Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

14.03.2025 [PERSON] звернулася до суду з даним позовом мотивуючи тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області шлюб між ними було розірвано. Від спільного проживання вони мають сина - [PERSON] , [INFO] , та рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з відповідача на її користь стягнуто аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.02.2010 і до досягнення дитиною повноліття. Вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та проживає за даною адресою разом із сином, а відповідач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . 10.03.2025 вона звернулася до органу реєстрації Білоцерківської міської ради із заявою щодо здійснення реєстрації місця проживання сина разом із нею за однією адресою, однак, їй відмовили у здійснення таких дій, оскільки відсутня на це згода батька дитини. Враховуючи, що вона з відповідачем не може дійти спільної домовленості щодо здійснення реєстрації місця проживання дитини, просила у судовому порядку надати дозвіл на реєстрацію місця проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , за місцем реєстрації матері - [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , без згоди батька - [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача на її користь судові витрати у розмірі 1211,20 грн. 22.04.2025 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 13.05.2025 - 11:00 год. Позивачка - [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, про дату, час та місце засідання повідомлена належним чином, 13.05.2025 подала до суду заяву, у якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач - [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, про дату, час та місце засідання повідомлений належним чином, 28.04.2025 подав до суду заяву, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, у якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги задовольнити. Третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області, в особі Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області, представника до суду не направила, про дату, час та місце засідання повідомлена належним чином, 07.05.2025 Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області направила до суду письмові пояснення щодо спору, у яких зазначила, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає без реєстрації у квартирі, яка належить його матері - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , а відсутність реєстрації місця проживання дитини суперечить його інтересам та обмежує право на вільний вибір місця проживання, освіту, охорону здоров`я та соціальний захист, тому просять вказаний позов задовольнити та розглянути справу за відсутності представника третьої особи. Третя особа - Білоцерківська міська рада Київської області представника до суду не направила, про дату, час та місце засідання повідомлена належним чином, заперечень проти позову у встановлений строк та заяви з процесуальних питань до суду не подала. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України за умов неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , являються батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , який з 20.08.2018 по 27.01.2025 був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено матеріалами справи ( а.с.6,8,9,11,12,26,30). З матеріалів справи (а.с. 13-16) вбачається, що [PERSON] 13 грудня 2013 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] »; позивачка являється власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору про визначення часток у праві спільної сумісної власності подружжя та дарування частко квартири від 27.01.2025 за № 98. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2010 року у справі № 2-2410/2010 (а.с.18), з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на дитину - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.02.2010 і до досягнення дитиною повноліття. Згідно із розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, виданим державним виконавцем Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Анною Піонтківською, у виконавчому провадженні № [NUMBER], щодо примусового виконання рішення суду у справі № 2-2410/2010, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на сина - [PERSON] , [INFO] , станом на 03.03.2025 становить 160750,80 грн. Із заяви № 15.2-01/289 (а.с. 17) вбачається, що 10.03.2025 [PERSON] , [INFO] , звернувся до органу реєстрації Білоцерківської міської ради з вимогою про реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] , мати - [PERSON] надала згоду на реєстрацію місця проживання сина, а батько - [PERSON] згоди не надав, у зв`язку з чим, орган реєстрації Білоцерківської міської ради відмовив у здійснення дій щодо реєстрації місця проживання на підставі п.32 Порядку декларування і реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою КМ України від 07.02.2022 за № 265. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Ч. 1 ст. 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до ч. 2 ст. 29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно із ч. 1 ст. 242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст. 157 цього Кодексу (ст. 141 СК України). Встановлено, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , станом на 10.03.2025 досяг 15 років та обрав місце проживання разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується матеріалами справи та письмовими поясненнями третьої особи. Відповідно до п. 14 і 17 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265, дитина віком від 14 років самостійно декларує місце свого проживання за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання батьків або інших законних представників чи одного з них без їх згоди. Згода іншого з батьків або законних представників дитини підтверджується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. Згідно з п. 32 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), у разі подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особою, яка не досягла 18-річного віку, реєстрація місця проживання (перебування) здійснюється за згодою батьків або інших законних представників такої особи. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Таким чином, оскільки неповнолітній [PERSON] , [INFO] постійно проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] , [INFO] , за однією адресою: [ADDRESS] та вільно обрав місце проживання, проте не зареєстрований за адресою свого проживання, а відповідач при реєстрації місця проживання дитини не надав відповідну згоду, суд вважає за можливе надати відповідний дозвіл, враховуючи також те, що в судовому порядку відповідач не заперечив проти заявлених позовних вимог. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам у їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позову, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч.1 ст. 142 ЦПК України, в разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні суду вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору сплаченого при поданні позову. Позивачка сплатила при подачі позову судовий збір у розмірі 1211,20 грн (а.с.1), таким чином, враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, з нього на користь позивачки стягуються судові витрати у розмірі 605,60 грн та підлягають поверненню позивачці з державного бюджету 50 % судового збору сплаченого при поданні позову у розмірі 605,60 грн.

Outcome: approved