Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

До Шевченківського районного суду м. Києва у липні 2024 року надійшла позовна заява [PERSON] до Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання права власності на нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] . Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Каракуловою Л.І. 21.02.2002 року № 386 та зареєстрованого в Бердянському комунальному підприємстві з технічної інвентаризації № доп. 54, р. № 386, за реєстровим № 11485 21.02.2002 року, останній належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з технічним паспортом від 14.03.1994 року квартира має загальну площу 34,5 кв. м., житлову площу 17,5 кв. м. Технічний паспорт виготовлений Бердянським підприємством з технічної інвентаризації, інвентарний номер 13345, реєстровий номер 11485. Позивач [PERSON] є військовослужбовцем Державної прикордонної служби України з 2014 року по теперішній час. Остання розпочинала проходити військову службу у [ADDRESS] . Після одруження в 2015 році вона разом зі своїм чоловіком, який також є військовослужбовцем Державної прикордонної служби України, за рішенням вищого командування були переведені для подальшого проходження служби до [ADDRESS] , а з 2019 року - до м. Києва. З 05.03.2002 року по 15.02.2017 року до вибуття для проходження військової служби до м. Херсона вона була зареєстрована та фактично проживала у власній квартирі за адресою: [ADDRESS] . З 02.03.2019 року місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Фактично вона проживає зі своїм чоловіком та неповнолітньою донькою в орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] . Іншого нерухомого майна, окрім квартири, яка належить їй за договором купівлі-продажу, вона не має. Крім того, вказує, що у квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстрований з 02.10.2008 року та фактично проживав її батько - [PERSON] , який з 30.09.2022 року має статус внутрішньопереміщеної особи і також вимушений орендувати житло в м. Києві, оскільки з 27.02.2022 року м. Бердянськ Запорізької області знаходиться в тимчасовій окупації. З метою внесення інформації про наявне у позивача право власності в Державний реєстр прав на нерухоме майно 13.05.2024 року остання звернулася до територіального відділу надання адміністративних послуг № 1 за адресою: [ADDRESS] , будівля Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації. Адміністратором її заява була прийнята та зареєстрована в державному реєстрі за № 60974677 від 13.05.2024 року та передана разом з її документами, а саме: оригіналом договору купівлі-продажу квартири, оригіналом технічного паспорту на квартиру, копією свідоцтва про шлюб на розгляд до державного реєстратора Канівець Л.М. з Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). В подальшому позивачем 21.05.2024 року було отримано повідомлення на телефон від [PERSON] про те, що до ЦНАП надійшло рішення про зупинення розгляду справи 72361-008591255-022-06. Того ж дня 21.05.2024 року в територіальному відділі надання адміністративних послуг № 1 за адресою: 01054, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 24, позивач отримала Рішення про зупинення розгляду заяви від 17.05.2024 року № 73184096, в якому державним реєстратором встановлена наявність обставин, які є підставою для зупинення розгляду заяви, а саме: неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному Законом, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 01 січня 2013 року. У вказаному рішенні зазначалося, що відповідно до вимог ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, у зв`язку з чим направлено запит до БТІ. Адміністратором ЦНАП було роз`яснено позивачу про те, що розгляд її заяви призупиняється до одержання державним реєстратором інформації від Бердянського комунального підприємства з технічної інвентаризації. В подальшому позивачем 20.06.2024 року було отримано повідомлення на телефон від CNAP Kyiv про те, що до ЦНАП надійшов результат розгляду справи 72361-008591255-022-06. Того ж дня 20.06.2024 року позивачем було отримано Рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій від 19.06.2024 року № 73733399, в якому державний реєстратор встановив наявність обставин, які є підставою для прийняття цього рішення, а саме: подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Згідно з п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Згідно з відповіддю на запит, у зв`язку з тимчасовою окупацією території відсутня можливість підтвердити реєстрацію права власності, що виникло до 2013 року. Таким чином, позивач зазначає, що у зв`язку з відмовою в проведенні реєстраційних дій державним реєстратором та з метою підтвердження наявного права власності на квартиру нею було отримано в ЦНАП Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації інформаційну довідку № 386201579 від 10.07.2024 року, згідно з якою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відсутні відомості щодо зареєстрованого права власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] . Позивач вважає, що в неї наявні законні підстави для проведення реєстрації її права власності на квартиру за вказаною адресою в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, у зв`язку з чим вона звернулася до суду про визнання за нею права власності на вищевказану квартиру. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва 05 серпня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Представником відповідача - Київської міської ради Дубровською І.О. 30.10.2024 року подано до суду відзив, в якому остання зазначила, що до Департаменту з питань реєстрації м. Києва 13.05.2024 року звернулась позивач [PERSON] із заявою № 60974677 щодо реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] . Державним реєстратором Департаменту Канівець Л.М. 17.05.2024 року було прийнято рішення про зупинення розгляду заяви у зв`язку з направленням запиту до БТІ за місцем розташування нерухомості. В подальшому державним реєстратором Канівець Л.М. 19.06.2024 року було прийнято рішення № 73733399 про відмову у проведенні державної реєстрації прав [PERSON] у зв`язку з тим, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, адже згідно з відповіддю на запит, у зв`язку з тимчасовою окупацією території відсутня можливість підтвердити реєстрацію права власності, що виникло до 2013 року. Вважає, що рішення про відмову у проведенні реєстрації прав прийнято у чіткій відповідності до вимог законодавства. До Шевченківського районного суду м. Києва 08.11.2024 року надійшла відповідь на відзив від [PERSON] , в якій остання зазначила, що відповідачем у відзиві не оспорюється законність набуття позивачем право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , тому вважає, що наявні законні підстави для визнання державою факту набуття [PERSON] права власності на квартиру та підтвердження цього шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Також вказує, що згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року (з відповідними змінами) за фізичними особами, незалежно від набуття ними статусу біженця чи іншого спеціального правового статусу, підприємствами, установами, організаціями зберігається право власності та інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території, якщо воно набуте відповідно до законів України. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні покладалася на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4 ст. 41 Конституції України). Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ч.ч. 3, 4 ст. 334 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами у позові про визнання права власності є особи, які вже є власниками. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Пунктом 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як вбачається з матеріалів справи, згідно з оригіналом договору купівлі-продажу квартири від 21.02.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Каракуловою Л.І. 21.02.2002 року, зареєстровано в реєстрі № 386. На вказаному договорі здійснено реєстраційний напис та зазначено, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована у Бердянському комунальному підприємстві з технічної інвентаризації на праві приватної власності за [PERSON] , записаний в реєстрову книгу № доп. 54, р. № 386, за реєстровим № 11485 21.02.2002 року. Вказаний договір купівлі-продажу квартири укладений між [PERSON] , [PERSON] (продавцями) та [PERSON] (покупцем). Загальна площа квартири становить 34,5 кв. м, житлова площа квартири становить 17,5 кв. м. Згідно з технічним паспортом від 14.03.1994 року квартира має загальну площу 34,5 кв. м., житлову площу 17,5 кв. м. Технічний паспорт виготовлений Бердянським підприємством з технічної інвентаризації, інвентарний номер 13345, реєстровий номер 11485. Відповідно до договору про участь у затратах на утримання будинку і прибудинкової території Х 45а/34 від 02.11.2021 року, укладено між директором КП «Жилсервіс-5» Зеленовим А.П. та [PERSON] у м. Бердянську безстроково. Відповідно до свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , видане Бердянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб 07.09.2016 року. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно із службовим посвідченням [NUMBER] [PERSON] є штаб-сержантом служби в [INFO] ( [ADDRESS] ). Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, видана уповноваженому власнику житлового приміщення - [PERSON] від 22.07.2015 року № 38 про те, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] - донька, [PERSON] , [INFO] - батько. З карти профілактичних щеплень на ім`я [PERSON] , [INFO] , вбачається, що остання проживала за адресою: [ADDRESS] . Згідно з квитанціями на оплату за житлово-комунальні послуги за січень 2022 року зазначено, що споживачем послуг за адресою: [ADDRESS] . є [PERSON] Відповідно до довідки від 30.09.2022 року № 3004-5002194802 про взяття на облік внутрішньопереміщеної особи [PERSON] , [INFO] - батько, був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на даний час фактичне місце проживання останнього : [ADDRESS] . За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно, у зв`язку з чим заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved