Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. В обґрунтування позову зазначено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] , вказаний будинок знаходиться на балансі та обслуговуванні у позивача. Окремий договір між сторонами не укладався. Позивач вказує, що відповідачі споживають житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території (квартплата), про що отримує від позивача відповідні рахунки. Однак, відповідачі неналежним чином не виконують зобов`язання, не сплачують плату за надані послуги, у зв`язку з чим станом на 01 січня 2025 року виникла перед позивачем заборгованість з оплати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території (квартплати) у розмірі 20 745,36 грн. Відповідачі зазначену заборгованість в добровільному порядку не сплачують, в зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав та просить стягнути заборгованість у судовому порядку. Таким чином, просить стягнути солідарно з відповідачів 20 745,36 грн. основного боргу, 5 736,00 грн. інфляційних втрат та 1 743,24 грн. трьох відсотків річних. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01 квітня 2025 року, у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представник позивача після відкриття провадження у справі з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Копія ухвали про відкриття провадження у справі, примірник позовної заяви з додатками направлено відповідачу за адресою місця реєстрації, однак не отримані останнім у зв`язку із закінченням встановленого строку для зберігання. Відповідач відзив на позов в установленому законом порядку не подав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу по суті в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 17.02.2017 року відділом приватизації итлового фонду управління житлово-комунального господасртва Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації. Будинок [ADDRESS] знаходиться на балансі та обслуговуванні у Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва». Між сторонами не укладався письмовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, відтак до правовідносин сторін застосовуються положення про уніфікований публічний договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 № 529. Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України та ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. За змістом положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів тощо) та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Згідно із положеннями ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг; і відповідно до п. 5. ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 в редакції Постанови КМУ № 45 від 24.01.2006 р. із наступними змінами та доповненнями, зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», розмір плати за комунальні послуги розраховуються щомісячно, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої особи (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до цієї статті підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини; цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Отже, позивач і відповідач є сторонами у зобов`язанні, а згідно із статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідачі споживають житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території (квартплата), про що отримують від позивача відповідні рахунки на оплату, однак плату за надані послуги не сплачує. У зв`язку із чим у відповідачів виникла перед позивачем заборгованість, яка відповідно до розрахунку заборгованості станом на 01.01.2025 року складає суму у розмірі 20 745,36 грн. Розрахунок позивача, наданий позивачем на підтвердження наявності заборгованості,відповідачем не спростовано, належних та допустимих доказів на підтвердження належної сплати відповідачем за надані послуги в розпорядження суду також надано не було. Відповідач порушує вимоги чинного законодавства про оплату житлово-комунальних послуг, а відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Суд погоджується з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, та звертає увагу на те, що відповідачем даний розрахунок не спростовано, та не доведено належне виконання своїх зобов`язань щодо внесення плати за послуги з утримання будинків та споруд. Згідно зі ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006 року, власник (наймач) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 162 Житлового кодексу України передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Статтею 20 частиною 3 пунктом 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обов`язок, що споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, що встановлені законом або договором. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ч. 3 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, якими підтверджуються вимоги позивача доведені дослідженими матеріалами справи. З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина 1 статті 509 Цивільного кодексу України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 Цивільного кодексу України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. За вказаних обставин з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати, нараховані на заборгованість по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі 5 736,00 грн; три відсотки річних у розмірі 1 743,24 грн. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, доводи позову відповідачем не спростовані, а відтак суд надходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені, останнім, по сплаті судового збору при зверненні із позовом до суду в розмірі 3 028,00 грн.

Outcome: approved