Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 04.03.2025 надійшов зазначений позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому Позивач просить суд: стягнути з Відповідача на його користь заборгованість за двома договорами (кредитним і позики) у загальному розмірі 67\~757,00\~грн. та судові витрати (а.с.\~6). На обґрунтування заявлених позовних вимог представник Позивача Кудіна\~А.В. (довіреність від 05.12.2024, а.с.\~57) у позовній заяві зазначила, що Відповідач уклала два договори, а саме: кредитний договір від 20.04.2024 №\~8443436 з Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (далі ТОВ «МІЛОАН») та договір позики від 07.05.2024 №\~2898159 з Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (далі ТОВ «1БАНК»). За умовами названих договорів Відповідач отримала кошти, проте не надала своєчасно та у повному обсязі грошові кошти для погашення заборгованості згідно з умовами цих договорів. У подальшому зазначені кредитори відступили право вимоги за цими договорами Позивачеві. У зв`язку з цим Відповідач, як стверджено в позовній заяві, має перед Позивачем заборгованість у загальному розмірі 67\~757,00\~грн., що включає заборгованість за такими двома договорами: \~за кредитним договором №\~8443436 \~ \~ \~ \~\~у загальному розмірі 48\~002,00\~грн. \~ \~ \~ \~(15\~100,00\~грн. заборгованості за основним зобов`язанням, 26\~277,00\~грн. за відсотками, 1\~725,00\~грн. за комісією, 4\~900,00 за неустойкою (штраф, пеня); \~за договором позики №\~2898159 \~ \~ \~ \~\~у загальному розмірі 19\~755,00\~грн. \~ \~ \~ \~(6\~000,00\~грн. заборгованості за основною сумою боргу, 1\~755,00\~грн. за відсотками, 12\~000,00\~грн. за пенею). Після виконання вимог частин шостої восьмої статті\~187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) ухвалою суду від 12.03.2025 відкрито провадження в справі, визначено здійснення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та їх виклику у судове засідання за наявними у справі матеріалами (письмове провадження), встановлено Відповідачеві 15-денний строк з дня отримання ухвали суду для подання відзиву з викладенням заперечення проти позову, роз`яснено право подати у зазначений строк клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також роз`яснено строки розгляду справи, визначені статтею\~275 ЦПК України, не пізніше 11.05.2025 (а.с.\~66-68). За названою статтею\~275 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (частина третя статті\~124 ЦПК України). З огляду на це та дату відкриття судом провадження у даній цивільній справі строк її розгляду, як зазначено вище, сплив 11.05.2025; як вбачається з матеріалів справи, жодна із сторін не заявила клопотання про розгляд справи в іншому порядку. Відповідачем згадану ухвалу суду від 12.03.2025 разом з копією позовної заяви та доданих до неї документів, отримано 18.03.2025, що підтверджено відповідним поштовим повідомленням (а.с.\~74), проте протягом встановленого судом 15-денного строку з дня отримання ухвали суду відзиву на позовну заяву, а так само і клопотання про розгляд справи у судовому засіданні до суду не подавала. Позивач та його представник також отримали згадану ухвалу суду, що підтверджено поштовими повідомленнями (а.с.\~72, 73). Згідно з частиною восьмою статті\~178 ЦПК України, враховуючи ненадання Відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами у встановлений строк з урахуванням періоду тимчасової непрацездатності судді (а.с.\~75-77). Кожна сторона у справі несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті\~12 ЦПК України). Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття\~89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. З наявних письмових матеріалів справи судом встановлено, що ТОВ «МІЛОАН» є фінансовою установою, що здійснює діяльність з надання кредитів, що підтверджено, зокрема, копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.\~26-28). Між названою фінансовою установою ТОВ «МІЛОАН» в особі генерального директора [PERSON] , з одного боку, та Відповідачем [PERSON] , з іншого боку, 20.04.2024 було укладено Договір про споживчий кредит №\~8443436, копію якого долучено до позовної заяви (а.с.\~7-12) та який підписано Відповідачем із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 130475; ідентифікуючи Відповідача відомості (прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, адреса проживання, електронної пошти, номер телефону) наведено в розділі\~10 цього Договору, а також в Заяві на отримання кредиту №\~8443436 (Додаток №\~2 до Договору, а.с.\~13) та Додаткових контактних даних Позичальника для взаємодії за Кредитним договором (Додаток №\~3 до Договору, а.с.\~14). За умовами зазначеного Договору Кредитодавець надає Позичальнику (Відповідачу) грошові кошти у розмірі 15\~100\~грн.; строк кредитування 360\~днів (з 20.04.2024 до 15.04.2025); за користування кредитними коштами нараховуються відсотки за фіксованою ставкою у розмірі 511\~% річних. Також нараховується комісія за надання кредиту у розмірі 1\~725,00\~грн. одноразово. Детальна інформація щодо виконання Відповідачем кредитного зобов`язання наведена у Графіку платежів (а.с.\~12-13). Виконання переказу кредитних коштів на банківську карту Відповідача, зазначену у Додатку №\~2 до Договору (в Заяві Відповідача на отримання кредиту №\~8443436) у розмірі 15\~100,00\~грн. згідно з умовами зазначеного договору підтверджено копією платіжного доручення від 20.04.2024 №\~128841971 (а.с.\~15). Надалі між Позивачем ТОВ «ЄАПБ» та ТОВ «МІЛОАН» 28.08.2024 було укладено Договір факторингу №\~28082024/2 (а.с.\~17-19), за умовами якого Позивачеві відступлено права грошових вимог, зокрема, до Відповідача за згаданим вище Договором про споживчий кредит, що підтверджено копіями Акта прийому-передачі Реєстру Боржників №\~2 та Витягу з цього Реєстру (а.с.\~20-21). Відповідач платежі на погашення кредитної заборгованості не здійснювала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, що підтверджується копією Відомості про щоденні нарахування та погашення (а.с.\~22-23). Крім того, Відповідачем був укладений Договір позики з ТОВ «1\~БАНК» фінансовою установою, предметом діяльності якої є кредитування, що підтверджено, зокрема, копією Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи серії\~ІК №\~146 (а.с.\~44) і копією Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.\~45). Між названою фінансовою установою ТОВ «1\~БАНК» в особі директора Білана\~В.І., з одного боку, та Відповідачем [PERSON] , з іншого боку, 07.05.2024 було укладено Договір позики №\~2898159 (а.с.\~31-33); ідентифікуючи Відповідача відомості наведено в пункті\~29 цього Договору із зазначенням її анкетних та контактних даних, а також одноразового ідентифікатору для підписання договору 85K6VO. За умовами Договору Позикодавець надає Позичальнику (Відповідачу) грошові кошти у розмірі 6\~000\~грн.; строк кредитування 30\~днів; процентна ставка 0,975\~% в день; ставка за понадстрокове користування позикою 2,70\~% в день. Детальна інформація наведена у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (34). Разом з тим, між Позивачем ТОВ «ЄАПБ» та ТОВ «1\~БАНК» 14.06.2021 було укладено Договір факторингу №\~14/06/21 (а.с.\~35-37), строк дії якого неодноразово продовжувався, що підтверджено відповідними Додатковими угодами до цього Договору (а.с.\~38-40). За умовами цього Договору Позивачеві відступлено права грошових вимог, зокрема, до Відповідача за згаданим вище Договором позики, що підтверджено копіями Актів прийому-передачі Реєстру Боржників від 25.09.2024 №\~31, а також відповідним Витягом з цього Реєстру (а.с.\~41, 42). Відповідачем не було здійснено платежів на погашення заборгованості за кредитом, тому виникла заборгованість за Договором позики, розрахунок якої за станом на 31.01.2025 додано до позовної заяви (а.с.\~43). Таким чином, Відповідач не надала своєчасно та в повному обсязі грошові кошти для погашення її заборгованості за згаданими двома договорами (Договором про споживчий кредит та Договором позики) згідно з умовами цих договорів. У зв`язку з цим Відповідач має перед Позивачем, до якого перейшли права вимоги за цими договорами, таку заборгованість, що підтверджена суду наведеними вище належними і допустимими доказами: \~за Договором про споживчий кредит від 20.04.2024 №\~8443436 у загальному розмірі 43\~102,00\~грн., що включає 15\~100,00\~грн. заборгованість за основним зобов`язанням («тіло» кредиту), 26\~277,00\~грн. за відсотками, 1\~725,00\~грн. за комісією; \~за Договором позики від 07.05.2024 №\~2898159 у загальному розмірі 7\~755,00\~грн., що включає 6\~000,00\~грн. заборгованість за основною сумою боргу та 1\~755,00\~грн. за відсотками. Крім того, Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з Відповідача неустойки (штраф, пеня) за невиконання своїх грошових зобов`язань за Договором про споживчий кредит від 20.04.2024 у розмірі 4\~900,00\~грн. і за Договором позики від 07.05.2024 у розмірі 12\~000,00\~грн. без наведення обґрунтування підстав стягнення цих коштів та розрахунку їх розміру. Згідно з частиною першою статті\~509, частиною першою статті\~525 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За визначеннями частини першої статті\~626, частини першої статті\~634 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; при цьому договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, при цьому друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статей\~1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа\~1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з нормами статей\~1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. При цьому за положеннями частин першої, другої статті\~639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням згаданих інформаційно-комунікаційних систем визначено Законом України «Про електронну комерцію», зокрема статтею\~11 цього Закону. За визначенням пунктів\~5, 7 частини першої статті\~3 названого Закону електронним договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; а електронний правочин це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем. Статтею\~12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено можливість використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором для підписання електронного правочину. Таким електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт\~6 частини першої статті\~3 цього Закону). При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію; одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт\~12 частини першої статті\~3 названого вище Закону). Частинами першою, другою статті\~10561 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною; тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Так само частина перша статті\~1048 ЦК України надає право позикодавцю на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, Закон України «Про споживче кредитування» надає право кредитодавцю встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Так, згідно з приписами частини другої статті\~8 названого Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття\~629 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (частина друга статті\~615 ЦК України). Згідно з вимогами статті\~526, частини першої статті\~527, частини першої статті\~530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття\~536 ЦК України). Статтею\~610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пункт\~3 частини першої статті\~611 ЦК України). Відповідно до положень статті\~549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Підстави, а так само розрахунки обчислення розміру пені за кожен день прострочення Відповідачем виконання зобов`язань за зазначеними вище кредитним договором і договором позики, Позивачем у позовній заяві та/або у доданих до неї документах не наводиться. Разом з тим, 17.03.2022 набрав чинності Закон України від 15.03.2022 №\~2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом\~18, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею\~625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф,\~пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24\~лютого 2022\~року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, наведені положення пункту\~18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України стосуються правовідносин, що виникли з договору позики та/або кредитного договору, за умовами яких позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем). Загальновідомо, що Указом Президента України від 24.02.2022 №\~64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05:30\~год. 24.02.2022, який неодноразово продовжувався й діє дотепер. З огляду на це та враховуючи, що Відповідачу було нараховано неустойку за договорами, укладеними 20.04.2024 і 07.05.2024, що, відповідно, підлягали виконанню у період дії воєнного стану, тому такі кошти підлягають списанню кредитодавцем/позикодавцем на підставі імперативної вимоги пункту\~18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а тому позовні вимоги у частині стягнення неустойки в розмірі 4\~900,00\~грн. (за невиконання кредитного договору від 20.04.2024 №\~8443436) та в розмірі 12\~000,00\~грн. (за невиконання договору позики від 07.05.2024 №\~2898159) не підлягають задоволенню. За загальним визначенням правонаступництво це перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого; правонаступництво є самостійною підставою заміни кредитора у зобов`язанні; його слід розглядати як певний юридичний механізм похідного правонабуття, за яким до правонаступника переходять суб`єктивні права та обов`язки попередника. Доказами правонаступництва щодо окремого зобов`язання може бути, зокрема, відповідний договір, на підставі якого воно виникло (зокрема, постанова Верховного Суду від 20.03.2018\~р. у справі №\~910/1972/17). Відповідно до статті\~512 ЦК України підставами для заміни кредитора у зобов`язанні є, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Так, зокрема, згідно зі статтею\~1077 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття\~514 ЦК України); заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття\~516 ЦК України). Відповідно до положень статті\~81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ухвалі суду від 12.03.2025 про відкриття провадження у цій справі сторонам було роз`яснено засади цивільного судочинства, зокрема положення статті\~12 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (а.с.\~68). Зважаючи на усе викладене вище, суд вважає, що Відповідач порушила умови двох договорів, а саме: кредитного договору від 20.04.2024 №\~8443436, укладеного з ТОВ «МІЛОАН», та договору позики від 07.05.2024 №\~2898159, укладеного з ТОВ «1\~БАНК», право вимоги за якими згідно з відповідними Договорами факторингу перейшли до Позивача; не виконала взяті на себе грошові зобов`язання, а заявлений Позивачем до стягнення розмір заборгованості за основними зобов`язаннями, процентами і одноразовою комісією відповідає визначеним зазначеними договорами умовам, що підтверджено належними і допустимими доказами, які не оспорювались Відповідачем, а відтак наявні підстави для задоволення позову частково, оскільки у стягненні заявлених сум неустойки слід відмовити. При цьому правильність нарахування зазначених сум заборгованості за кредитом та за нарахованими відсотками за згаданими договорами кредиту і позики не викликає у суду сумніву та не заперечується Відповідачем, якою було отримано копію позовної заяви, проте відзиву із запереченнями проти позову, включаючи і щодо розміру заборгованості, до суду не подавала. Відтак, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову і стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості: \~за Договором про споживчий кредит від 20.04.2024 №\~8443436 у загальному розмірі 43\~102,00\~грн. (15\~100,00\~грн. основне зобов`язання + 26\~277,00\~грн. відсотки + 1\~725,00\~грн. комісія; \~за Договором позики від 07.05.2024 №\~2898159 у загальному розмірі 7\~755,00\~грн. (6\~000,00\~грн. основний борг + 1\~755,00\~грн. відсотки); загалом 50\~857,00\~грн., в задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити. Крім того, на підставі імперативних приписів частини першої, пункту\~3 частини другої статті\~141 ЦПК України з Відповідача слід стягнути на користь Позивача судові витрати за сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що розгляд справи здійснено за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось (частина друга статті\~247 ЦПК України). Відповідно до статей\~15, 16, 509, 525, 526, 626, 629, 639, 1046, 1054, 1077, пункту\~18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, статей\~3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статей\~8, 12 Закону України «Про споживче кредитування» та

Outcome: partial