Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

[PERSON] , 04.02.2025 звернулася в суд з позовом до Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що на [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] мотивуючи тим, що після смерті матері [PERSON] , звернулася до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на будинковолодіння, що на [ADDRESS] , однак у видачі такого їй відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок, що під час підготовки позову до суду встановлено, що будинковолодіння має статус «колгоспного двору», а відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», реєстрація майна колгоспного двору не передбачена, відтак вона як спадкоємець за законом, після смерті останнього члена колгоспного двору [PERSON] , яка померла [INFO] , змушена звернутись до суду із означеним позовом для захисту своїх прав. Просила позов задовольнити. Ухвалою судді від 07.02.2025 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Представник позивача [PERSON] у заяві від 08.05.2025 вимоги підтримала, просила про задоволення позову та розгляд справи за її відсутності (а.с. 94). Представник Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області та третя особа [PERSON] , які належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, причин неявки не повідомили. Вивчивши заяву, матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст. 4, 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно норм глави 84\~ЦК\~України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.\~328\~ЦК\~України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі положень ст.\~1218\~ЦК\~України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно Постанови Пленуму ВСУ №\~20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні. В п. 6 вищеозначеної Постанови зазначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; згідно ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року (в редакції, що діяла до 1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. За правилами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Із копії технічного паспорта на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що на [ADDRESS] , виготовленого 24.09.2024 ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON] убачається, що будинок 1933 року побудови, складається із двох житлових кімнат, кухні, загальна площа будинку 57, 2 кв.м, з них житлова 22, 1 кв.м, при будинку вбиральня, криниця, огорожа та сарай (а.с. 14-24). Із змісту довідки КП ЛОР «Самбірське МБТІ» № 2083 від 02.09.2024 убачається, що згідно записів у реєстрових книгах та матеріалах інвентаризаційних справ Самбірське МБТІ, на 01.09.2003 житловий будинок на [ADDRESS] не зареєстрований (а.с. 13). Із витягів з погосподарських книг за 1980-1995 роки та копії будинкової книги видно, що житловий будинок на [ADDRESS] має статус «колгоспного двору», членами колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року значились [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , частки яких у праві власності на це майно є рівними (а.с. 25-29, 40-51). Ухвалою XIV сесії І демократичного скликання Монастирецької сільської ради народних депутатів Городоцького району Львівської області від 22.12.1993, [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0, 52 га, для ведення особистого підсобного господарства, що окрім іншого, стверджується довідкою Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області № 255 від 23.08.2024 (а.с. 30). Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 28.05.2024, заяву [PERSON] задоволено, [PERSON] , 1923р.н. оголошено померлою, днем її смерті слід вважати день набрання законної сили рішення суду. Означене судове рішення 28.06.2024 набрало законної сили, а 24.08.2024 на підставі нього Сихівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER] (а.с. 12, 33-37). Із змісту заяви [PERSON] , посвідченої 03.01.2025 старостою Грімненського старостинського округу Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області Н.Шпирало убачається, що [PERSON] з 1988 року фактично проживає на [ADDRESS] , а відповідно на 15.04.1991 не був членом колгоспного двору на [ADDRESS] , на спадкове майно після смерті [PERSON] не претендує (а.с. 31). Таким чином, судом встановлено, що житловий будинок на [ADDRESS] має статус «колгоспного двору», а останнім єдиним членом який до 15.04.1991 не втратив права на частку в його майні була [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Із копій свідоцтв про народження серія [NUMBER] та укладення шлюбу серія [NUMBER] видно, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 9-10, 60). Із копії спадкової справи № 53/2024 від 19.08.2024 убачається, що після смерті [INFO] [PERSON] приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Павлишин Х.М., за заявою [PERSON] ,\~заведено спадкову\~справу № 53/2024, останній 31.01.2025 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) площею 1, 96 ум.кад.га, яка перебуває у колективній власності ССГ «Дністер», що у с. Монастирець Львівського району Львівської області, а 03.02.2025 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що на [ADDRESS] відмовлено,\~оскільки відсутні документи, що посвідчують права власності спадкодавця на таке майно (а.с. 38, 68-78). Відповідно до ст.\~1216\~ЦК\~України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). За положеннями ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов, якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Отже, оскільки домоволодіння на [ADDRESS] має статус «колгоспного двору», його останнім єдиним членом, який не втратив частку в майні цього двору була [PERSON] , 1923р.н., яка померла [INFO] , ураховуючи положення ч. 2 ст. 120 ЦК УРСР 1963 року, а також що після смерті останньої, позивачка успадкувала частину спадкового майна, а отже фактично прийняла спадщину, що інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно за законом чи за заповітом немає, тому є підстави для визнання за [PERSON] права власності на означений житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, як на майно «колгоспного двору», в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved