Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

У грудні 2024 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів платника аліментів щомісячно з дня пред`явлення даного позову і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з березня 2009 року. На разі до Дарницького районного суду м. Києва подано позовну заяву про розірвання шлюбу між сторонами. Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що їх неповнолітні діти проживають з позивачем, та перебувають на повному її утриманні. При цьому, відповідач у добровільному порядку кошти на утримання не надає. Разом з тим, позивач вважає, що діти мають бути забезпечені належним рівнем життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального їх розвитку. Враховуючи те, що відповідач інших осіб на утриманні не має, працездатний, а тому вважає, що він може сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів платника аліментів, щомісячно з дня пред`явлення даного позову і до досягнення дітьми повноліття, просила позов задовольнити з наведених підстав. Ухвалою суду від 08.01.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням учасників судового процесу. У судове засідання сторони не з`явились. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, сторона відповідача належним чином обізнана про розгляд вказаної заяви, про що свідчать неодноразові заяви представника відповідача про відкладення судового засідання. Разом з тим, у встановлений законом строк відзиву на позовну заяву відповідачем не подано. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з березня 2009 року. На разі до Дарницького районного суду м. Києва подано позовну заяву про розірвання шлюбу між сторонами. Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що їх неповнолітні діти проживають з позивачем, та перебувають на повному її утриманні. При цьому, відповідач у добровільному порядку кошти на утримання не надає. Разом з тим, позивач вважає, що діти мають бути забезпечені належним рівнем життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального їх розвитку. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч.2 ст. 51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Такий обов`язок також передбачений ст. 180 СК України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а в окремих випадках - і своїх повнолітніх дітей. Чинним законодавством України передбачено декілька способів стягнення аліментів. Так, виконання батьками обов`язку утримувати дитину може здійснюватися за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні, в грошовій і (або) натуральній формі. Крім того, батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідач, не надавши відзиву на позов, заперечень проти позову не висловив і про неможливість утримувати дітей не заявив. Відповідно до ч.ч.7,10 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За змістом ч.2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач будь-яких заперечень щодо розміру аліментів, який просить стягнути позивач, не надав, і щодо наявності будь-яких обставин, які б унеможливлювали сплату аліментів, не повідомив. При визначенні розміру аліментів до стягнення з відповідвача суд виходить з принципу повної рівноправності обох батьків - батька і матері - у всіх правах і обов`язках відносно своїх дітей. Мати і батько не мають жодних переваг щодо здійснення виховання виховання та утримання дітей. З точки зору ст.180 СК України одним з головних обов`язків батьків є обов`язок по утриманню своїх неповнолітніх дітей. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадку продовження нею навчання - до досягнення 23 років. Таким чином, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений рівною мірою на обох батьків, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Як вбачається з матеріалів справи відповідач знаходиться у працездатному віці, а тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, проте таких витрат у добровільному порядку не здійснює. З матеріалів справи також вбачається, що договори про припинення права на аліменти у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно та/або про сплату аліментів між сторонами не укладалися. Згідно із ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Крім цього, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами дітей та з урахуванням матеріального становища сторін, а тому виходячи з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з дня пред`явлення даного позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При визначенні вказаного вище розміру аліментів, суд вважає, що відповідач має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Враховуючи викладене та враховуючи вимоги закону, позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави суми судового збору у розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved