлювання можуть сприйматися позивачем як приниження на рівні особистого сприйняття (як матері, яка не впоралась із вихованням сина або діяла безвідповідально при зачатті дитини), що свідчить про посягання на її гідність. Також вказані фрази можуть формувати негативне уявлення про моральні якості позивача з боку інших осіб, знижуючи її соціальну репутацію як жінки й матері, що свідчить про посягання на її честь. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичний або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд визнає, що судження про недостойне виховання сина та зачаття його у стані алкогольного сп`яніння було для позивача принизливим. При цьому, на переконання суду, будь-яке принизливе висловлювання, незалежно від форми та способу його поширення, неминуче впливає на психічний стан особи, викликаючи емоційні страждання, відчуття несправедливості чи соціального осуду, що, у свою чергу, створює підстави для стягнення моральної шкоди відповідно до положень статей 23 та 280 Цивільного кодексу України. Відтак суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди на користь позивача. Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, суд зважає на таке: 1) у матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження зовнішніх проявів моральних страждань позивача, що могло продемонструвати їх вплив на звичний спосіб життя та засвідчити глибину страждань (медичні висновки щодо погіршення стану фізичного та/або психічного здоров`я тощо); 2) образливі висловлювання мали місце у соціальній мережі без широкого медійного резонансу. З огляду на вказане, суд приходить до висновку про необхідність призначення на користь позивача символічної компенсації, якою, між тим, визнаватиметься сам факт порушення та здійснюватиметься матеріальний вплив на поведінку відповідача. Задоволення позовних вимог у розмірі 1000, 00 грн суд вважає справедливим відшкодуванням без надмірного впливу на майновий стан відповідача. А відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягають також понесені нею судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial