Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

у вересні 2024 року Акціонерне товариство «Сенс-Банк», яке є правонаступником АТ «Альфа Банк», звернулось до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на: п`ятикімнатну квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на підставі договору дарування квартири, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 11244428000 від 31.10.2007 року, яка складає: 269026 грн. 12 коп., з яких: за кредитом 49123 грн. 01. коп., по відсотках 208918 грн. 48 коп., по пені 11941 грн. 68 коп., на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк», шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій та стягнути з відповідача судові витрати. Обґрунтовано позов тим, що 31.10.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11244428000, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 130000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,90 % річних. Позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до договору (якщо сторонами визначено такий графік погашення та укладено додаток №1 до договору), але в будь якому випадку не пізніше 30 жовтня 2014 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору та/або згідно умов відповідної угоди сторін. З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № 30105Z537 нерухомого майна, відповідно до якого відповідач передав в іпотеку нерухоме майно, a саме: п`ятикімнатну квартиру [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . Банк в повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором. Разом з тим, відповідач належним чином не виконувала умови договору, у зв`язку з чим за нею, станом на 07.06.2024 року, утворилась заборгованість у розмірі: 269026 грн. 12 коп., з яких: за кредитом 49123 грн. 01. коп., по відсотках 208918 грн. 48 коп., по пені 11941 грн. 68 коп. Оскільки, відповідач свої зобов`язання за договором не виконувала належним чином, позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості перед позивачем за кредитним договором № 11244428000 від 31.10.2007 року, звернути стягнення на предмет іпотеки. Крім того, позивач зазначив, що 08.12.2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого права вимоги за кредитним договором № 11244428000 були відступлені ПАТ «Дельта Банк». 09.12.2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та АТ «Альфа-Банк» було укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до якого права вимоги за кредитним договором № 11244428000 були відступлені АТ «Альфа-Банк». 12.08.2022 року Позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк», а також про внесення змін до Статуту Акціонерного товариства «Альфа-Банк» шляхом затвердження його в новій редакції. 30.11.2022 були внесені зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме змінено найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк». Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 жовтня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. В установлений судом строк відповідач відзив на позов не подала. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 листопада 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання представник позивача не з`явився, направив суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи по суті сповіщалася завчасно і належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою їїо місця проживання, зареєстрованою в установленому законом порядку. Представник відповідача двічі не з`являвся у судові засідання. За його клопотаннями розгляд справи двічі було відкладено. Заяв чи клопотань, відзиву на позов від відповідача та її представника не надходило. Згідно з частиною 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 ЦПК України. На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. 31.10.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11244428000, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 130000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,90 % річних (а.с. 64-66). 31.10.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору про надання споживчого кредиту № 11244428000 від 31.10.2007 року, відповідно до якої було встановлено графік платежів та тарифу банку (а.с.68 на звороті-70). 29.08.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 11244428000 від 31.10.2007 року, відповідно до якої було погоджено викласти додаток №1 до договору «Графік погашення кредиту» в новій редакції згідно з додатком №1 до цієї угоди (а.с. 55-56). З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № 30105Z537 нерухомого майна, відповідно до якого відповідач передав в іпотеку нерухоме майно, a саме: п`ятикімнатну квартиру [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] (а.с. 48-49). 08.12.2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого права вимоги за кредитним договором № 11244428000 були відступлені ПАТ «Дельта Банк», що підтверджується копією договору (а.с. 114). З додатку переліку прав вимоги за кредитами до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року вбачається, що до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за кредитним договором № 11244428000 (а.с. 115). 09.12.2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та АТ «Альфа-Банк» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого права вимоги за кредитним договором № 11244428000 були відступлені АТ «Альфа-Банк» (а.с. 50-51). З додатку до договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 09.12.2019 року вбачається, що до АТ «Альфа-Банк» перейшло право вимоги за кредитним договором № 11244428000 (а.с. 52-53). 04.07.2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено договір про внесення змін та доповнень до договору іпотеки № 30105Z537 від 31 жовтня 2007 року, у якому сторони відповідно до пункту другого домовилися внести наступні зміни до тексту договору в «Терміни в договорі вживаються в такому значенні»: п.п.2.1. викласти основне зобов`язання в наступній редакції: «- Основне зобов`язання зобов`язання Іпотекодавця за кредитним договором в сумі 130000,00 (сто тридцять тисяч) гривень 00 копійок, з кінцевим терміном повернення кредиту 03 липня 2016 року включно, відсотки за зобов`язання, та виконання якого в повному обсязі забезпечується іпотекою за цим договором.».». п.п. 2.2. доповнити пункт 1.2 розділу 1 «Предмет договору» підпунктом 1.2.1 в наступній редакції: «1.2.1 За домовленістю сторін вартість предмету іпотеки складає 366800,00 (триста шістдесят шість тисяч вісімсот) гривень 00 копійок.». (а.с. 53 на звороті-54). 04.07.2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір №2 до договору про надання споживчого кредиту № 11244428000 від 31 жовтня 2007 року, яким сторони підтвердили, що станом на дату укладення цього додатковий договір №2 загальна заборгованість позичальника перед кредитором по договору становить 133027,82 (сто тридцять три тисячі) гривень 82 копійки. Відповідно до п.п.1.1.1. плата за користування кредитом у вигляді процентів становить: 13,9% річних у разі, якщо позичальником виконуються всі умови цього договору належним чином; 18,9% річних у разі невиконання позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених п.п. 5.8, 5.9 цього договору; 18,9% річних у разі прострочення кінцевого терміну повернення кредиту, який визначено в п.1.1. цього розділу договору. Сторони також домовилися викласти додаток №1 до договору про надання споживчого кредиту № 11244428000 від 31 жовтня 2007 року у новій редакції у додатку до цього додаткового договору №2, що є його невід`ємною частиною (а.с. 56 на звороті-59). В подальшому, для забезпечення належного виконання умов вказаного кредитного договору, 04.07.2014 року між сторонами було укладено додатковий договір №2, в якому сторони погодили зміну кінцевого терміну повернення кредиту та зміну розміру ануїтетного платежу, що в свою чергу додатково підтверджує факт належного виконання банком своїх зобов`язань за кредитним договором від 31.10.2007 року (а.с. 56 на звороті-59). Банк в повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 11244428000 від 31.10.2007 року, за [PERSON] утворилась заборгованість, що станом на 07.06.2024 року становить 269026 грн. 12 коп., яка складається з заборгованості: за кредитом 49123 грн. 01. коп., по відсотках 208918 грн. 48 коп., пені 11941 грн. 68 коп. (а.с. 94 на звороті-95). Протоколом № 2/2022 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну назви Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс-Банк» (а.с. 71-73). Згідно інформації Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 27.09.2024 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , змінила прізвище на [PERSON] . Частиною першою статті другої ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої та пункту першого частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти). Кредитний договір є договором консенсуальним, платним, двосторонньо зобов`язальним. Також кредитний договір є реальним договором, оскільки відповідно до статті 1046 ЦК України та частини другої статті 1054 ЦК України Договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вимогами договору. Згідно зі статею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається зі статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України). Відповідно до статті першої Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до статті сьомої Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх. Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права й обов`язки) виникає між іпотекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням). Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна). Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону. Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене в статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом. Правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України «Про іпотеку», згідно з частиною третьою статті 33 якого звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною другою статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною п`ятою статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Як зазначено вище, 31.10.2007 року між сторонами було укладено кредитний договір та з метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, було укладено договір іпотеки, які були належним чином посвідчені, сторонами не оспорювалися, тобто є чинними. Даний факт сторонами визнається та підтверджується матеріалами справи. Таким чином, відповідач належним чином свої зобов`язання за договором не виконала, що призвело до утворення заборгованості за кредитом в розмірі 269026 грн. 12 коп., яка складається з заборгованості: за кредитом 49123 грн. 01. коп., по відсотках 208918 грн. 48 коп., пені 11941 грн. 68 коп. За наявності таких обставин та наданих доказів учасниками справи, суд дійшов до висновку про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 31.10.2007 року, оскільки відповідачем не доведено, що позичальником виконано належним чином умови договору кредитування. Крім того, сторона відповідача не заперечувала існування заборгованості за спірним кредитним договором та не спростували її розміру, оскільки не надала контрозрахунку. Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що позовна заява Акціонерного товариства «Сенс Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованою та позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. При цьому суд також зазначає, що згідно з Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», на території України діє воєнний стан у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України. Так, відповідно до Указу Президента України № 734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» постановлено про часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX, Указом від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-IX, Указом від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-IX, Указом від 6 листопада 2023 року № 734/2023, затвердженим Законом України від 8 листопада 2023 року № 3429-IX, Указом від 5 лютого 2024 року № 49/2024, затвердженим Законом України від 6 лютого 2024 року № 3564-IX, Указом від 6 травня 2024 року № 271/2024, затвердженим Законом України від 8 травня 2024 року № 3684-IX, Указом від 23 липня 2024 року № 469/2024, затвердженим Законом України від 23 липня 2024 року № 3891-IX, та Указом від 28 жовтня 2024 року № 740/2024, затвердженим Законом України від 29 жовтня 2024 року № 4024-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 8 лютого 2025 року строком на 90 діб. Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Верховна Рада України постановила розділ VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» доповнити пунктом 5-2 такого змісту: «5-2. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону». Враховуючи, що на момент ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки воєнний стан в Україні триває, виконання рішення суду слід зупинити на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Такий висновок також викладений у Постанові Верховного Суду від 22 червня 2022 року у справі № 296/7213/15, провадження № 61-10125св21. Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Відповідно до статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Поняття судових витрат міститься в п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», де судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи. Судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом (стаття перша Закону України «Про судовий збір»). Згідно із пунктом першим частини першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При зверненні до суду з вказаним позовом, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 990932 від 16.08.2024 року. Тому, з урахуванням вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved