Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати її, [PERSON] , [INFO] , матір`ю дитини [PERSON] , [INFO] , внести зміни в актовий запис №496 про народження від 11.09.2024 зазначивши прізвище дитини " [INFO] " замість " [INFO] ", внести відомості в актовий запис №496 від 11.09.2024 про народження [PERSON] , [INFO] , зазначивши матір`ю дитини - [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги мотиву тим, що вона [INFO] народила дівчинку за місцем свого фактичного проживання: [ADDRESS] . Оскільки пологи розпочались дуже стрімко позивачка не встигла викликати швидку допомогу. У 2021 році у позивачки викрали паспорт і у неї не було документів що посвідчували її особу. 29.05.2024 під час прогулянки позивачки з донькою біля її помешкання, а саме за адресою: [ADDRESS] , до неї підійшли працівники відділу «Служби у справах дітей» Залізничного району та ювенальної превенції відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області та пред`явили вимоги надати документи, що підтверджують особу дитини чи медичну відомість про її походження, а також пред`явити документи, що посвідчують дорослу особу для огляду. Однак, оскільки такі документи станом на 29.05.2024 у позивачки були відсутні, то 29.05.2024 інспектором ювенальної превенції ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області був складений акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, відповідно до якого доньку [PERSON] було поміщено в КНП ЛОР «Львівський обласний спеціалізований будинок дитини «Мальви» за адресою: м. Львів, вул. Антоновича, 117. Згодом, а саме 16.07.2024 позивачка отримала паспорт і після цього звернулась до органів ДРАЦС для отримання свідоцтва про народження дитини, однак їй було усно відмовлено, оскільки в неї не було відповідної виписки з медичного закладу. 13.08.2024 позивачка звернулась до лікаря-гінеколога і у КНП «3-я міська поліклініка м.Львова». Відповідно до даної виписки лікаря - пологи відбулись 22.05.2024 вдома, пологи фізіологічні. Також зазначає, що дитині позивачки вже видане свідоцтво про народженя, але оскільки 29.05.2024 працівники ювенальної поліції з`ясовували прізвище, ім`я та по батькові зі слів позивачки, а не з документів, то записали її як « [INFO] », а не « [INFO] ». Оскільки єдиною підставою для державної реєстрації народження дитини [PERSON] , а саме донечки [INFO] - є рішення суду про визнання материнства, просить позов задоволити. Ухвалою суду від 29.11.2024 відкрито загальне позовне провадження. Визначено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачі у визначений строк не подали до суду відзивів на позовну заяву. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, покликаючись на мотиви такого, дали пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві. Просять позов задоволити в повному обсязі. В судовому засіданні представник Органу опіки та піклування ЗРА ЛМР Коваль А.С. проти задоволення позову не заперечив. Представник КНП ЛОР «ЦМРПДД» в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте подав до суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника та зазначив, що проти задоволення позову не заперечують. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 51 Конституції України, ч. ч. 2 та 3 ст. 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 49 СК України встановлено, що дружина має право на материнство. Згідно з ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до ст. 131 СК України особа, яка вважає себе матір`ю дитини, може подати до суду заяву про визнання свого материнства, якщо запис про матір дитини вчинено відповідно до частини другої статті 135 цього Кодексу. Згідно з ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Якщо батьки дитини невідомі, державна реєстрація її народження проводиться за рішенням органу опіки та піклування, яким визначається прізвище, власне ім`я, по батькові дитини і відомості про батьків. Судом встановлено, що 29.05.2024 був складений акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. Згідно акту знайдена дитина жіночої статі за адресою: [ADDRESS] без батьківської опіки і піклування. Зі слів сусудів народжена близько 2-х тижнів тому вдома. Документів щодо дитини особа, яка її супроводжувала не надала. Особа, що супроводжувала дитину становила загрозу її життю та здоров`ю, поводилась агресивно /а.с. 6/. Позивачка стверджує, що вилучена дитина є її дочкою, яку вона народила вдома, однак жодних документів на дитину не виготовляла. Згідно листа ЗРА ЛМР від 15.11.2024 документів про вилучення в громадянки [PERSON] доньки, котра народилась вдома за адресою: [ADDRESS] , не складалося. Жодних документів від [PERSON] про підтвердження її батьківства чи факту народження нею дитини жіночої статі, вказаною громадянкою не надавались. На даний час знайденій невідомій дитині, органом опіки та піклування виготовлено свідоцтво про народження відповідно до ч. 2 ст. 135 Сімейного кодексу України /а.с. 9/. Згідно листа Залізничного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові від 23.11.2024 відділом 11.09.2024 зареєстровано народження дитини на прізвище « [INFO] », народженої [INFO] . Відомості про дитину, про батька та про матір внесені на підставі Розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради /а.с. 11/. Згідно свідоцтва про народження, виданого Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] , народилася [INFO] , її батьками вказані: батько: - [PERSON] , мати - [PERSON] /а.с. 27/. Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 16.01.2025 по даній справі було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу. Згідно висновку молекулярно-генетичної експертизи ТзОВ «Мама Папа» №46798 від 24.03.2025 ймовірність того, що [PERSON] , [INFO] , є біологічною матір`ю дитини [PERSON] , [INFO] , в рамках проведеного дослідження, складає 99,999999% /а.с. 34-51/. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Також в матеріалах справи міститься довідка від лікаря-геніколога від 13.08.2024, згідно якої у позивачки встановлений післяпологовий період /а.с. 7/. У відповідності до вимог ст.ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з ст.7 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року - дитина, наскільки це можливо повинна знати своїх батьків і мати право на їх піклування за нею. Статтею 8 Конвенції передбачено, що держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. Принцип «забезпечення якнайкращих інтересів дитини», закріплений у статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02. 1991 р.), вимагає, щоб в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділялась якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивачка, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає за можливе визнати материнство позивачки, а тому позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону. Також, як вбачається з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у резолютивній частині рішення про визнання материнства мають міститися всі відомості, необхідні для реєстрації материнства в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до ст. 134 CK України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно з п. 2.13.1 Розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про матір та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Виходячи з наведеного та враховуючи, що суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання [PERSON] , [INFO] , матір`ю [PERSON] , [INFO] , з метою усунення можливих перешкод в наступній реалізації рішення суду, є необхідність задоволення позовних вимог і в частині внесення відповідних змін до актового запису про її народження. Питання щодо стягнення судового збору з відповідачів позивачкою не заявлено.

Outcome: approved