Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

13.12.2024 року через систему «Електронний суд» [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення аліментів. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 19.11.2021 року вона уклала шлюб з [PERSON] , який вони зареєстрували 2021 року у Южноукраїнському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції і, про що зроблений актовий запис № 185. У шлюбі у них народилася дитина: [PERSON] , 2023 року народження, котра від народження повністю перебуває на її утриманні. Додає, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою дитину, а саме: він відмовляється добровільно надавати кошти на її утримання, на придбання одягу, засобів гігієни, транспортних засобів, оздоровлення тощо, силаючись на брак коштів, хоча стабільно отримує заробітну плату на підприємстві. Також відповідач ухиляється від її утримання, чим порушує її права, передбачені Сімейним кодексом України, у якому вказано, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Отже, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Звертає увагу суду, що вона не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за донькою до досягнення нею трирічного віку, отримує допомогу в розмірі 860 гривень, що в теперішній час зовсім недостатньо для свого існування та ще й утримання дитини. Однак, відповідач працює на ПАЕС, отримує заробітну платню у розмірі, приблизно 20000 гривень, а тому має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання дитини 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно до повноліття дитини, які необхідні для її існування і становлення, та на утримання дружини в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно до досягнення [PERSON] трьох років. У судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву, у якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу без її участі. Відповідач також не з`явився у судове засідання, але надав заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглянути справу без його участі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши правові позиції сторін та дослідивши докази у справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 19.11.2021 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Южноукраїнським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за актовим записом №185 (а.с. 4). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26.01.2023 року Южноукраїнським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що складено відповідний актовий запис №17, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Зі змісту позовної заяви слідує, що\~сторони на даний час проживають окремо, дитина знаходиться на утриманні позивачки. Позивач не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною по досягненню нею 3-го віку, тому потребує матеріальної підтримки з боку відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка діє в Україні з 27.09.1991 року, «… держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей». У відповідності до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Отже, позовні вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно до досягнення [PERSON] трьох років суд приходить до наступного. Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки та дружини добровільно не надає. Відповідно до ст. 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу….Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ст. 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. У зв`язку з тим, що малолітня дитина [PERSON] проживає з позивачем (матір`ю) [PERSON] , та враховуючи, що позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, а тому потребує матеріальної допомоги від батька дитини, на своє утримання. Визначаючи розмір аліментів на утримання [PERSON] , суд виходить з того, що відповідач перебуває у працездатному віці, офіційно працює у ПАЕС, а тому, на думку суду, в змозі сплачувати аліменти на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку. На підставі\~ч.1\~ст.\~79\~СК України,\~аліменти\~присуджуються\~за рішенням\~суду\~від\~дня подання\~позовної\~заяви. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 1937,92 гривень (968,96 грн * 2), оскільки позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору за звернення до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів звільнена.

Outcome: approved