Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

Позивачем, [PERSON] , пред`явлено до суду позов до відповідача, [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому позивач просив: «1. Розірвати шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 26.09.1998 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Семенівського районного управління юстиції, актовий запис № 65; 2. Не надавати строку на примирення; 3. Судові витрати покласти на позивача; 4. Копію рішення суду про розірвання шлюбу надіслати на адресу відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Семенівського районного управління юстиції, для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві позивач зазначив про те, що 26 вересня 1998 року він, [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , дошлюбне прізвище якої [PERSON] (далі за текстом відповідач), про що в книзі реєстрації шлюбів відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Семенівського районного управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 65. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб від 26 вересня 1998 року (бланк серії [NUMBER] ). Починаючи із цього часу вони проживали із відповідачем однією сім`єю. Вели спільне господарство та виконували інші обов`язки як членів подружжя щодо один одного. Від даного шлюбу у них є одна неповнолітня дитина донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Семенівського районного управління юстиції, номер свідоцтва: [NUMBER] від 19 березня 2013 року. З перших днів подружнього життя у них була дружна сім`я, заснована на почуттях любові, поваги та вірності один до одного, але з часом почуття любові, поваги та розуміння згасли і поступово стосунки між ними зіпсувались та все одно вони неодноразово намагались зберегти сім`ю та жити заради дітей. Однак, їм це не вдалось, що призвело до остаточного припинення шлюбних відносин у березні 2024 року. Враховуючи, що вони із відповідачем не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейні відносини як подружжя, подальше спільне життя із збереженням шлюбу буде суперечити інтересам кожного із них. Між сторонами відсутні спори з приводу розподілу спільного майна та про утримання дитини, оскільки такі питання вирішено в позасудовому порядку. Враховуючи наявність неповнолітньої дитини та небажання відповідача приймати участь в оформленні розірвання шлюбу, позивач вимушений звернутись із позовом до суду про його розірвання. Ухвалою судді від 11 березня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, а справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У судове позивач [PERSON] не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, до суду подав письмову заяву, згідно відомостей якої просив розглянути справу без його участі, свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі. \~ \~ \~ \~У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання, до суду подала письмову заяву, згідно відомостей якої просила розглянути справу у її відсутність, позов визнає у повному обсязі та просила його задовольнити, строк на примирення не потрібен, згодна на розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне позов задовольнити повністю за наступних встановлених судом обставин. У справі встановлено, що позивач [PERSON] 26 вересня 1998 року уклав шлюб з відповідачем [PERSON] , дошлюбне прізвище - [PERSON] , який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Семенівського районного управління юстиції, актовий запис № 65. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб від 26 вересня 1998 року (бланк серії [NUMBER] ). Починаючи з цього часу подружжя проживало однією сім`єю, вело спільне господарство та виконували інші обов`язки як членів подружжя щодо один одного. Від шлюбу у позивача є неповнолітня дитина донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Семенівського районного управління юстиції, номер свідоцтва: [NUMBER] від 19 березня 2013 року. З перших днів подружнього життя у сторін була дружна сім`я, заснована на почуттях любові, поваги та вірності один до одного, але з часом почуття любові, поваги та розуміння згасли і поступово стосунки між подружжям зіпсувалися та все одно вони неодноразово намагались зберегти сім`ю та жити заради дітей. Однак, їм це не вдалось, що призвело до остаточного припинення шлюбних відносин у березні 2024 року. Враховуючи, що позивач з відповідачем не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейні відносини як подружжя, подальше спільне життя із збереженням шлюбу буде суперечити інтересам кожного із них. Між сторонами відсутні спори з приводу розподілу спільного майна та про утримання дитини, оскільки такі питання вирішено в позасудовому порядку. Враховуючи наявність неповнолітньої дитини та небажання відповідача приймати участь в оформленні розірвання шлюбу, позивач вимушений звернутись із позовом до суду про його розірвання. Частиною 2 ст. 115 СК України встановлено, що рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Однак зазначена норма є диспозитивною. Тобто, у випадку виявлення обставин або фактів, під час підготовки справи до розгляду або під час попереднього засідання, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Диспозитивність цієї норми підкреслюється і у постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», в якій зазначається, що вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов`язком. У п. 10 Постанови сказано, що судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають повному задоволенню. У позовній заяві позивач [PERSON] просить судові витрати покласти на нього. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved