Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаною заявою, яку мотивує тим, що 15 грудня 1980 року на ім`я [PERSON] , [INFO] , в колгоспі імені Шевченка Добровеличківського району Кіровоградської області було заведено трудову книжку колгоспника серія [NUMBER] від 15.12.1980 року. В період з 26.12.1983 року по 27.07.2000 року, на постійній основі він працював на посаді тракториста в колгоспі «Росія» Калуського району Івано-Франківської області, що підтверджується відповідними записами в зазначеній трудовій книжці. 27 червня 1995 року, на ім`я [PERSON] селянською спілкою ім. Б.Хмельницького (правонаступником колгоспу «Росія») Калуського району Івано-Франківської області, був виданий майновий сертифікат за № 224. 15 квітня 1998 року на ім`я [PERSON] Калуським РВ УМВС в Івано-Франківській області був виписаний паспорт громадянина України, Серія [NUMBER] . 20 червня 2001 року на ім`я [PERSON] Калуською об`єднаною державною податковою інспекцією Івано-Франківської області було видано довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру. 20 вересня 1999 року, на ім`я [PERSON] Пійлівською сільською Радою народних депутатів Калуського району Івано-Франківської області, був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серія IV-ІФ № 012874 від 20.09.1999 року, а саме про передачу йому в приватну власність двох земельних ділянок, загальною площею 0,44 га. Зазначені земельні ділянки за [ADDRESS] та [ADDRESS] , загальною площею 0,44 га, виділені заявнику на підставі рішення 10 сесії Пійлівської сільської ради 3 скликання Калуського району Івано-Франківської області від 10.09.1999 року, що підтверджується відповідним архівним витягом від 01.04.2025 року за № 04-12/397, який виданий архівним відділом Калуської РДА. Вищезазначеними земельними ділянками, на які був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серія IV-ІФ № 012874 від 20.09.1999 року, заявник постійно користується з моменту отримання їх у власність та по сьогоднішній час. Окрім цього, працюючи в селянській спілці [PERSON] , відповідно до рішення пайовиків зазначеної селянської спілки від березня 2001 року заявником [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу майна, що знаходиться в спільній частковій власності від 26.03.2021 року, що підтверджується відповідними документами. Заявник зазначає, що з моменту народження та до сьогоднішнього часу жодних своїх анкетних даних, в тому числі прізвища, ім`я та по батькові, він не змінював. На сьогоднішній день, заявник замовив в землевпорядній організації технічну документацію із землеустрою на земельні ділянки, які належать йому відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серія IV-ІФ №012874 від 20.09.1999 року та уклав 05.02.2025 року договори оренди зазначених земельних ділянок із фермерським господарством «ТУР-АГРО». Однак заявник не може зареєструвати зазначені договори в органах державної реєстрації речових прав на нерухому майно, оскільки в Державному акті на право приватної власності на землю, серія IV-ІФ № 012874 від 20.09.1999 року, невірно зазначене його «по батькові», як « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] ». Заявник зазначає, що дана помилка сталася з вини осіб, які оформляли зазначений державний акт та інші документи. Оскільки в документах наявні розбіжності в «по батькові» заявника « [PERSON] » та « [PERSON] », а іншим способом захистити своє право в заявника немає можливості, тому він вимушений звернутися до суду із даною заявою, оскільки встановлення факту приналежності документу необхідно йому для безперешкодної реєстрації права власності на землю, а також реєстрації відповідних договорів оренди в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Ухвалою суду від 04.04.2025 відкрито провадження в даній справі, справу постановлено розглядати в порядку окремого провадження з викликом учасників справи. Заявниця в судове засідання не з`явилася, однак її представником було подано суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони заявника, вимоги заяви підтримують та просять задовольнити її (а.с.38). Представник заінтересованої особи Калуської міської\~ради в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просить прийняти законне та обґрунтоване рішення (а.с.36-37). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження, Серія [NUMBER] від 06.02.1980, актовий запис №102 від 15.10.1963 року (а.с.9). 15 грудня 1980 року на ім`я [PERSON] , [INFO] в колгоспі імені Шевченка Добровеличківського району Кіровоградської області було заведено трудову книжку колгоспника серія [NUMBER] від 15.12.1980 року. В період з 26.12.1983 року по 27.07.2000 року заявник на постійній основі працював на посаді тракториста в колгоспі «Росія» Калуського району Івано-Франківської області, що підтверджується відповідними записами в зазначеній трудовій книжці (а.с.10-13). 27 червня 1995 року на ім`я [PERSON] , [INFO] , селянською спілкою ім. Б.Хмельницького (правонаступником колгоспу «Росія») Калуського району Івано-Франківської області, був виданий майновий сертифікат за № 224 (а.с.14). 15 квітня 1998 року на ім`я [PERSON] , [INFO] , Калуським РВ УМВС в Івано-Франківській області був виписаний паспорт громадянина України, Серія [NUMBER] , (а.с.6-7). 20 червня 2001 року на ім`я [PERSON] , [INFO] , Калуською об`єднаною державною податковою інспекцією Івано-Франківської області було видано довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру (а.с.7). Окрім цього, працюючи в селянській спілці ім. Б. Хмельницького, відповідно до рішення пайовиків зазначеної селянської спілки від березня 2001 року [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу майна, що знаходиться в спільній частковій власності від 26.03.2021 року (а.с.25-27) 20 вересня 1999 року на ім`я [PERSON] Пійлівською сільською Радою народних депутатів Калуського району Івано-Франківської області, був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серія IV-ІФ № 012874 від 20.09.1999 року, а саме про передачу йому в приватну власність двох земельних ділянок, загальною площею 0,44 га, (а.с.15). Зазначені земельні ділянки за № 64 та № 564, загальною площею 0,44 га, виділені на підставі рішення 10 сесії Пійлівської сільської ради 3 скликання Калуського району Івано-Франківської області від 10.09.1999 року, що підтверджується відповідним архівним витягом від 01.04.2025 року за № 04-12/397, який виданий архівним відділом Калуської РДА (а.с.20-24). Підтвердженням того, що заявник постійно користується зазначеними земельними ділянками є те, що він уклав 05.02.2025 року договори оренди цих земельних ділянок із фермерським господарством «ТУР-АГРО» (а.с.28-31). Як вбачається з наданих суду документів, з моменту народження та до сьогоднішнього часу заявник не змінював жодних своїх анкетних даних, в тому числі прізвища, ім`я та по батькові. Дослідивши зазначені матеріали страви, суд при ходить до висновку, що в Державному акті на право приватної власності на землю серія IV-ІФ № 012874 від 20.09.1999 року, помилково, з вини осіб, які оформляли зазначений державний акт та інші документи стосовно нього, невірно зазначено «по батькові» власника земельних ділянок, а саме вказано « [PERSON] », хоча правильно повинно бути « [PERSON] ». Згідно із ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 6 Розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4.XI.1950, ратифікована в Україні Законом України Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Ст. 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду з захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Ч. 1 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Відповідно до листа ВСУ від 01 січня 2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. П.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" N 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як з`ясовано судом, від встановлення факту належності заявнику Державного акту на право приватної власності на землю залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав, а саме права власності на нерухоме майно та заявник не має іншої можливості у інший спосіб встановити факт належності йому зазначеного документу. Встановлення даного факту має юридичне значення, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що Державний акт на право приватної власності на землю, Серія IV-ІФ № 012874, який виданий 20.09.1999 року Пійлівською сільською радою Калуського району Івано-Франківської області, справді належить заявнику [PERSON] , [INFO] , тому заява підлягає до задоволення. На підставі наведеного та

Outcome: approved