Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 01.05.2025 року позов [PERSON] задоволено в повному обсязі . Вирішено «стягнути з [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП у розмірі 75592 грн. 96 коп. (сімдесят п`ять тисяч п`ятсот дев`яносто дві гривні 96 коп.). Стягнути з [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , моральну коду, завдану внаслідок ДТП у розмірі 3000 грн. (три тисячі гривень). 05.05.2025 року до Софіївського районного суду Дніпропетровської області представником позивача подано заяву про ухвалення додаткового рішення, згідно якого зазначено, що судом при винесенні рішення не вирішено питання про стягнення з відповідача сплаченого позивачем судового збору в розмірі 4360 грн 32 коп. також, у зв`язку із задоволенням позову судових витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу 41500 грн. Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явились, від представник позивача надійшло клопотання про розгляд клопотання у його відсутність. В судове засідання відповідач, представник відповідача [PERSON] , з`явилися, заперечували проти задоволення заяви. Пояснили, що сума , заявлена до відшкодування витрат на правову допомогу є значно завищеною, справа не є резонансною, не є складною, не відбувалося затягування розгляду справи, матеріальний стан відповідача є незадовільним, і враховуючи заявлену в позові суму судових витрат в розмірі 10000 грн , визнали в цій частині заяву в розмірі 10000 грн. та судового збору в розмірі 3391,36 грн та 484,48 грн. за подання клопотання про забезпечення позову, вважали, що судовий збір , сплачений за подання апеляційної скарги не підлягає стягненню судом першої інстанції. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. За таких обставин, суд вирішив питання щодо розгляду заяви у відсутність позивача, представника позивача, належним чином повідомлених. Заслухавши пояснення сторони відповідача, вивчивши матеріали заяви, цивільної справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог. Так, Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 01.05.2025 року вирішено «стягнути з [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ,на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП у розмірі 75 592 грн. 96 коп. (сімдесят п`ять тисяч п`ятсот дев`яносто дві гривні 96 коп.). Стягнути з [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] ,моральну шкоду, завдану внаслідок ДТП у розмірі 3000 грн. (три тисячі гривень)» . Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.2 ст.270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Відповідно до ч.3 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення увалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Статтею 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Судом встановлено, що рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 01 травня 2025 року позов задоволено в повному обсязі. На підтвердження оплати судового збору в розмірі 4360 грн 32 коп суду надано квитанції про оплату судового збору за подання позовної заяви в розмірі 3391,36 грн (т. 1 а.с.38); оплату судового збору про оплату заяви про забезпечення позову в розмірі 484,48 грн (т. 1 а.с.143). та оплату судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області, яку було задоволено в розмірі 484,48 грн. (т. виділ. а.с. 70), які згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. Між адвокатом Старіченком М.П. та [PERSON] укладено договір б/н від 05.11.2024 року (т. 1 а.с.13-14), до якого додано акт виконаних робіт (надання консультації підготовка позовної заяви) від 15.11.2024 року (т. 1 а.с.28), квитанцію до прибуткового касового ордера № 331 від 15.11.2024 про отримання 10000 грн до акті виконаних робіт від 15.11.2024 року (т. 1 а.с.29). Також, на доказ понесених позивачем витрат суду надані: - додаткова угода № 2 від 15.12.2024 (т. 2 а.с.62) до договору про надання правничої допомоги № б/н від 05.11.2024, де сторони визначили фіксований розмір гонорару за підготовку відповіді на відзив по справі № 193/2028/24, який становитиме 5000 (п`ять тисяч) гривень. До заяви додається відповідний акт виконаних робіт від 16.12.2024 (т. 2 а.с.зв.62) так квитанція від 16.12.2024 № 528 (т. 2 а.с.71) ; - додаткова угода № 3 від 06.01.2025 (т. 2 а.с.63) до договору про надання правничої допомоги №б/н від 05.11.2024, де сторони визначили фіксований розмір гонорару за підготовку клопотання про долучення доказів по справі № 193/2028/24, який становитиме 1000(одну тисячу) гривень. До заяви додається відповідний акт виконаних робіт від 06.01.2025 (т. 2 а.с. 63 зв.) та квитанція № 11 від 06.01.2025 (т.2а.с.71); - додаткова угода № 4 від 13.01.2025 (т. 2 а.с.67) до договору про надання правничої допомоги №б/н від 05.11.2024, де сторони визначили фіксований розмір гонорару за підготовку заперечення на клопотання про призначення судової експертизи по справі №193/2028/24, який становитиме 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень. До заяви додається відповідний акт виконаних робіт від 14.01.2025 (т. 2 а.с. 67 зв.) та квитанція № 25 від 14.01.2025; - додаткова угода № 7 від 27.02.2025 (т. 2 а.с. 70) до договору про надання правничої допомоги №б/н від 05.11.2024, де сторони визначили фіксований розмір гонорару за підготовку заперечення на клопотання про приєднання до матеріалів справи по справі №193/2028/24, який становитиме 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень. До заяви додається відповідний акт виконаних робіт від 28.02.2025 (т. 2 а.с. 70 зв.) та квитанція від 28.02.2025 (т. 2 а.с.71 зв); Згідно п. 3.1. додаткової угоди № 1 від 05.11.2024 (т. 1 а.с.14), оплата послуг з представництва інтересів у суді першої інстанції здійснюється в розмірі 2000 гривень за 1 судове засідання. Згідно матеріалів справи, протоколів судових засідань, представник позивача приймав участь в судових засіданнях 14.01.2025, 19.02.2025, 31.03.2025, 01.04.2025, 22.04.2025. Оплата підтверджена квитанцією № 26 від 14.01.2025 (т.2 а.с. 71), актом виконаних робіт -участь в судовому засіданні (т. 2 а.с.58); квитанцією № 49 від 20.02.2025 (т. 2 а.с. 71 зв.), актом виконаних робіт від 20.02.2025 (а.с.58 зв.); квитанцією № 61 (т. 2 а.с.72) , актом виконаних робіт від 31.03.2025 (т. 2 а.с.59); квитанцією № 63 від 02.04.2025 (т. 1 а.с.72), актом виконаних робіт від 02.04.2025 (т. 2 а.с.59 зв.);квитанцією № 69 від 22.04.2025 (т. 2 а.с.72), актом виконаних робіт від 22.04.2025 (т. 2 а.с.60), що складає разом 10000 грн. Також, додано: - додаткова угода № 5 від 17.01.2025 (т. 2 а.с. 68 зв.) до договору про надання правничої допомоги №б/н від 05.11.2024, де сторони визначили фіксований розмір гонорару за підготовку Заяви про забезпечення позову по справі № 193/2028/24, який становитиме 2500(дві тисячі п`ятсот) гривень. До заяви додається відповідний акт виконаних робіт від 17.01.2025(т. 2 а.с.68) та квитанція № 33 від 17.01.2025 (т. 2 а.с. 71 зв.); -додаткова угода № 6 від 29.01.2025 (т. 2 а.с.69) до договору про надання правничої допомоги №б/н від 05.11.2024, де сторони визначили фіксований розмір гонорару за підготовку апеляційної скарги на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2025 року по справі № 193/2028/24, який становитиме 4500(чотири тисячі п`ятсот) гривень. До заяви додається відповідний акт виконаних робіт від 30.01.2025 (т. 2 а.с.69 зв.) та квитанція № 40 від 30.01.2025 (т. 2 а.с. 69 зв.).Згідно до п. 3.1. додаткової угоди № 6 від 29.01.2025 (т. 2 а.с. 69), оплата послуг з представництва інтересів у суді апеляційної інстанції здійснюється в розмірі 3500 гривень за 1 судове засідання. Представник позивача Старичено М.П. приймав участь у судовому засіданні у Дніпровському апеляційному суді 03.04.2025, що підтверджується Актом виконаних робіт від 03.04.2025 (т. 2 а.с.61) та квитанцією від 03.04.2025 (т. 2 а.с.72). В актах виконаних робіт зазначено , що адвокат посвідчує оплату послуг. Вище перелічені акти виконаних робіт відповідно до п. 7.3 додаткової угоди №1 до договору б/н від 05.11.2024 року підписані замовником. Згідно вимог п.9 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява, подана представником позивача 18.11.2024 року, містить попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, який складається з суми судового збору та правничої допомоги в розмірі 10000 грн. (т.1 а.с.1-5), враховуючи означені в договорі можливості збільшення гонорару за обставинами розгляду справи. Згідно ч.ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Статтею 134ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. 2. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. 3. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 141 ЦПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Таким чином, згідно зі статтею 141 ЦПК України, розподіл судових витрат (включаючи судовий збір) здійснюється за результатами розгляду справи по суті, тобто після ухвалення рішення або постановлення остаточного процесуального акта, яким закінчується розгляд справи. Отже, заперечення представника відповідача [PERSON], про відсутність підстав стягнення судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області про забезпечення позову, скасування її та задоволення клопотання представника позивача не ґрунтуються на вимогах закону та підлягає задоволенню в розмірі 484,48 грн. Відповідно до положень ч. 4 ст. 141 ЦПК України представником позивача та ходом розгляду справи суду доведено неможливість передбачення таких витрат позивачем, враховуючи поведінку сторони відповідача. Враховуючи, що додаткова угода №1, яка є невід`ємною частиною договору та до нього здійснено безпосередню відсилку у договорі, було надано суду та стороні відповідача разом із поданням позову, а отже, не позбавило іншу сторону обізнаності про можливість зміни орієнтовної суми судових витрат. Отже, сторона відповідача, обираючи спосіб поведінки під час розгляду справи повинна була передбачати збільшення таких витрат. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч.ч.1,2ст.137ЦПК України витрати,пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з положеннями ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. Згідно із статтею 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги. Згідно наданих, вище перелічених, у якості доказу, документів встановлено, що позивачем понесено витрати на правову допомогу в загальному розмірі 41500 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Досліджуючи питання щодо співмірності розміру таких витрат із реальними адвокатськими послугами, наданими позивачу у цій справі, суд зазначає таке. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Такий правовий висновок зроблено у постанові Верховного Суду України у справі №178/1522/18 від 01.09.2021 року. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial