Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду із даним позовом, в якому зазначила, що 08 жовтня 2019р. позивач уклала із відповідачем шлюб. Від шлюбу є неповнолітній син: [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинились з вересня 2022 року. Подружжя більше двох років не проживає однією родиною як чоловік і дружина. Спорів між позивачем та відповідачем щодо проживання сина разом із позивачем немає. Станом на день подання позову подружжя спільне господарство не веде. Примирення, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе через різні погляди на сімейне життя. Ухвалою суду від 18 березня 2025 року відкрито провадження у справі. Представником позивача надано заяву про розгляд справи у відсутність позивача. Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що з позовом позивача та його доводами згоден. Спору щодо місця проживання дитини немає, дитина проживає з позивачем. Дійсно подружні відносини між ним та позивачем припинились з вересня 2022 року. Вважає, що подальше збереження родини неможливо, а тому визнає позов у повному обсязі, просив не надавати строк на примирення та розглянути справу без його участі. Також просив суд задовольнити вимоги позивача та розірвати шлюб. Суд, перевіривши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 08 жовтня 2019 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №4730, прізвища сторін після укладення шлюбу: [PERSON] . У [PERSON] та\~ [PERSON] від шлюбу [INFO] народився син [PERSON] . Частиною 1 ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до положень ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини або чоловіка на особисту свободу і недоторканість. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Спільне життя не склалося, шлюбно-сімейні відносини не підтримуються з вересня 2022 року, спільне господарство не ведеться, відновлення сімейних відносин неможливо. За таких обставинах суд вважає, що родина існує формально, подальше спільне життя подружжя у законному шлюбі і збереження родини неможливо, у зв`язку з чим шлюб підлягає розірванню. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Спір про поділ спільного майна відсутній. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позивач не наполягав на стягненні судового збору з відповідача, суд залишає судові витрати за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved