Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (ТОВ «ФК«ЕЙС») через підсистему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 969482930 від 21.06.2021 у розмірі 35\~565, 00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000, 00 грн. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позовні вимоги ТОВ «ФК«ЕЙС» обґрунтовані тим, що 21.06.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та [PERSON] уклали кредитний договір №969482930 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора MNV8D76Q, за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало відповідачеві грошові кошти у сумі 10\~000, 00 грн на банківську картку № [NUMBER] . 28.11.2018 було укладено договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (ТОВ «Таліон Плюс») права вимоги за договором № 969482930. Крім того, 28.11.2019 та 31.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено ряд додаткових угод № 19, 26, 27, 31, 32. 05.08.2020 було укладено договір факторингу № 05/0820-01, за умовами якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Онлайн Фінанс» (ТОВ «Онлайн Фінанс») права вимоги за договором № 969482930. У подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Онлайн Фінанс» уклали додаткові угоди № 2 від 03.08.021, № 3 від 30.12.2022 за якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін. 07.11.2024 було укладено договір факторингу № 0711/24/Е, за умовами якого ТОВ «Онлайн Фінанс» відступило на користь ТОВ «ФК«ЕЙС» права вимоги за договором № 969482930. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 0711/24/Е від 07.11.2024 ТОВ «ФК«ЕЙС» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №969482930 у сумі 35\~565, 00 грн, з яких: 10\~000, 00 грн заборгованість за основною сумою та 25\~565, 00 грн - заборгованість за відсотками. Вказану суму боргу позивач просить стягнути із відповідача. Відзив на позовну заяву не надходив. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 03.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися. Представник позивача ТОВ «ФК«ЕЙС» у позовній заяві просить проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, за адресою зареєстрованого місця проживання, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Суд, відповідно до статті 280 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження Судом встановлено, що 21.06.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] \~уклали договір\~кредитної лінії\~№ 969482930\~за умовами\~якого кредитодавець\~зобов`язується\~надати позичальнику\~кредит у\~вигляді кредитної\~лінії \~у розмірі\~10\~000,\~00\~грн,\~строком на\~30\~днів \~від дати\~отримання кредиту,\~зі сплатою\~процентів за\~користування кредитом,\~які визначені\~у пунктах\~1.9.1.,\~1.9.2.,\~1.9.3.,\~орієнтовна загальна\~вартість кредиту\~для суми\~кредиту за\~першим траншем,\~що вказана\~в п.\~1.3.\~договору,\~за умови\~застосування до\~відносин між\~сторонами правил\~нарахування процентів\~за дисконтною\~процентною ставкою\~складає 15\~100,\~00\~ грн,\~з яких:\~ 5100,\~00\~грн -\~проценти за\~користування кредитом\~та сума\~кредиту у\~розмірі 10\~000,\~00\~ грн,\~орієнтовна реальна\~процентна ставка,\~складає 14950,57%\~річних,\~при цьому\~загальна вартість\~першого траншу\~за кредитом\~у процентному\~вираженні за\~строк дисконтного\~періоду складає\~151,00\~%\~від суми\~першого траншу. Договір підписаний електронним підписом [PERSON] одноразовим ідентифікатором MNV8D76Q (далі Договір) (а.с. 15-17). У заявці про отримання грошових коштів в кредит від 21.06.2021 міститься інформація про особисті дані позичальника, про розмір бажаного кредиту, який становить 10 000, 00 грн та номер карти позичальника № 5158-75ХХ-ХХХХ-5633 (а.с. 25). Відповідно до довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній систеиі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», [PERSON] ідентифікований ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», шляхом направлення 21.06.2021 на його номер телефону одноразового ідентифікатора MNV8D76Q (а.с. 26). ТОВ «Манівео\~швидка \~фінансова допомога»\~за умовами\~договору №\~1336\~від 26.09.2013 через АТ КБ «ПРИВАТБАНК» перерахувало відповідачу грошові кошти за договором №\~969482930\~від 21.06.2021 у розмірі 10 000, 00 грн на карту № [NUMBER] , [NUMBER] , що доводиться довідкою № 10/2024 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 29.10.2024 та платіжним дорученням № 8dc5534d-8451-43ce-97b6-b06bf71c2264 від 21.06.2021, (а.с. 35, 36-37). У паспорті споживчого кредиту зазначена інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти. Інформація, що міститься у паспорті споживчого кредиту зберігає чинність та є актуальною до 02.04.2023 (а.с. 14). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 969482930 від 21.06.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» нарахувало [PERSON] заборгованість за період з 21.06.2021 до 14.09.2021 у розмірі 23 375, 00 грн, з яких: заборгованість за основною сумою 10 000, 00 грн, заборгованість за відсотками 16 670, 00 грн (а.с. 72-73). 28.11.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» (ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС») та ТОВ «Манівео\~швидка \~фінансова допомога»\~ було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передає ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» приймає належні ТОВ «Манівео\~швидка \~фінансова допомога»\~ права вимоги до боржників (а.с. 38-41). До позову ТОВ «ФК«ЕЙС» долучило форму реєстру прав вимог (додаток № 1до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018), форму повідомлення боржника (додаток № 2 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018), форму акта повернення прав авимоги (додаток № 3 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018) (а.с.41, 42, 43). З реєстру прав вимоги № 151 від 14.09.2021 до договору факторингу № 14/06/21 від 28.11.2018 вбачається, що [PERSON] вказаний у списку боржників за кредитним договором № 969482930 від 21.06.2021, за яким загальна сума заборгованості становить 23 605, 00 грн, з яких: заборгованість за основною сумою 10 000, 00 грн, заборгованість за відсотками 13 605, 00 грн (а.с. 53-54). 28.11.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 19 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2019, відповідно до якої строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 продовжився до 31.12.2020 (а.с. 44). 31.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 продовжився до 31.12.2021 (а.с. 45-48). 31.12.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 27 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 продовжився до 31.12.2022 (а.с.50). 31.12.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 31 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 продовжився до 31.12.2023 (а.с. 51). 31.12.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 32 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 продовжився до 31.12.2024 (а.с. 52). Відповідно до\~розрахунку заборгованості\~за кредитним\~договором №\~969482930\~від 21.06.2021\~ТОВ «Таліон\~Плюс» нарахувало [PERSON] заборгованість за період з 14.09.2021 до 31.07.2023 у розмірі 35 565, 00 грн, з яких: заборгованість за основною сумою 10 000, 00 грн, заборгованість за відсотками 25 565, 00 грн (а.с. 74). 05.08.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» (ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС») та ТОВ\~«Таліон Плюс»\~було укладено\~Договір факторингу\~№ 05/0820-01,\~за \~умовами якого,\~ ТОВ\~«Таліон Плюс»\~ передає ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» приймає\~належні ТОВ\~«Таліон Плюс»\~ права вимоги до боржників (а.с. 55-57). До позову ТОВ «ФК«ЕЙС» долучило форму реєстру прав вимог (додаток № 1 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020), форму повідомлення боржника (додаток № 2 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020), форму акта повернення прав вимоги (додаток № 3 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 (а.с. 58-59). З реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 вбачається, що [PERSON] вказаний у списку боржників за кредитним договором № 969482930 від 21.06.2021, за яким загальна сума заборгованості становить 35 565, 00 грн, з яких: заборгованість за основною сумою 10 000, 00 грн, заборгованість за відсотками 25 565, 00 грн (а.с. 62-63). 03.08.2021 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 2 до договору факторингу № 05/0820-01 від 03.08.2021, відповідно до якої строк дії договору факторингу № 05/0820-01 від 03.08.2021 продовжився до 31.12.2022 (а.с. 45-50). 03.08.2021 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 3 до договору факторингу № 05/0820-01 від 03.08.2021, відповідно до якої строк дії договору факторингу № 05/0820-01 від 03.08.2021 продовжився до 31.12.2024 (а.с.51). 07.11.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (ТОВ «ФК «ЕЙС») та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 0711/24/Е, за умовами якого, ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» передає ТОВ «ФК «ЕЙС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЕЙС» приймає належні ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» права вимоги до боржників (а.с. 55-57). До позову ТОВ «ФК«ЕЙС» долучило форму реєстру боржників (додаток № 1 до договору факторингу № 0711/24Е від 07.11.2024), форму акта прийому - передачі реєстру боржників (додаток № 2 до договору факторингу № 0711/24/Е від 07.11.2024), форму акта повернення права вимоги заборгованості (додаток № 3 до договору факторингу № 0711/24/Е від 07.11.2024 (а.с. 67, 68). Крім того, до позову ТОВ «ФК«ЕЙС» долучило акт прийому - передачі реєстру боржників від 07.11.2024 за договором факторингу № 0711/24/Е від 07.11.2024 (а.с. 71). З витягу з реєстру боржників від 07.11.2024 до договору факторингу № 0711/24/Е від 07.11.2024 вбачається, що [PERSON] вказаний у списку боржників за кредитним договором № 969482930 від 21.06.2021, за яким загальна сума заборгованості становить 35 565, 00 грн, з яких: заборгованість за простроченим тілом 10 000, 00 грн, заборгованість за простроченими відсотками 25 565, 00 грн (а.с. 69-70). Відповідно до виписки з особового рахунка за кредитним договором № 969482930 від 21.06.2021 наданої ТОВ «ФК«ЕЙС»,\~заборгованість [PERSON] станом на 14.11.2024 становить 35 565, 00 грн, з яких: заборгованість за простроченим тілом 10 000, 00 грн, заборгованість за простроченими відсотками 25 565, 00 грн (а.с. 75). Застосовані норми права, позиція суду Дослідивши докази, з`ясувавши обставини справи, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову, з таких підстав. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ст. 526 ЦК визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Звертаючись з позовом, ТОВ «ФК «ЕЙС» посилалось на те, що через невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором № 969482930 від 21.06.2021 виникла заборгованість у розмірі 35 565, 00 грн, яку позивач просив стягнути як правонаступник кредитора у спірних правовідносинах. На підтвердження позовних вимог позивачем було долучено копію кредитного договору з додатками, копію паспорта споживчого кредиту, копії договорів факторингу, акт прийому-передачі реєстру боржників, витяги з Реєстру боржників до договору факторингу, розрахунки сум заборгованості. За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2статті 77 ЦПК України). Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (стаття 78 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (статті 77 - 80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом (частини 5, 7 статті 81 ЦПК України). Позивач довів, що було укладено договір кредитної лінії № 969482930 від 21.06.2021, за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії, у розмірі кредитного ліміту 10 000, 00 грн строком на 30 днів. Проте, позивач не виконав свого процесуального обов`язку та не довів доказами, що він набув права вимоги за договором кредитної лінії № 969482930. Так, статтею 512 ЦК України передбачено можливість зміни кредитора у зобов`язанні, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст. 1077 ЦК України). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). Аналіз вказаних норм свідчить, що частина перша статті 514 ЦК України регулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто, відступлення права вимоги (цесія) в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Проте це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 зроблено правовий висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги є виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. У постанові Верховного Суду від 4 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення частини першої статті 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті512, статті514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається. Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року в справі № 243/11704/15-ц. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). При цьому відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійними. Отже, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 січня 2019 року у справі № 909/1411/13, від 13 жовтня 2021 року у справі № 910/11177/20). Умовами пункту 1.3 договору факторингу від 28.11.2018 передбачено, що право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Згідно з пунктом 2.1 цього договору, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Із наведеного вище слідує, що вимога на момент укладення договору факторингу мала би бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до [PERSON] на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018 не було, і сторони не могли передбачити, що 21.06.2021 цим товариством буде укладено кредитний договір з відповідачем. Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 914/868/17). При цьому суд зазначає, що чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу. Кредитний договір було укладено між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] 21.06.2021, тобто вже після укладення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» договору про відступлення прав вимоги №28/1118-01 від 28.11.2018, а тому у позивача відсутнє право вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за цим кредитним договором. Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року по справі № 916/2040/20). З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що ТОВ «ФК «ЕЙС» не довело порушення його прав з боку відповідача та наявність у нього права звернення до суду з позовом до нього про стягнення заборгованості за Договором № 969482930 від 21.06.2021 року, який укладений після відступлення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги за кредитними договорами на користь ТОВ «Таліон Плюс». А тому підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача відсутні. Із наведених підстав суду задоволенні позову відмовляє. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки у задоволенні позову ТОВ «ФК «ЕЙС» суд відмовив, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Outcome: dismissed