Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

У жовтні 2024 року представник [PERSON] -\~адвокат Шумило Н.М. звернулася до суду з позовом, в якому просила виділити в натурі в окреме будинковолодіння належні на праві власності [PERSON] 2/8 часток житлового будинку у складі приміщень: 1-1 площею 6,30 кв. м., 1-2 площею 25,1 кв., 1-3 площею 12,0 кв.м., 1-4 площею 10,6 кв. м, всього загальною площею 54,0 кв.м, житловою площею 37,1 кв. м., що розташований за адресою: [ADDRESS] . Припинити для [PERSON] право спільної часткової власності у будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу на підставі договору дарування від 03.04.2001 року на праві власності належить 1/8 частки житлового будинку [ADDRESS] . 26.09.2024 року на підставі договору дарування, [PERSON] набула право власності ще на 1/8 частку вказаного будинку. Наразі позивач є власником 2/8 часток спірного будинку. Власниками інших часток будинку є [PERSON] , якому належить 3/8 часток, [PERSON] , якій належить 1/8 частки будинку. Частина спірного будинку, що перебуває у власності відповідачів повністю зруйнована, відповідачі фактично спірним будинком не користуються, проте в реєстрі права власності на нерухоме майно за відповідачами зареєстровано право власності на відповідні частки. Висновком щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна (житловий будинок) від 04.10.2024 року, встановлено, що існує технічна можливість виділу в натурі в окреме домоволодіння 2/8 часток спірного будинку загальною площею користування 54,0 кв.м. (нежитлова 16,9 кв.м. та житлова 47,1 кв.м.), які перебувають у власності позивача. Під належними позивачу на праві власності 2/8 частками будинку розпочато процедуру приватизації земельної ділянки площею 0,0518 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибга ділянка), вказаній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 3210700000:10:038:0025. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18.10.2024 року справу прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне повадження (а.с. 56). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18.03.2025 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.83-84). Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належим чином, подали заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують, проти увалення заочного рішення не заперечують (а.с. 97). [PERSON] , [PERSON] належним чином повідомлялися про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження за останнім відомим місцем реєстрації, конверти повернулись з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 64, 76-79, 92-93), та у порядку ч. 11\~статті 128 ЦПК України,\~шляхом розміщення оголошення на сайті «Судової влади» (а.с. 91), правом подати відзив на позовну заяву не скористалися, тому в силу ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті\~279\~та частини 8 статті\~178 ЦПК України. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності відзиву відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідност. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно дост.\~77\~ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування частки житлового будинку від 03.04.2001 року, [PERSON] на праві власності належить 1/8 частки житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Договір дарування посвідчено державним нотаріусом Другої Васильківської державної нотаріальної контори Київської області, зареєстровано в реєстрі за №662 (а.с. 13). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав від 26.09.2024 року власниками житлового будинку загальною площею 132,2 кв.м., житловою площею 91,4 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] , є: [PERSON] , якому на праві приватної спільної часткової власності належить 3/8 частки будинку на підставі рішення Васильківського міськрайсуду від 27.10.2005 року; [PERSON] , якій на праві приватної спільної часткової власності належить 1/8 частки будинку на підставі договору купівлі-продажу від 11.11.1984 року; [PERSON] , якій на праві приватної спільної часткової власності належить 1/8 частки будинку на підставі договору дарування від 03.04.2001 року; [PERSON] , якому на праві приватної спільної часткової власності належить 1/8 частки на підставі договору дарування від 03.04.2001 року (а.с. 15-16). 26.09.2024 року [PERSON] (Дарувальник) та [PERSON] (Обдаровувана) уклали договір дарування частки житлового будинку, відповідно до умов якого Дарувальник подарував, а Обдаровувана прийняла в дар 1/8 частку житлового будинку з відповідною часткою господарсько-побутових будівель та споруд під номером [ADDRESS] . Договір посвідчено приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Нещасною Т.М., зареєстровано в реєстрі за №2788 (а.с.14). Відповідно до акту обстеження Управління містобудування, архітектури та контролю за розвитком інфраструктури Васильківської міської ради Київської області від 05.08.2024 року, було проведено візуальне обстеження житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , відповідно до якого зазначено, що співвласники [PERSON] та [PERSON] , яким належить по 1/8 частці вказаного будинку, постійно володіють та фактично користуються приміщеннями 1-1 площею 6,30 кв.м., 1-2 площею 25,1 кв.м., 1-3 площею 12,0 кв.м., 1-4 площею 10,6 кв.м., які складають ізольовану групу приміщень. Приміщення знаходяться та підтримуються співвласниками в належному та придатному для проживання стані. Наступні приміщення ІІІ площею 4,20 кв.м., 2-1 площею 6,4 кв.м., 2-2 площею 14,6 кв.м., 2-3 площею 15,8 кв.м., 2-4 площею 6,3 кв.м., 2-5 площею 5,0 кв.м., 2-6 площею 4,6 кв.м., 3-1 площею 3,7 кв.м., 3-2 площею 8,7 кв.м., 3-3 площею 8,90 кв.м. відсутні, зруйновані. Територія під зруйнованими приміщеннями огороджена та знаходиться в користуванні орендаря сусідньої ділянки (а.с. 17). 04.10.2024 року ТОВ «Вектор Буд Лайф» за замовленням [PERSON] підготовлено висновкок щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна (житловий будинок) по [ADDRESS] . Висновком встановлено факт руйнації частин будинку співвласників. Існує технічна можливість виділу в натурі 2/8 часток житлового будинку загальною площею 54 кв.м. (нежитлова 16,9 кв.м. та житлова 47,1 кв.м.), які перебувають у власності [PERSON] (а.с. 31). Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами будинок [ADDRESS] від 21.06.2024, експлікація житлового будинку складається з коридору 6,3 кв.м, житлової кімнати 25,1 кв.м., житлової кімнати 12,0 кв.м., кухні 10,6 кв.м. Загальна площа будинку становить 54,0 кв.м., житлова площа 37,1 кв.м., допомжіна 16,9 кв.м. (а.с. 24-28). Правовий режим спільної власності визначається нормами\~Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України) з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження спільною власністю здійснюється за згодою всіх її власників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях\~316,\~317,\~319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб. Зокрема, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Згідно з ч. 1\~ст. 317 ЦК України\~власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За змістом\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ч.4\~ст. 355 ЦК України). Згідно зі\~ст. 356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Співвласникам, як і кожному окремому власнику речі, належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, що належить їм на праві спільної часткової власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох і більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися, розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Частинами 1-3\~ст. 358 ЦК України\~передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч. ч. 1, 3\~ст. 364 ЦК України\~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Згідно з ч.ч.1, 2\~ст. 367 ЦК України\~майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року в справі № 6-12цс13 зроблено висновок, що «у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється зі спільної власності, у разі поділу спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників (стаття 367 ЦК України). Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку зі самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників». Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 03 березня 2021 року в справі № 295/451/16-ц. Оскільки учасники спільної часткової власності мають право власності на майно пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен виділити його співвласнику таку частину житлового будинку та нежитлових будівель, яка відповідає розміру та вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди призначенню будівлі. У тих випадках, коли в результаті виділу співвласнику передається частина житлового будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Зазначені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1443цс16 та від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13. Схожі за змістом висновки щодо виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, викладені у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 205/9065/15-ц, від 27 травня 2020 року у справі № 173/1607/15-ц, від 12 березня 2020 року у справі № 127/5835/16-ц, від 22 лютого 2020 року у справі № 279/4966/16-ц, від 16 червня 2021 року у справі № 369/6871/16-ц. Як встановлено судом, і вбачається з матеріалів справи та технічного паспорта на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами будинок [ADDRESS] від 21.06.2024, що існує технічна можливість виділу в натурі 2/8 часток житлового будинку загальною площею 54,0 кв.м, житловою площею 37,1 кв. м., які перебувають у власності позивача. Таким чином, існує технічна можливість виділення позивачу самостійних і відособлених об`єктів нерухомості, на виділ яких вони вона має право відповідно до норм чинного законодавства. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] просила виділити в натурі в окреме будинковолодіння належні їй на праві власності 2/8 часток житлового будинку у складі приміщень: 1-1 площею 6,30 кв. м., 1-2 площею 25,1 кв., 1-3 площею 12,0 кв.м., 1-4 площею 10,6 кв. м, всього загальною площею 54,0 кв.м, житловою площею 37,1 кв. м, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , та припинити право спільної часткової власності у вказаному будинку. Вказана площа приміщень відповідає частці позивача, що перебуває у спільній частковій власності, виділ частки є технічно можливим та не перевищує частку [PERSON] . Відзив на позовну заяву, заперечення відповідачів щодо позовних вимог під час судового розгляду до суду не надходили. Таким чином, суд, дослідивши усі обставини справи, вивчивши та оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази, доводи, якими сторона обґрунтовала свої вимоги, з огляду на вищезазначені норми матеріального права та з урахуванням норм процесуального права, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову [PERSON] . На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved