Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Гніванської міської ради Вінницької області, в якому просили: - встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] ; - визнати за позивачами право на земельну частку (пай), розміром 2,64 умовних кадастрових гектарах, без визначення її меж в натурі (на місцевості) на території Селищенської сільської ради Вінницького району Вінницької області в порядку спадкування за заповітом після смерті прабаби - [PERSON] , померлої [INFO] . Позивачі обґрунтовують свій позов такими обставинами. [INFO] померла їх прабаба [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) розміром 2,64 умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Селищенської сільської ради, яке прабаба набула за життя при розпаюванні земель. Про наявне право [PERSON] на земельну частку (пай) позивачів повідомив староста села Селище в 2024 році. Відповідно до інформації Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області вбачається, що згідно з книгою реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видані Тиврівською районною адміністрацією Вінницької області по КСП «Селищенське» за [PERSON] 29.03.2001 зареєстровано сертифікат серії РН№048135 за порядковим №138. Згідно з відповіддю Гніванської міської ради вбачається, що [PERSON] внесена до списку громадян - членів СВК «Селищанський» с.Селище на розробку проекту поділу земель спільної часткової власності СВК «Селищанський» і виготовлення державних актів на право власності на земельні частки (паї) взамін сертифікату серії РН048135, виданим Тиврівською райдержадміністрацією. Державного акту на право власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва [PERSON] не одержувала. На день смерті прабабусі з померлою проживала її донька, яка є бабусею позивачів [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] спадщину прийняв її син, батько позивачів - [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті спадщину прийняли позивачі, спадкова справа № 132-2018 після смерті [PERSON] заведена в Тиврівській державній нотаріальній конторі. Наприкінці 2024 року позивачі звернулись до Тиврівського державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак оформити належним чином спадкові права на право на земельну частку (пай) виявилось не можливим, оскільки після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, сертифікат на земельну частку (пай) серії РН №048135 за порядковим № 138, виданий Тиврівською райдержадміністрацією 29.03.2001 втрачений, не можливо встановити факт родинних відносин між фізичними особами, а саме те, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родичу. Отже, позивачі як правнуки [PERSON] є спадкоємцями першої черги після її смерті. Також у позивачів відсутні документи, які підтверджують факт родинних відносин бабусі [PERSON] з прабабусею [PERSON] 29.04.2025 до суду надіслано уточнену позовну заяву в частині визнання за позивачами права на земельну частку (пай), розміром 2,64 умовних кадастрових гектарах, без визначення її меж в натурі (на місцевості) на території Селищенської сільської ради Вінницького району Вінницької області в порядку спадкування за законом після смерті прабаби - [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою суду від 25.02.2025 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у загальному позовному провадженні з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Витребувано інформацію зі спадкового реєстру щодо майна [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою суду від 01.05.2025 закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду. Відповідач Гніванська міська рада відзиву на позов не подала. Представники позивачів [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні просили позов задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник Гніванської міської ради до суду не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, при розгляді справи поклався на розсуд суду. Суд зауважує, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи, за умови повідомлення його належним чином про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому суд проводить розгляд справи у даному судовому засіданні, за наявних у справі доказів, за відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Щодо встановлення факту, що має юридичне значення, а саме про те, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , то суд дійшов висновку, що в цій частині позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення". Згідно з відповіддю Тиврівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) від 24.10.2024 № 28.7- 101/228 (а.с.8) актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] по с. Селище Тиврівського району в архіві відділу відсутній, книги державної реєстрації актів про народження за 1939 рік по с. Селище не збереглися та до Державного архіву Вінницької області не передавалися. Відповідно до свідоцтва про смерть від 21.11.2001 серія [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] в с. Урожайне Тиврівського району (а.с.9). Згідно з випискою з погосподарської книги Селищенської сільської ради за 1953-1955 роки наданої Гніванською міською радою від 01.08.2024 № 34 головою господарства в с. Селище зазначена [PERSON] , членами господарства зазначені [PERSON] , 1921 р.н., дочка, [PERSON] , 1945 р.н., внук, [PERSON] , 1949 р.н., внук та [PERSON] , 1939 р.н., внука (а.с.16). Відповідно до акта від 23.12.2024, який складено мешканцями с. Селище [PERSON] та [PERSON] , підписи яких засвідчив староста села Слободян В.М., [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 18). Вони як мешканці села добре були обізнані з цією родиною, тому сумнівів щодо родинних відносин між вказаними особами не має. [PERSON] постійно проживала по [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] її донька [PERSON] та її син [PERSON] , [INFO] , фактично близько 5 років проживали разом з покійною за адресою: [ADDRESS] , доглядали за нею, вели спільне господарство, обробляли присадибну земельну ділянку, мали спільний бюджет. Проведенням поховання [PERSON] займалася [PERSON] . За клопотанням представників позивачів у судовому засіданні допитано свідка [PERSON] , 1952 р.н., який показав, що проживав по [ADDRESS] , по сусідству, межа в межу, з [PERSON] , яка померла [INFO] років тому. У [PERSON] було два сини, які також померли та донька [PERSON] , яка проживала в с. Урожайне. Останніх 3-5 років перед смертю [PERSON] її донька [PERSON] мешкала разом із нею, обробляла город, тримала курей. Вони проживали вдвох, при цьому [PERSON] бачив кожного дня. Крім того, підтвердив, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Суд визнає достовірними покази свідка з урахуванням того, що покази відповідають і не суперечать іншим, вказаним вище доказам, дослідженим і перевіреним судом. Отже, юридичний факт, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , підтверджений показами свідка та письмовими доказами, дослідженими та перевіреними судом, встановлення цього факту має для позивачів юридичне значення, від його встановлення залежить реалізація їх права на отримання спадщини після смерті прабаби, як спадкоємців по закону і іншого порядку його встановлення не має, при цьому спір про право відсутній. Щодо визнання за позивачами права на земельну частку (пай), розміром 2,64 умовних кадастрових гектарах, на території Селищенської сільської ради Вінницького району Вінницької області в порядку спадкування за законом після смерті прабаби - [PERSON] , померлої [INFO] , суд дійшов висновку, що в цій частині позов також підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з відповіддю від 01.08.2024 № 862/14-24 на адвокатський запит відділ № 1 Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області надав відомості, що згідно з книгою реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видані Тиврівською районною адміністрацією Вінницької області по КСП «Селищенське» Селищенської сільської ради за [PERSON] зареєстровано 29.03.2001 сертифікат серії РН №048135 за порядковим № 138. Розмір земельної частки (паю) становить 2,64 в умовних кадастрових гектарах. Сертифікат видано на підставі розпорядження Тиврівської районної державної адміністрації № 75-р від 13.03.2001 (а.с. 24). Відповідно до відповіді Гніванської міської ради від 09.05.2024 № 02.02.02-9/42 на адвокатський запит [PERSON] внесена до списку громадян - членів СВК «Селищанський» с. Селище на розробку проекту поділу земель спільної часткової власності СВК «Селищанський» і виготовлення державних актів на право власності на земельні частки (паї) взамін сертифікату серії РН №048135, виданого Тиврівською райдержадміністрацією (а.с. 90). Згідно з даними погосподарської книги Селищенської сільської ради № 2 за 1996-2000 роки [PERSON] , [INFO] проживала за адресою: [ADDRESS] до дня смерті, яка настала [INFO] . Згідно з п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України №720/95 від 08.08.1995 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. Відповідно до п. 2 згаданого Указу Президента України право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Тобто суд установив, що [PERSON] набула право на земельну частку (пай), оскільки була внесена до списку громадян - членів СВК «Селищанський» с. Селище, при цьому сертифікат серії РН №048135 за порядковим № 138 на її ім`я про право на земельну частку (пай) зареєстровано 29.03.2001. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , відповідно до Державного реєстру 15.02.1999 у виконавчому комітеті Селищенської сільської ради Тиврівського району Вінницької області зареєстровано її смерть, актовий запис № 9, що підтверджується відповіддю відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниця Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) від 29.01.2025 № 187-28.21-35 (а.с. 7). Відповідно до виписки з погосподарської книги Селищенської сільської ради за 1996-2000 роки наданої Гніванською міською радою від 10.05.2024 № 20 головою господарства, що по вул. Ватутіна, 22, с. Селище зазначена [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , також членом господарства записаний [PERSON] , [INFO] , син, який помер [INFO] (а.с. 16). Згідно з відповіддю завідувача Тиврівської державної нотаріальної контори від 26.02.2025 № 151/01-09 надати витребувану судом інформацію, а саме інформаційні довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) щодо [PERSON] , померлої [INFO] не є можливим, оскільки згідно з Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану № 00049730683 від 26.02.2025 реєстрація факту смерті [PERSON] відсутня (а.с. 37-39). Суд зазначає, що оскільки [PERSON] , прабаба позивачів померла [INFO] , тому до правовідносин з приводу спадкування її майна слід застосовувати норми ЦК УРСР. Відповідно до 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Як визначено в ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За загальними приписами ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У силу приписів ст. 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (ст. 549 цього Кодексу). Суд встановив, що згідно з показами свідка, письмовими доказами [PERSON] на день смерті [INFO] фактично постійно проживала зі своєю донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , яка фактично і прийняла спадщину, оскільки не заявляла про відмову від неї. Також суд зазначає, що, за відсутності заповіту, в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, тобто [PERSON] , баба позивачів, оскільки відповідно до матеріалів справи інші спадкоємці відсутні. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 21.11.2001 серія [NUMBER] (а.с. 9). Згідно з витребуваними судом інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 26.02.2025 № 80266604 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 26.02.2025 № 80266610 відомості про заведення спадкової справи щодо померлої [INFO] [PERSON] та відомості про наявність заповіту відсутні (а.с. 40-43). Відповідно до свідоцтва про народження від 10.02.1976 серії [NUMBER] [INFO] народився батько позивачів - [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Згідно з рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 11.11.2016 по справ № 145/1268/16-ц за [PERSON] визнано право власності на 2/3 частки будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , а також право власності на земельну частку (пай) розміром 2,64 умовних кадастрових гектара, розташовану на території Селищенської сільської ради, який належав [PERSON] на підставі сертифіката РН № 056862, на майновий пай члена КСП «Селищенське», який належав [PERSON] на підставі майнового сертифіката ВІ ХІХ № 001892, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 19-21). Водночас указаним рішенням судом було встановлено, що [PERSON] на час смерті своєї матері [PERSON] проживав разом із нею в с. Урожайне, інші спадкоємці після смерті матері відсутні. Тобто судом установлено, що після смерті баби позивачів [PERSON] спадщину прийняв єдиний спадкоємець [PERSON] - батько позивачів. Відповідно до свідоцтва про народження від 10.09.1985 серії [NUMBER] [INFO] народилася позивач [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Згідно зі свідоцтвом про народження від 16.09.1992 серії [NUMBER] [INFO] народилася позивач [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). 17.11.2009 позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , прізвище позивача після одруження [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 05.09.2018 серії [NUMBER] (а.с. 14). 28.06.2014 позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , прізвище позивача після одруження [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 28.06.2014 серії [NUMBER] (а.с. 15). Відповідно до свідоцтва про смерть від 13.02.1018 серії [NUMBER] [INFO] помер батько позивачів [PERSON] (а.с. 10). Спадщину після смерті батька по 1/2 частці прийняли позивачі [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 19.08.2022 (а.с. 22). Отже, позивачі є єдиними спадкоємцями після смерті батька [PERSON] . Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Суд встановив, що [PERSON] (прабаба позивачів) на день смерті [INFO] фактично постійно проживала зі своєю донькою [PERSON] , яка фактично і прийняла спадщину, оскільки не заявляла про відмову від неї, відповідно до матеріалів справи інші спадкоємці відсутні. [PERSON] (баба позивачів) на день смерті [INFO] фактично постійно проживала зі своїм сином [PERSON] , який фактично і прийняв спадщину, оскільки не заявляв про відмову від неї, відповідно до матеріалів справи інші спадкоємці відсутні, що також підтверджується рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 11.11.2016 по справ № 145/1268/16-ц. Також судом установлено, що після смерті батька позивачів [PERSON] , позивачі - [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину як єдині спадкоємці. У свою чергу позивачі не можуть отримати свідоцтво на право власності на земельну частку (пай), розміром 2,64 умовних кадастрових гектарах, без визначення її меж в натурі (на місцевості) на території Селищенської сільської ради Вінницького району Вінницької області в порядку спадкування за законом, оскільки в них відсутні документи, які підтверджують право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку, в тому числі і сертифікат РН №048135. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 зазначено, що у разі неможливості оформлення спадкових прав у нотаріуса особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Суд вважає, що наявність порушених прав позивачів є очевидною, отож вони підлягають захисту судом у спосіб, що ними обраний. Суд, оцінивши подані позивачами докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилаються позивачі та які не оспорює відповідач.

Outcome: approved