Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Ткаченка М.О. звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з [PERSON] . Вказала, що подружні відносини з відповідачем фактично припинились, спільне господарство не ведеться, позивач вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Дану справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача [PERSON] адвокат Ткаченко М.О. надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення судом не заперечує, просить розглянути справу за відсутності сторони позивача та питання щодо зміни прізвища позивача не розглядати. Відповідно до ч. 4 ст.\~223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надходив, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 травня 2000 року громадяни України [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Лузанівської сільської ради Кам`янського району Черкаської області (актовий запис № 01; свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на « [PERSON] ». Від шлюбу малолітніх/неповнолітніх дітей не мають. Також встановлено, що сторони як подружжя припинили фактичні шлюбні відносини. Миритися і відновлювати подружні стосунки сторони не бажають, а тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Відповідно до ст.\~24\~Сімейного кодексу\~України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В силу\~ст.51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно із ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Щодо стягнення з відповідача витрат в сумі 8000,00 грн. за надання професійної правничої допомоги, суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.ч. 1, 3\~ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2\~ст.\~137\~ЦПК України витрати,\~пов`язані з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави.\~За результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: 1)\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3\~ст. 137 ЦПК України). Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з матеріалів справи, 20 березня 2025 року між [PERSON] та адвокатом Ткаченком М.О. укладено договір про надання правничої допомоги, предметом якого є надання адвокатом усіма законними методами та способами правничої допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених договором. Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг від 20 березня 2025 року, що підписаний сторонами договору, адвокатом наведено перелік виконаних робіт з урахуванням витраченого часу на суму 8000,00 грн., які оплачено відповідно до товарного чеку № 17 від 20 березня 2025 року. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі \~ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (заява № 58442/00) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року в справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року в справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved