Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач звернувся до Красилівського районного суду Хмельницької області з позовною заявою, в якій просить стягнути з Державного бюджету України на його користь 200 000 (двісті тисяч) гривень завданої йому моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 03 квітня 2020 року у справі № 677/65/20 стягнуто з боржника [PERSON] на користь стягувача [PERSON] заборгованість за позикою на загальну суму 4800 доларів США та судовий збір в сумі 1 571,44 грн. 07 вересня 2020 року видано виконавчі листи. Ухвалою від 05 жовтня 2020 року замінено стягувача [PERSON] на [PERSON] у виконавчих листах до відкриття виконавчого провадження. 16 жовтня 2020 року представником позивача - [PERSON] до Красилівського РВ ДВС ЦЗМУ Міністерства юстиції (м. Хмельницький) було подано заяви про примусове виконання рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 03 квітня 2020 року у справі № 677/65/20. Зазначає, що протягом більше чотирьох років рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 03 квітня 2020 року у справі № 677/65/20 не виконано, з моменту відкриття ВП № 63364841 та № 63365031 державними виконавцями Красилівського ВДВС з боржника не стягнуто заборгованість за рішенням суду. Більше того, державні виконавці Красилівського ВДВС систематично порушували норми Закону України «Про виконавче провадження», вчиняли протиправну бездіяльність, в тому числі протиправну бездіяльність, яку ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 08 серпня 2024 року у справі № 677/65/20, визнано незаконною. Так, позивач звертає увагу на те, що державні виконавці Красилівського ВДВС вчинили протиправну бездіяльність, а також систематично порушували норми Закону України «Про виконавче провадження», зокрема: 1.Державними виконавцями Красилівського ВДВС, з встановленою ч. 8 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" періодичністю, не проводились перевірки майнового стану боржника [PERSON] щодо виявлення рахунків боржника, щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника. 2.Протягом чотирьох років відсутня інформація про проведення державним виконавцем та/або службовими особами органів МВС України будь-яких дій щодо оголошених 21.10.2020 у розшук належних боржнику транспортних засобів. 3.Клопотання позивача від 11.08.2021 про тимчасове обмеження боржника у виїзді за межі України начальник Красилівського ВДВС не розглянув, відповіді на подане клопотання позивач не отримав. 4.Відповідь начальника відділу від 29.04.2024 вих. № 18812 на подане 24 листопада 2022 року клопотання позивач отримав лише у травні 2024 року, тобто через півтора роки, що перевищує усі допустимі та розумні строки розгляду клопотання сторони виконавчого провадження. 5.Державними виконавцями Красилівського ВДВС не притягнуто боржника [PERSON] до відповідальності, встановленої законом, за невиконання виклику державного виконавця (про що зазначено у постанові від 17.01.2023 про арешт коштів боржника), при цьому у АСВП відсутні відомості про звернення державного виконавця до суду щодо застосування до боржника приводу, а також не притягнуто боржника до відповідальності, встановленої законом, за ненадання боржником на вимогу державного виконавця декларації про доходи і майновий стан боржника, подання якої вимагалось державним виконавцем у постановах від 21.10.2020 про відкриття ВП № 63364841, № 63365031. 6.Відповідно до наявних у АСВП відомостей, в порушення абз. 3 ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону від 25.09.2020 (постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна) на виявлені 21.10.2020 належні боржнику [PERSON] транспортні засоби, державним виконавцем Красилівського ВДВС було накладено арешт 19.02.2024, тобто більше ніж через три роки з моменту виявлення таких транспортних засобів. До моменту винесення вищевказаної постанови від 19.02.2024 відсутні відомості про накладення державними виконавцями арешту на нерухоме майно боржника, перелік якого визначено в ухвалі Красилівського районного суду Хмельницької області від 20 січня 2020 року у справі № 677/65/20 про забезпечення позову. 7.На користь позивача не стягнуто грошових коштів відповідно до постанови державного виконавця від 20.02.2024, якою звернено стягнення на дохід боржника у ТОВ «Агропартнер-1» (м.Красилів) у розмірі 20%. АСВП не містить відомостей про притягнення відповідальних осіб ТОВ «Агропартнер-1» (м.Красилів) за невиконання законних вимог виконавця, порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» (у тому числі за несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника). 8.Державними виконавцями Красилівського ВДВС не вчинено дій з вилучення та примусової реалізації належного боржнику [PERSON] нерухомого майна в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, Порядком реалізації арештованого майна. Окрім вищезазначеного, вказує, що є усі обґрунтовані підстави стверджувати, що державні виконавці Хмельницького ВДВС, які на момент подання цієї позовної заяви здійснюють виконання ВП № 63364841 та № 63365031, також порушують норми Закону України «Про виконавче провадження» та вчиняють протиправну бездіяльність, оскільки не вчиняють необхідних дій для стягнення з боржника [PERSON] заборгованості за рішенням суду, не здійснюють дій з вилучення та примусової реалізації нерухомого майна боржника. Позивач вказує, що мав правомірні очікування щодо виконання на його користь рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 03 квітня 2020 року у справі № 677/65/20, а також вчинення державними виконавцями виконавчих дій щодо його виконання неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі, однак органами державної влади (їх службовими особами) нищівно зруйновано його сподівання на дотримання основних принципів демократичного суспільства, зокрема, але не обмежуючись, принципів належного урядування, законності, верховенства права, обов`язковості виконання судового рішення. У зв`язку з чим позивач знаходиться у постійному стресі, постійно переживає та непокоїться, зазнає психологічних і моральних страждань та принижень, відчуває себе пригнічено, болюче переживає глибоке відчуття несправедливості, тривалу невизначеність у своєму майбутньому, розчарування у діяльності органів державної влади. Порушення його прав призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків та порушенні стосунків з сім`єю, друзями та знайомими, з якими був змушений проводити менше часу через важкий психологічний та емоційний стан, що вимагає додаткових зусиль для організації життя. Також зазначає, що є усі обґрунтовані підстави стверджувати, що відповідно до практики ЄСПЛ заявник (особа, яка домоглася винесення на свою користь рішення національного суду), внаслідок невиконання органами державної влади судового рішення, має право на відшкодування завданої йому моральної шкоди за весь період до його фактичного виконання, не зважаючи на те, чи виконано рішення органами державної влади на момент подання заявником відповідної скарги (позовної заяви). Таким чином, зважаючи на те, що більше чотирьох років рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 03 квітня 2020 року у справі № 677/65/20 не виконано, державними виконавцями на його користь з боржника не стягнуто заборгованість за рішеннями суду, не вчинено дій з вилучення та примусової реалізації нерухомого майна боржника [PERSON] , вказує, що є усі підстави стверджувати, що затримка у виконанні (невиконання) судового рішення дає підстави для відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням ст. 6 Конвенції (право на справедливий суд) та порушення п. 1 Протоколу № 1 Конвенції (право мирно володіти своїм майном), оскільки саме держава несе відповідальність за невиконання рішень її національних судів. Процесуальні дії суду та позиції учасників Ухвалою суду від 14.10.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду від 13.11.2024 відмовлено у задоволенні клопотання Хмельницького відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про залишення без руху позовної заяви. Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області подало відзив на позов, в якому просить у задоволенні позову відмовити. Вказує, зокрема, що сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково аргументована поза розумним сумнівом із зазначенням того, які конкретно дії (бездіяльність) спричинила моральні переживання та наскільки вони були інтенсивними, щоб сягнути рівня страждань. Хмельницький відділ державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (далі також - Хмельницький ВДВС) також надіслав відзив на позов, у якому просить у задоволенні позову відмовити. Вказує, що наявність певних недоліків у процесуальній діяльності посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного відшкодування моральної шкоди. Посилання позивача щодо невжиття державним виконавцем заходів примусового виконання не відповідають дійсності, оскільки державним виконавцем вживалися заходи з примусового виконання рішень на користь [PERSON] , передбачені Законом України «Про виконавче провадження». Крім того, факт тривалого невиконання рішення суду внаслідок неправомірних дій посадових осіб державної виконавчої служби, на який посилається позивач як на підставу позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, не є безумовною підставою для висновку про наявність причинного зв`язку між несвоєчасним виконанням рішення, яке набрало законної сили, та завданою шкодою. Невиконання рішення суду не може напряму ототожнюватися із завданою позивачеві шкодою, оскільки остаточно не втрачена можливість стягнення грошових коштів з боржника. Невиплачені позивачеві кошти на виконання судових рішень, ухвалених на його користь, не є майновою шкодою, яка підлягає відшкодуванню на підставі статей 1173, 1174 ЦК України. Позивач подав відповідь на відзив Хмельницького ВДВС, в якій звертає увагу на те, що ним подано позовну заяву про відшкодування завданої, в тому числі й невиконанням рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 03 квітня 2020 року у справі № 677/65/20, моральної шкоди, а не про стягнення суми заборгованості (майнової шкоди) відповідно до вищевказаного судового рішення. Також позивач подав відповідь на відзив Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, в якому вказує, що відповідач у відзиві не спростував наведених у позовній заяві обставин. Фактичні обставини справи, встановлені судом Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 03 квітня 2020 року у справі № 677/65/20 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за позикою та відсотками на загальну суму 4800 доларів США та судовий збір в сумі 1571,44 грн. 07 вересня 2020 року видано виконавчі листи про стягнення з боржника на користь стягувача заборгованості за договором позики на загальну суму 4800,00 дол. США, та судового збору в сумі 1 571,44 грн.. Ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 05 жовтня 2020 року у справі № 677/65/20 замінено стягувача [PERSON] на його правонаступника [PERSON] у виконавчих листах від 07.09.2020 у справі № 677/65/20, виданих Красилівським районним судом Хмельницької області, до відкриття виконавчого провадження. 16 жовтня 2020 року представником позивача ( [PERSON] ) до Красилівського РВ ДВС ЦЗМУ Міністерства юстиції (м. Хмельницький) було подано заяви про примусове виконання рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 03 квітня 2020 року у справі № 677/65/20. Також у цих заявах заявник просив терміново накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження, а також додатково повідомив, що ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 20 січня 2020 року у справі № 677/65/20 здійснено заходи по забезпеченню позову, а саме постановлено накласти арешт на належне на праві приватної власності [PERSON] майно, копія якої була направлена для негайного виконання до Красилівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області та Бородянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області. Постановами державного виконавця Красилівського РВ ДВС ЦЗМУ Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (далі також - Красилівський ВДВС) від 21 жовтня 2020 року відкрито виконавчі провадження № 63364841 (щодо стягнення 4800 доларів США), № 63365031 (щодо стягнення 1571,44 грн.) з виконання виданих 07.09.2020 року Красилівським районним судом Хмельницької області виконавчих листів у справі № 677/65/20. Також 21 жовтня 2020 року державним виконавцем було винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень №63364841, №63365031, у зведене виконавче провадження № 63375692. Крім цього, 21 жовтня 2020 року державним виконавцем Красилівського ВДВС винесено постанови про: - арешт коштів боржника; - арешт усього рухомого та нерухомого майна боржника. У відповіді на сформований у цей же день державним виконавцем запити: - до МВС України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів МВС України повідомило, що за боржником зареєстровано транспортні засоби: 1) причіп АМС 650 СТАРКОНЬ, н.з. [NUMBER] , синій, 2015 року виробництва; 2) УАЗ 469Б, н.з. [NUMBER] , чорний, 1980 року виробництва; 3) ГАЗ 3110, н.з. [NUMBER] , білий, 2001 року виробництва; 4) DONG FENG, н.з. [NUMBER] , білий, 2006 року виробництва. - до ДФС України про джерела отримання доходів боржника - фізичної особи, про наявні рахунки, ДФС України повідомила про відсутність в ДРФО інформації щодо джерел отримання доходів боржника, та відомостей щодо наявності відкритих на ім`я [PERSON] рахунків. Крім цього, 21 жовтня 2020 року державним виконавцем Красилівського ВДВС винесено постанови про розшук майна (транспортних засобів) боржника [PERSON] 11 серпня 2021 року представником стягувача Колесником С.М. начальнику Красилівського ВДВС було подано клопотання, у якому просив звернутись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника [PERSON] 24 листопада 2022 року представник стягувача звернувся до в.о. керівника Красилівського ВДВС з клопотанням, у якому просив, зокрема, надати відомості про здійснені виконавчі дії з реалізації належного боржнику [PERSON] нерухомого майна (залучення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання з метою визначення вартості нерухомого майна боржника, проведення електронних аукціонів з продажу цього майна і т.і.). Також просив надати для ознайомлення матеріали виконавчих проваджень. Листом начальника Красилівського ВДВС від 29.04.2024 вих. № 18812 (у якому вказано, що воно подається у відповідь на клопотання, однак реквізити такого не вказані) повідомлено про проведені дії, зокрема: здійснені запити до ДФС, до Пенсійного фонду України; запит щодо зареєстрованих транспортних засобів; винесення постанов про арешт майна, про розшук майна; направлення до банківських установ вимоги на отримання інформації, яка містить банківську таємницю; формування платіжних інструкцій до АТ КБ Приватбанк щодо списання коштів, які перебувають на арештованих рахунках боржника (проте кошти з арештованих рахунків не надходили); про винесення постанови про звернення стягнення на доходи боржника у ТзОВ Агропартнер-1; винесення постанови про опис та арешт майна, згідно якої описано земельну ділянку. 17 січня 2023 року державним виконавцем Красилівського ВДВС винесено постанову про арешт коштів боржника, відповідно до якої встановлено, що заборгованість не сплачена, боржник на виклик до Красилівського ВДВС не з`явився. 20 вересня 2023 року державним виконавцем Красилівського ВДВС винесено постанову про арешт коштів боржника, і цього ж дня постанову про зняття арешту з коштів боржника, у тексті яких зазначено: «20.09.2023 накладено арешт в межах суми боргу», постановлено зняти арешт з усіх рахунків, що належать боржнику. 19 лютого 2024 року державним виконавцем Красилівського ВДВС винесено постанову про арешт майна боржника, згідно якої накладено арешт на нерухоме майно: 1)реєстраційний/кадастровий номер 35331277, місцезнаходження: [ADDRESS] ; 2)реєстраційний/кадастровий номер \~ \~ \~ \~1052871768227, \~ \~ \~ \~місцезнаходження: [ADDRESS] ; 3)реєстраційний/кадастровий номер 35331924, місцезнаходження: [ADDRESS] ; 4)реєстраційний/кадастровий номер 6822787100:01:001:0039, місцезнаходження: [ADDRESS] ; 5)реєстраційний/кадастровий номер 6822787100:01:001:0039, місцезнаходження: [ADDRESS] ; 6)реєстраційний/кадастровий номер 6822787100:01:001:0040, місцезнаходження: [ADDRESS] ; 7)реєстраційний/кадастровий номер 6822783400:07:005:0117, місцезнаходження: Хмельницька обл., Красилівський р., с/рада. Заслучненська; 8)реєстраційний/кадастровий номер 6822787100:01:001:004; 9)реєстраційний/кадастровий номер 6822783400:07:005:0117, місцезнаходження: Хмельницька обл., Красилівський р., с/рада. Заслучненська. Зазначеною постановою також накладено арешт на належні боржнику транспортні засоби: 1)ГАЗ, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN/номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] ; 2)УАЗ, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN/номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] ; 3)АМС, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN/номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] ; 4)DONG, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN/номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] . 20 лютого 2024 року державним виконавцем Красилівського ВДВС винесено постанову, якою звернено стягнення на дохід боржника у ТОВ «Агропартнер-1» (м.Красилів) у розмірі 20%. Вищевказаною постановою зобов`язано підприємство, фізичну особу, фізичну особу- підприємця, які здійснюють відрахування із доходів боржника: - здійснювати відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховувати кошти у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення; - щомісяця надсилати виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Інструкцією з організації примусового виконання рішень; - у разі припинення перерахування коштів, не пізніш як у триденний строк, повідомити виконавця про причину припинення виплат та зазначити нове місце роботи, проживання чи навчання боржника, якщо воно відоме. Попереджено відповідальну особу за утримання коштів з боржника про відповідальність за невиконання законних вимог виконавця, порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» (у тому числі за несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника). 18 квітня 2024 року державним виконавцем Красилівського ВДВС винесено постанови про опис та арешт належної боржнику [PERSON] земельної ділянки кадастровий номер 6822783400:07:005:0117. 17 квітня 2024 року державним виконавцем Красилівського ВДВС винесено постанову про передачу ВП № 63365031 до Хмельницького відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Хмельницький ВДВС); 10 травня 2024 року ВП № 63365031 прийнято до виконання Хмельницьким ВДВС. 18 квітня 2024 року державним виконавцем Красилівського ВДВС винесено постанову про виведення ВП № 63364841 зі зведеного ВП № 63375692. 19 квітня 2024 року державним виконавцем Красилівського ВДВС винесено постанову про передачу ВП № 63364841 до Хмельницького ВДВС, 10 травня 2024 року ВП № 63364841 прийнято до виконання Хмельницьким ВДВС. 09 серпня 2024 року (у ВП № 63365031) та 13 вересня 2024 року (у ВП № 63364841) державними виконавцями Хмельницького ВДВС винесено постанови про арешт коштів боржника [PERSON] 13 вересня 2024 року державним виконавцем винесено постанову про розшук та затримання майна боржника, а саме належних боржнику транспортних засобів: 1)ГАЗ, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN/номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] ; 2)УАЗ, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN/номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] ; 3)АМС, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN/номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] . Також судом встановлено, що позивач звертався до суду із скаргою, в якій просив суд визнати бездіяльність державних виконавців Красилівського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), якими здійснювалось виконання виконавчих проваджень № 63364841 та № 63365031 щодо проведення перевірок майнового стану боржника [PERSON] щодо виявлення рахунків боржника, щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника, з періодичністю, встановленою ч. 8 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження», щодо виконання своїх обов`язків з вилучення та примусової реалізації належного боржнику [PERSON] майна, бездіяльність щодо проведення перевірок майнового стану цього боржника, а також бездіяльність, яка полягає у не розгляді його клопотання про надання запитуваної скаржником інформації про хід виконання цих виконавчих проваджень та можливості ознайомитись з їх матеріалами - незаконною. Ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 08.08.2024 у справі № 677/65/20 скаргу [PERSON] задоволено частково. Визнано бездіяльність державних виконавців Красилівського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), якими здійснювалось виконання виконавчих проваджень № 63364841 та № 63365031 щодо проведення перевірок майнового стану боржника [PERSON] щодо виявлення рахунків боржника, щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника, з періодичністю, встановленою ч. 8 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» - незаконною. Зобов`язано державних виконавців Красилівського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) або (їх правонаступників), що здійснюють виконання виконавчих проваджень № 63364841 та № 63365031 з визначеною ч. 8 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» періодичністю проводити перевірки майнового стану боржника [PERSON] щодо виявлення рахунків боржника, щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника. В іншій частини вимог відмовлено. У цьому судовому рішенні встановлено, що перевірки майнового стану боржника у ВП № 63364841 щодо виявлення рахунків боржника проведені 22.10.2020 та 27.12.2023, отримання інформації про доходи боржника 23.10.2020 та 27.12.2023, щодо виявлення належних боржнику транспортних засобів - 25.06.2021 та 29.12.2023. Перевірка майнового стану боржника у ВП № 63365031 щодо виявлення рахунків боржника проведена лише 22.10.2020, отримання інформації про доходи боржника - 24.10.2020 року та 27.12.2023, щодо виявлення належних боржнику транспортних засобів лише 21.10.2020 у день відкриття виконавчого провадження. У вказаному рішенні суд дійшов висновку, що періодичність проведення таких перевірок чітко визначено Законом України "Про виконавче провадження", тобто такі перевірки мають вчинятися виконавцем систематично, а не одноразово. При цьому сам факт здійснення окремих дій щодо виявлення майна та коштів боржника, без встановлення та дослідження обставин того, що виконавцем проводилася перевірка майнового стану боржника з відповідною періодичністю, встановленою частиною 8 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження", не свідчить про належне виконання виконавцем своїх обов`язків щодо розшуку майна боржника та здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення. А тому в цій частині вимог, а саме, визнання незаконною бездіяльності державних виконавців щодо виявлення рахунків боржника, щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника, з періодичністю, встановленою ч. 8 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» - , суд дійшов до висновку, що такі підлягають задоволенню. Разом з цим, в іншій частині вимог, а саме, щодо визнання бездіяльності незаконною державних виконавців, щодо виконання своїх обов`язків з вилучення та примусової реалізації належного боржнику майна, як і бездіяльності, яка полягає у не розгляді клопотання скаржника про надання запитуваної ним інформації про хід виконання вказаних виконавчих проваджень та можливості ознайомитись з їх матеріалами, суд звернув увагу на наступне: ..суду надано докази про те, що на майно, яке перебувало у власності боржника, на момент надходження на примусове виконання виконавчих документів до ВДВС, постановою державного виконавця було накладено арешт. Потім, постановою державного виконавця на майно боржника, було оголошено розшук та направлено для виконання в цій частині до Національної поліції України, а тому суд вважає, що скаржником не доведено бездіяльність суб`єкта оскарження в цій частині. Скаржником не конкретизовано, які ще повинен був вчинити дії для розшуку та передачі для реалізації арештованого майна. На думку суду, також не підлягає задоволенню вимога скаржника і в частині не розгляду клопотання скаржника про надання запитуваної ним інформації про хід виконання вказаних виконавчих проваджень та можливості ознайомитись з їх матеріалами. Суду не надано доказів, що скаржнику якимось чином чинилися перешкоди в ознайомленні з матеріалами справи, не надання відповіді на запит несе наслідки порушення вимог ЗУ «Про звернення громадян», аж ніяк не є наслідком бездіяльності державного виконавця щодо здійснення примусового виконання виконавчого документу. Крім того, у судовому засіданні було встановлено те, що скаржник має доступ до даного виконавчого провадження, в т. ч. в електронному вигляді. Мотиви, з яких виходить суд, і застосовані норми права. Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Згідно ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Згідно з частинами першою та другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Положеннями частини третьої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Наявність зазначених вище обставин згідно частини третьої статті 12 ЦПК України підлягає доказуванню позивачем. У постанові Верховного Суду від 12 квітня 2022 року у справі № 686/5244/21 зазначено, що правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. За змістом статей 1173, 1174 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову. Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності, на підставі чого суди встановлюють наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею). Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно. Звертаючись до суду з цим позовом, позивач посилався на те, що більше чотирьох років рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 03 квітня 2020 року у справі № 677/65/20 не виконано; державні виконавці допускали протиправну бездіяльність, не здійснюючи всіх необхідних та можливих дій для стягнення з боржника заборгованості. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами у цій справі, пов`язані з примусовим виконанням судового рішення, у яких державна виконавча служба виступає суб`єктом примусового стягнення коштів за виконавчими документами, та є відповідальною за свої дії чи бездіяльність у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд враховує та позивачем не заперечується те, що державні виконавці вчиняли ряд дій, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження», щодо виконання рішення суду. Водночас, належним доказом протиправних дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби. Зазначений висновок викладено Верховним Судом, зокрема, у постановах від 12 серпня 2020 року у справі № 761/7165/17, від 4 березня 2019 року у справі №295/443/17, від 18 вересня\~2024 року у справі № 537/4628/23. Також про це вказано у пункті 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах». Крім цього, у цьому пункті зазначено, що підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності, на підставі чого суд встановлює наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом. Водночас, сама по собі наявність ухвали суду від 08.08.2024 у справі № 677/65/20, якою частково задоволено скаргу щодо протиправності бездіяльності державного виконавця (в частині проведення перевірок майнового стану боржника щодо виявлення рахунків боржника, щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника, з періодичністю, встановленою ч. 8 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження»), не може свідчити про безспірність завдання позивачу моральної шкоди внаслідок цього процесуального порушення. Мають значення конкретні обставини, встановлені таким судовим рішенням. При встановленні в порядку судового контролю протиправності дій чи бездіяльності державного виконавця для вирішення питання про відшкодування моральної шкоди необхідним є доведення заподіяння такими діями (бездіяльністю) моральної шкоди та, відповідно, наявність причинно-наслідкового зв`язку між такими діями (бездіяльністю) та заподіяною шкодою. Суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити, чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження. Суд враховує, що деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами, що не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування. Проте з урахуванням підстав, з якими позивач пов`язує завдання йому моральних страждань, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факт завдання йому моральної шкоди, а також причинний зв`язок між бездіяльністю державного виконавця, про яку вказано у судовому рішенні, та настанням шкоди. При цьому, щодо деяких інших підстав, на які посилається позивач, як на чинники, які викликали душевні страждання (щодо визнання незаконною бездіяльності державних виконавців щодо виконання своїх обов`язків з вилучення та примусової реалізації належного боржнику майна; бездіяльності, яка полягає у не розгляді клопотання скаржника про надання запитуваної ним інформації про хід виконання вказаних виконавчих проваджень та можливості ознайомитись з їх матеріалами), то вказаним вище судовим рішенням від 08.08.2024 у справі № 677/65/20 у задоволенні таких вимог відмовлено. Стосовно інших обставин, на які посилається позивач, то такі не були предметом судового розгляду. Протиправність таких дій (бездіяльності) не визнавалась. Суд враховує, що згідно з п.3 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання. Позивач вказує, що клопотання позивача від 11.08.2021 про тимчасове обмеження боржника у виїзді за межі України начальник Красилівського ВДВС не розглянув, відповіді на подане клопотання позивач не отримав. Однак самим лише фактом направлення зазначено клопотання (про тимчасове обмеження боржника у виїзді за межі України) та неотримання на нього відповіді позивачем, у спірному випадку, не доведено факт завдання йому моральної шкоди, а також причинного зв`язку між бездіяльністю державного виконавця та настанням шкоди. Позивачем не доведено, що це мало для нього негативний вплив. Водночас, відповідно до ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: - накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; - вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; - у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів. Отже, здійснення наведених дій (у тому числі встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України) є правом виконавця, а не обов`язком. Також, згідно з ч.3 ст.36 вказаного Закону у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією. Державним виконавцем було вжито заходів шляхом оголошення належних боржнику транспортних засобів у розшук, і така є обов`язковою для виконання поліцією. Обов`язку самостійного розшукування виконавцем транспортних засобів наведений Закон не встановлює. Щодо посилання позивача на те, що на виявлені 21.10.2020 належні боржнику [PERSON] транспортні засоби державним виконавцем Красилівського ВДВС було накладено арешт 19.02.2024, тобто більше ніж через три роки з моменту виявлення таких транспортних засобів (в порушення абз. 3 ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна), то суд зазначає, що 21 жовтня 2020 року (у день відкриття виконавчого провадження) державним виконавцем Красилівського ВДВС винесено постанову про арешт усього рухомого та нерухомого майна боржника. Отже, державним виконавцем було дотримано вказане положення закону. Суд також звертає увагу на те, що на даний час виконавче провадження не закінчено, тому відсутні будь-які підстави стверджувати про неможливість примусового виконання судового рішення. Верховний Суд у постанові від 20 березня 2024 року у справі № 175/5170/21 зазначив, що невиконання рішення суду не може напряму ототожнюватися із завданою позивачеві моральною шкодою, оскільки остаточно не втрачена можливість стягнення грошових коштів з боржника. Невиплачені позивачу кошти на виконання судового рішення, ухваленого на його користь, не є моральною шкодою, яка підлягає відшкодуванню на підставі статей 1177, 1207 ЦК України. Наслідком такого відшкодування буде подвійне стягнення коштів. Крім цього, у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2021 року у справі №405/500/18 викладено правовий висновок, що факт тривалого невиконання рішення суду внаслідок неправомірних дій (бездіяльності) посадових осіб державної виконавчої служби, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, не є безумовною підставою для висновку про наявність причинного зв`язку між несвоєчасним виконанням рішення, яке набрало законної сили, та завданою шкодою. Окремо суд звертає увагу на те, що посилання позивача на те, що саме держава несе відповідальність за затримку у виконанні рішень її національних судів (посилаючись на ряд рішень ЄСПЛ) у спірному випадку є помилковими, оскільки вказані позивачем рішення не є релевантними до спірних відносин у цій справі, і подібність між справами, розглянутими ЄСПЛ, та цієї справою, відсутня. Так, у вказаних рішень ЄСПЛ невиконання покладених судовими рішеннями/рішеннями комісії з трудових спорів зобов`язань стосувались державних суб`єктів, зокрема: - у справі "Бурдов проти росії"- управлінням соціального захисту населення м. Шахти позивачеві не виплачувалася компенсація; - у справі "Семенов проти України" - заборгованість із заробітної плати, боржником у якому було державне підприємство, до якого було відкрито провадження у справі про банкрутство, та було застосовано Закон "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна"; ЄСПЛ вказав, що така ситуація призвела до того, що боржник міг задовольнити вимоги заявника щодо виплати заборгованості з заробітної плати, але державна виконавча служба не могла здійснити законне виконання рішення суду на користь заявника шляхом стягнення боргу з боржника; - "Дубенко проти України" - уряд зазначав, що затримка у виплаті була пов`язана з недостатністю коштів на підприємстві-боржнику. ЄСПЛ дійшов висновку, що стверджувана відсутність коштів на підприємстві державної форми власності не може виправдати такого порушення; - "Войтенко проти України" - уряд зазначав, що затримка у виплаті (компенсація за речове забезпечення) була спричинена неналежним бюджетним забезпеченням Збройних Сил. Суд вказав, що відсутність бюджетних коштів не може виправдати таке упущення; - "Кацюк проти України"- уряд підкреслював, що тривале невиконання рішення пояснюється важким фінансовим становищем державного підприємства та дуже великою загальною сумою заборгованості. Уряд вважав, що ці обставини можуть виправдати затримки у виконанні рішення. ЄСПЛ вказав, що значні затримки у виконанні рішення, винесеного на користь заявника, є порушенням його права, передбаченого статтею 1 Протоколу 1 , а відсутність активів у державного підприємства не може слугувати прийнятним виправданням щодо вимог цієї статті; - "Трихліб проти України" - уряд зазначав, що тривалість невиконання рішень, винесених на користь заявника, була спричинена розпочатою процедурою банкрутства щодо підприємства-боржника та його критичною фінансовою ситуацією. Виконавче провадження зупинялось, по-перше, у зв`язку зі справою про банкрутство, порушеною проти боржника, та потім Законом України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна". ЄСПЛ вказав, що національне законодавство не надає такому кредитору, як заявник, чи державному виконавцю будь-яку можливість для оскарження таких обмежень у випадку зловживання чи невиправданого застосування. Так само вони не можуть вимагати компенсації за затримку у виконанні рішень, пов`язану із застосуванням таких обмежень; - "Ромашов проти України" - уряд зазначав, що затримка у виконанні (щодо виплати заробітної плати з шахти, яка знаходиться у державній власності) була спричинена складною фінансовою та економічною ситуацією в Україні. ЄСПЛ вказав, що державні органи не можуть довільно посилатись на відсутність коштів як на виправдання невиконання зобов`язань за боргом, визначеним судовим рішенням; - «Юрій Миколайович Іванов проти України» - у вказаній справі обставини стосувались того, що військова частина не мала коштів на виплату заявникові заборгованості за рішенням суду, яким зобов`язано військову частину виплатити заявникові компенсацію за неотримане речове майно та заборгованість з виплати вихідної допомоги (при цьому примусовий продаж майна, яке належить військовим частинам, заборонений законом). Суд вказав, що причини затримок у виконанні остаточних рішень національних судів перебували в межах контролю держави, яка досі не спромоглася вжити заходів для покращення ситуації, незважаючи на значну й послідовну практику Суду з вирішення таких справ. У спірному ж випадку боржником у виконавчому провадженні є не держава (або суб`єкт, який фінансується з Державного бюджету), а приватна особа. Тому у цьому випадку позивач помилково стверджує, що саме держава несе відповідальність за невиконання рішень її національних судів. Таким чином, позивачем не доведено, що стверджувана ним бездіяльність посадових осіб органів ДВС мала негативний вплив та викликала душевні страждання у позивача. Отже, суд приходить до висновку про недоведеність факту заподіяння позивачу моральної шкоди та, відповідно, відсутності підстав для відшкодування моральної шкоди. За таких умов відсутні підстави для покладення цивільної відповідальності на орган державної влади, тому у задоволенні позову слід відмовити. Розподіл судових витрат Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат у цій частині відсутні. Також, оскільки у позові відмовлено, суд покладає витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 34000 грн. (26000 з надання правничої допомоги при зверненні до суду із позовною заявою; двічі по 4000 грн. за підготовку відповіді на відзив) на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed