Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КЕШ ТУ ГОУ" (далі ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ") через систему "Електронний суд" 20 травня 2024 року звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у сумі 10 482,50 грн., сплачений судовий збір та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10500,00 грн. Позивач посилався на те, що 23.07.2021 року між ТОВ "ЛІНЕУРА Україна" та відповідачем укладено договір №2167903 про надання коштів на умовах споживчого кредиту який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір, відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись. Відповідно до п.1.2. кредитного договору відповідач отримав в кредит грошові кошти в сумі 3500,00 грн. строком на 15 днів зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1,9% в день. Свої зобов`язання за кредитним договором фінансова установа виконала належним чином. Відповідач належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконував, внаслідок чого станом на 19.02.2022 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 10 482,50 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту у сумі 3500,00 грн. та простроченої заборгованості за процентами у сумі 6 982,50 грн. На підставі Договору факторингу №02-24122001 від 24 грудня 2021 року, укладеного між ТОВ "ЛІНЕУРА Україна" та ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ", до ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №2167903 від 23.07.2021 року в сумі 10482,50 грн. Ухвалою суду від 27 травня 2024 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач та його представник Бенедюк Л. у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.90-91). Представник [PERSON] надала до суду заяву від 01.05.2025 року, у якій зазначила, що позовні вимоги відповідач та представник не визнають, просять провести розгляд справи без їх участі та відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.91). У надісланому до суду відзиві на позовну заяву від 05.11.2024 року (а.с.66-69) позивач зазначив, що позовні вимоги не визнає. В обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що 23.07.2021 року невідомими особами, шахрайським шляхом з його телефону, який було викрадено, від його імені було оформлено у ТОВ "ЛІНЕУРА Україна" Договір №2167903 про надання споживчого кредиту від 23.03.2021 року, шляхом використання електронного підпису з одноразовим ідентифікатором та взято кредитні кошти в сумі 3500,00 грн. Грошові кошти були перераховані на платіжну картку № [NUMBER] , яка також була викрадена, внаслідок вчинення на нього нападу невідомими особами 22.07.20221 року в м.Києві. Крім того було викрадено гаманець з кредитними картками та коштами поки він був непритомним. Після пограбування та лікування 30.07.2021 року він звернувся із заявою про вчинення злочину до Голосіївського районного управління Головного Управління Національної поліції України у місті Києві, що підтверджується талоном-повідомленням Єдиного обліку №41625 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 04.08.2021 року. Проте, за його заявою підозрюваних осіб не було знайдено. Ймовірно, саме ними було оформлено Договір №2167903 про надання споживчого кредиту від 23.07.2021 року. Вказаний договір він не оформляв та кредитні кошти не отримував. Посилаючись на наведені обставини, просив суд відмовити у позові у повному обсязі, а також у стягненні витрат на правничу допомогу, вважаючи її безпідставною. За таких обставин, суд розглянув справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі матеріалів. Відповідно до вимог ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). Згідно з вимогами ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наслідки порушення договору позики врегульовані нормами ст.ст.1050, 1048, 625 ЦК України. Стаття 1048 ЦК України передбачає обов`язок позичальника повернути позикодавцеві крім позики проценти від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлено договором. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальним правилом, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч.1 ст.83 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК). За змістом п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно положень ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З матеріалів справи судом встановлено, що 23.07.2021 року між ТОВ "ЛІНЕУРА Україна" та відповідачем укладено договір №2167903 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора, відповідно до умов якого ТОВ "ЛІНЕУРА Україна" надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби в сумі 3500,00 грн. строком на 15 днів зі стандартною процентною ставкою 1.90% на день, яка застосовується у межах строку кредиту, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки, а також у межах нового строку кредиту, якщо відбулась пролонгація за ініціативою клієнта (п.1.4.1 договору), а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим кредитним договором, а також здійснити всі платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за договором в повному обсязі (а.с.10-16). Відповідно до п.1.1. Договору, його укладення здійснюється сторонами за допомогою ITC Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Веб-сайт www.credit7.ua або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому Клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ITC Товариства. Довідкою про ідентифікацію підтверджено отримання клієнтом ТОВ "ЛІНЕУРА Україна" [PERSON] 23.07.2021 року одноразового ідентифікатора на вказаний ним номер телефону [NUMBER] (а.с.9). Згідно з п.2.1. договору, кредит надається Товариством в межах дії Договору про надання коштів шляхом кредитування у безготівковій формі та перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки Клієнта. Факт отримання коштів позичальником підтверджується даними Виписки з особового рахунку за Кредитним договором №2167903 ПІБ: [PERSON] (а.с.7). 24 грудня 2021 року між ТОВ "ЛІНЕУРА Україна" та ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" укладено договір факторингу №02-24122001, відповідно до умов якого ТОВ "ЛІНЕУРА Україна" відступило ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників (а.с.21-27). Відповідно до реєстру боржників від 24 грудня 2021 року до договору факторингу №02-24122001 ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" набуло права грошової вимоги до відповідача (а.с.7 на зв.). Згідно наданих позивачем в обґрунтування позовних вимог Виписки з особового рахунку за Кредитним договором №2167903 ПІБ: [PERSON] (а.с.7) заборгованість відповідача за кредитним договором №2167903 від 23.07.2021 року, станом на 22.06.2023 року становить 10 482,50 грн., в тому числі: - 3 500,00 грн. заборгованості за тілом кредиту; - 6 982,50 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач відповідно до положень ст.512, 514 ЦК України набув право вимог та статус нового кредитора у зобов`язаннях, що виникли внаслідок укладення відповідачем Кредитного договору №2167903 від 23.07.2021 року з ТОВ "ЛІНЕУРА Україна", у зв`язку з чим, для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КЕШ ТУ ГОУ" наявні підстави, передбачені законом, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Заперечення відповідача проти позову суд не приймає при ухваленні рішення у справі виходячи з наступного. Так, в обґрунтування заперечень проти позову відповідач посилається на те, що 23.07.2021 року невідомими особами, шахрайським шляхом з його телефону, який було викрадено 22.07.2021, від його імені було оформлено у ТОВ "ЛІНЕУРА Україна" Договір №2167903 про надання споживчого кредиту від 23.07.2021 року, шляхом використання електронного підпису з одноразовим ідентифікатором та взято кредитні кошти в сумі 3500,00 грн., які були перераховані на платіжну картку № [NUMBER] , яка також була викрадена. Крім того, у нього було викрадено телефон і гаманець з кредитними картками та коштами поки він був непритомним. Після пограбування та лікування, 30.07.2021 року він звернувся із заявою про вчинення злочину до Голосіївського районного управління Головного Управління Національної поліції України у місті Києві, що підтверджується талоном-повідомленням Єдиного обліку №41625 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 04.08.2021 року. Проте, за його заявою підозрюваних осіб не було знайдено. Таким чином, вказаний договір він не оформляв та кредитні кошти не отримував. Оцінюючи вказані заперечення відповідача проти позову суд керується наступним. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження позовних вимог позивачем надано копію Договору №2167903 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 23.07.2021, укладеного між ТОВ "ЛІНЕУРА Україна" та відповідачем, який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора (а.с.10-16). Відповідач стверджує, що вказаний договір він не укладав, так як мобільний телефон, з використанням якого було укладено вказаний договір, у нього було викрадено 22.07.2021 року невідомими особами. На підтвердження своїх заперечень проти позову відповідач надав суду Талон-повідомлення єдиного обліку №41625 від 04.08.2021 року (а.с.70). Інших доказів від відповідача до суду не надходило. Проте, суд критично оцінює вказані доводи відповідача з огляду на наступні обставини. Так, у тексті дослідженого судом кредитного договору (п.11 договору) вказано точні паспорті дані, РНОКПП відповідача. У той час, з Відзиву відповідача на позовну заяву не вбачається, яким чином, невідомі особи, які викрали його телефон та банківські картки, могли заволодіти вказаними персональними даними відповідача. Крім того, у п.11 договору кредитного договору також зазначено номера мобільних телефонів [PERSON] , зокрема, [NUMBER], з якого надіслано підтвердження отримання клієнтом ТОВ "ЛІНЕУРА Україна" [PERSON] 23.07.2021 року одноразового ідентифікатора згідно Довідки про ідентифікацію (а.с.9). Разом з тим, дослідивши зміст Талону-повідомлення єдиного обліку №41625 від 04.08.2021 року за даними якого 30.07.2021 о 09:37 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 30.07.2021 о 09:31 за адресою: Голосіївський район м.Київ, площа Деміївська (Московська) 22.07. близько 00-00 ночі Заявник повідомляє що його пограбували і побили (а.с.70), суд звертає увагу не тільки на те, що повідомлення до правоохоронного органу від відповідача надійшло лише через 8 днів після того, як його пограбували згідно його повідомлення, і що вказана подія сталася за день до укладення кредитного договору, а й на те, що Заявник зателефонував до Голосіївського УП за телефоном [NUMBER] . Тобто, заявник 30.07.2021 року звернувся до служби 102 з телефону [NUMBER] , який зазначений у п.11 кредитного договору, і з якого 23.07.2021 року надіслано підтвердження отримання клієнтом ТОВ "ЛІНЕУРА Україна" [PERSON] одноразового ідентифікатора згідно Довідки про ідентифікацію (а.с.9). Таким чином, суд вважає, що наведені відповідачем доводи, якими він обґрунтовує свою незгоду з позовними вимогами з огляду на вказані суперечності не заслуговують на увагу, і не можуть бути враховані судом при ухваленні рішення по суті спору. При цьому, суд звертає увагу відповідача на положення п.5 ч.2 ст.143 ЦПК України яким передбачено, що учасники справи зобов`язані надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні, та на положення ч.4 ст.43 ЦПК України за змістом якої за введення суду в оману щодо фактичних обставин справи винні особи несуть відповідальність, встановлену законом. Вирішуючи питання щодо розміру судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з наступного. Частиною 1 ст.133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Частиною 3 ст.141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з ч.ч.4-5 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК України). Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується із правовою позицією, викладеною: - в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19; - у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20), від 19 серпня2020 року у справі № 195/31/16-ц (провадження № 61-15811св19); - у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: від 18 листопада 2020 року у справі № 922/3706/19, від 17 грудня 2020 року у справі № 922/3708/19. Оскільки позивачем заявлено до стягнення витрати на правничу допомогу, у розмірі 10500,00 грн., який перевищує ціну позову, суд вважає, що співмірними зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову будуть витрати на правничу допомогу, у розмірі 25 % ціни позову, що становить 2620,63 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved