Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

У березні 2023 року представник [PERSON] - [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту перебування у шлюбі, визнання дійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що [INFO] помер чоловік [PERSON] - [PERSON] . Заповіт він не залишив. Позивач, відповідно до ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем за законом першої черги. Вона постійно проживала зі спадкодавцем на момент його смерті, а також звернулась до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Крижановської С.М. із заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту смерті [PERSON] , тобто прийняла спадщину. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] їх дочки, спадок не прийняли, на нього не претендують. Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з наступного: 1/2 частина квартири [ADDRESS] . Одна друга частина квартири належала спадкодавцю згідно з договором купівлі-продажу нерухомого майна № 2577, посвідченого Представником Одеської товарної біржі 25 листопада 1997 року, укладеного між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Цю квартиру вони придбали в період шлюбу. Згідно ст. 22 КпШС України від 1969 року, який діяв на момент оформлення договору, встановлювалося, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю; кожен із подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Тобто, вони мали право по 1/2 частині кожний, легкового автомобілю марки VOLKSWAGEN GOIF , реєстраційний номер [NUMBER] , 1981 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] ; грошових коштів на рахунку № [NUMBER] у [NUMBER] філії Одеського управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», який був відкритий на им`я [PERSON] (1939 р.н., ідентифікаційний номер: [NUMBER] ). Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Крижановської С.М. № 48/02/-14 від 09.03.2023 року позивачу було повідомлено, що немає можливості видати свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу нерухомого майна № 2577, посвідчений Представником Одеської товарної біржі 25 листопада 1997 року, не може бути прийнятий нотаріусом в якості правовстановлюючого документа, так як учасником біржової операції був неповнолітній [PERSON] , договір не визнано дійним, та у зв`язку з тим, що неможливо довести факт шлюбних відносин між довірителем та спадкодавцем, так як існує розбіжність прізвища у наступних документах: у Свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданому Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) «06» квітня 2022року, прізвище померлого: [PERSON] , у свідоцтві про одруження серії [NUMBER] , виданому виконавчим комітетом Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області «11»вересня 1963 року, прізвище чоловіка після одруження: [PERSON] , у повному витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 09 березня 2023 року № 00038800185, прізвище нареченого після реєстрації шлюбу: [PERSON] , прізвище нареченої після реєстрації шлюбу: [PERSON] , а у паспорті довірителя серії [NUMBER] , виданому Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області «18» березня 1998 року, вказано прізвище: [PERSON] . Нотаріус вказує, що немає можливості видати Свідоцтво про право на спадщину за законом на будь-яке спадкове майно, яке залишилось після смерті померлого [INFO] [PERSON] (спадкова справа № 75/2022 від «01» листопада 2022 року). Їм, із померлим чоловіком, належала квартира на праві сумісної власності, згідно ст. 22 КпШС України, по 1/2 частині кожному. Всі зобов`язання за договором купівлі-продажу нерухомого майна № 2577, посвідченого Представником Одеської товарної біржі 25 листопада 1997 року сторонами були виконані в повному обсязі, а саме, відповідно до п.5 договору житловий будинок проданий за 8081 грн., які отримані продавцями до підписання даного договору. На теперішній час вказаний договір не оскаржений та не скасований. Договір купівлі продажу нерухомого майна№ 2577, посвідченого Представником Одеської товарної біржі 25 листопада 1997 року, право власності зареєстровано КП «Ізмаїльське МБТІ», про що свідчить реєстраційний напис. Легковий автомобіль марки VOLKSWAGEN GOIF , реєстраційний номер [NUMBER] , 1981 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] , відповіді Територіального сервісного центру № 5144 Регіонального сервісного центру Одеській області Міністерства Внутрішніх справ № 31/15/5144 від 24.01.2023року. Грошові кошти на рахунку № [NUMBER] у ТВБВ № 10015/0456 філії Одеського управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», який був відкритий на ім`я [PERSON] (1939 р.н., ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) належать спадкодавцю на підставі договору № 871525 від 10 вересня 2014 року. Той факт, що [PERSON] , померлий [INFO] був чоловіком [PERSON] підтверджується свідоцтвом про шлюб, штампом про реєстрацію шлюбу в паспорті, довідкою [INFO] №СП/1674 від 10.05.2022, де вказано, що я є вдовою ветерана військової служби [PERSON] , який був ветераном військової служби та маю право на пільги після його смерті. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.11.2024 року після померлої [PERSON] до участі у справі залучено її правонаступників - [PERSON] та [PERSON] 11.03.2025 року ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області прийнято відмову [PERSON] та [PERSON] від позовних вимог в частині визнання права власності на автомобіль та про визнання права власності на грошові кошти на рахунку. Остаточно уточнивши позовні вимоги, позивачами [PERSON] та [PERSON] додатково зазначено, що [INFO] [PERSON] померла. Вони, [PERSON] та [PERSON] є рідними доньками [PERSON] . Після смерті [PERSON] у Ізмаїльської державної нотаріальної конторі була заведена спадкова справа 287/2023. Заповіт вона не залишила. [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями 1-ї черги згідно за законом, спадщину вони прийняли шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори протягом шести місяців з моменту смерті спадкодавця. Інших спадкоємців немає. На частину спадщини (автомобіль та грошові вклади) ми отримали свідоцтво про право на спадщину за законом у Ізмаїльського державного нотаріуса Горючкіної О.М. Після смерті [PERSON] відкрилась також спадщина на спадкове майно, яке складається з наступного: квартири [ADDRESS] . Одна друга частина зазначеної квартири належала спадкодавцю, згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна № 2577, посвідченого Представником Одеської товарної біржі 25 листопада 1997 року, укладеного між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] .. На одну другу частину квартири, яка належала [PERSON] , вона також мала право як спадкоємець, який спадщину прийняв, але вона при житті не встигла оформити свої спадкові права. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Горючкіної О.М. № 638/02/-14 від 21.05.2024 року було повідомлено, що нотаріус немає можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] у зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу нерухомого майна № 2577, посвідчений Представником Одеської товарної біржі 25 листопада 1997 року не може бути прийнятий нотаріусом в якості правовстановлюючого документа, так як зазначений договір купівлі-продажу квартири мав бути посвідчений нотаріусом. Померлим батькові та матері належала квартира на праві сумісної власності, згідно ст. 22 КпШС України по одній другій частині кожному. Всі зобов`язання за договором купівлі-продажу нерухомого майна № 2577, посвідченого Представником Одеської товарної біржі 25 листопада 1997 року сторонами були виконані в повному обсязі, а саме, відповідно до п.5 договору житловий будинок проданий за 8081 грн., які отримані продавцями до підписання даного договору. На теперішній час вказаний договір не оскаржений та не скасований. Договір купівлі продажу нерухомого майна № 2577, посвідченого Представником Одеської товарної біржі 25 листопада 1997 року , право власності зареєстровано КП «Ізмаїльське МБТІ», про що свідчить реєстраційний напис. Той факт, що [PERSON] , померлий [INFO] був та [PERSON] , померла [INFO] , були подружжям. Також, просили поновити строк позовної давності для звернення з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним до суду за захистом прав. Представник позивачів подала до суду заяву, якою просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись у відповідності до ст. 128 ЦПК України належним чином, про причину неприбуття не повідомили та не подали відзив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Щодо вимоги про встановлення факту перебування у шлюбі. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 11.09.1963 року (мовою оригіналу - Кислицким с/ЗАГС Ізмаильского района Одесской области), між (мовою оригіналу - [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Після реєстрації одруження подружжю присвоєно прізвище: (мовою оригіналу - [PERSON] ) (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17.12.1964 року Пунктом реєстрації актів громадянського стану при 70 Управлінні коменданта гарнізону Радянських військ, батьками ( [PERSON] , [INFO] , є (мовою оригіналу - [PERSON] та (мовою оригіналу - [PERSON] (а.с.12). Крім цього, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого (мовою оригіналу - Кислицким с/ЗАГС Ізмаильского района Одесской области), батьками (мовою оригіналу [PERSON] , [INFO] , є (мовою оригіналу - [PERSON] та (мовою оригіналу - [PERSON] (а.с.17). [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Як вбачається з ІІІ розділу прописки, (мовою оригіналу - [PERSON] були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.21-22). У відповідності до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. З огляду на вищевикладене, суд вважає доведеним факт того, що [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , перебували у шлюбі, що є підставою для задоволення заяви. Щодо вимоги визнання дійсним договору купівлі-продажу. Судом встановлено, що відповідно до копії договору купівлі-продажу нерухомого майна № 2577 від 25.10.1997 року [PERSON] , [PERSON] , неповнолітній [PERSON] , згода на продаж квартири Ради опіки та піклування при Ізмаїльському горисполкомі, протокол № 11 від 14.11.1997 року, продали, а [PERSON] та [PERSON] придбали квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.23-24). Вказаний договір було зареєстровано у представництві Одеської товарної біржі 25.10.1997 року за № 2577. Усі істотні умови договору до його реєстрації на товарній біржі виконано, грошовий розрахунок по даному договору здійснено, про що свідчить п.5 договору. Згідно ст.224 ЦК України (в редакції 1963 року), що діяв на час укладення угоди, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. З аналізу ч.1 ст.227 ЦК України (в редакції 1963 року), Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 р. вбачається, що договори про відчуження нерухомого майна підлягали нотаріальному посвідченню. Недотримання цієї вимоги тягне недійсність договору. Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Згідно із ч. 2 цієї ж статті, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Станом на 2025 рік договір нотаріально не посвідчено. Згідно ст.71 ЦК України (в редакції 1963 року) загальний строк позовної давності для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) встановлюється в три роки. Відповідно до ст.80 ЦК України (в редакції 1963 року) закінчення строку давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові. Оскільки вищевказаним договором передбачалось, що останній нотаріальному посвідченню не підлягає, і позивач не знав про порушення свого права, суд приходить до висновку про можливість визнання причини пропуску строку позовної давності поважною та задоволення позовної вимоги про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Щодо позовної вимоги про визнання права власності на спадкове майно. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.04.2022 року, виданого Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з: 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] була його дружина - [PERSON] , яка прийняла всю спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] , відповідно до заяви № 148 від 01.11.2022 року (спадкова справа № 75/2022), наданої на ім`я приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Крижановській С.М. (а.с.64). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 05.09.2023 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] , [INFO] , померла - [INFO] . Спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] є її діти - [PERSON] та [PERSON] , які прийняли спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , відповідно до заяв № 667 від 16.12.2023 року та № 666 від 16.12.2023 року(спадкова справа № 287/2023), наданих до Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області (а.с.146, 149). Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги, відповідно до ст. 1261 ЦК України, після смерті [PERSON] та [PERSON] є їх доньки - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 17.12.1964 року Пунктом реєстрації актів громадянського стану при 70 Управлінні коменданта гарнізону Радянських військ та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого (мовою оригіналу - Кислицким с/ЗАГС Ізмаильского района Одесской области). Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Листом державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Горючкіної О.М. від 21.05.2024 року повідомлено щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.133). Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивачів на спадщину таким, що підлягає захисту, у зв`язку з чим, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved