Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

Представник позивача Панасюк Х.М. звернулася до суду з даним позовом до [PERSON] \~ про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 21.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» та [PERSON] укладено договір позики № 4144639, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти, а відповідач прийняв на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти за користування позикою та всі інші платежі відповідно до умов цього договору. Товариство свої зобов`язання за договором позики виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами договору. 02.11.2022 року ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу № 02-11/2022. Згідно вищевказаного договору ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «МАНІФОЮ», включно і до [PERSON] за договором позики № 4144639 від 21.02.2022 року. Термін повернення позики у повному обсязі настав, а заборгованість за договором у встановлений строк не була погашена, у зв`язку з чим ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернулося із даним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у судовому порядку з метою захисту та поновлення порушених прав, а саме повернення суми позики, відсотків у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язання за договором. Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 27 276,63 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту (сумою позики) 5\~250,00 грн.; заборгованість за процентами 22 026,63 грн. Ухвалою суду від 21.11.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін, призначено справу до судового розгляду. 16.01.2025 відповідач [PERSON] звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31.01.2025 заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено, скасовано заочне рішення суду від 19.12.2024; справу призначено до розгляду за спрощеного позовного провадження із викликом сторін. 10.02.2025 від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості, у якому просить відмовити у позові у повному обсязі. У свою чергу представник позивача [PERSON] 28.02.2025 надала додаткові пояснення у справі. 03.03.2025 судом було задоволено клопотання представника позивача та витребувано у АТ КБ "ПРИВАТБАНК" відомості стосовно рахунків відповідачки [PERSON] 08.04.2025 судом було повторно витребувано у АТ КБ "ПРИВАТБАНК" відомості стосовно рахунків відповідачки [PERSON] . Відповідачка в судове засідання не з`явилась, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлялася належним чином. Про причини неявки суд не попередила. Представник позивача також у судове засідання не з`явилася, однак подала клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. За таких обставин, з урахуванням положень\~ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого правонаступник банку позивається про його відновлення шляхом стягнення з позичальника заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Судом встановлено, що 21.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» та [PERSON] укладено договір позики № 4144639, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти в розмірі 5\~250,00, а відповідач прийняв на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти за користування позикою та всі інші платежі відповідно до умов цього договору, який підписано\~електронним підписом\~позичальника,\~відтвореним шляхом\~використання ним\~електронного підпису\~та одноразового\~ідентифікатора(а.с. 30-38). Згідно п. 2.5 кредитного договору позика надається позичальнику в день підписання сторонами договору позики шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок позичальника за номером електронного платіжного засобу (банківської карти) [NUMBER] зареєстрованого позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті. На підтвердження\~виконання товариством\~зобов`язань щодо\~перерахування коштів\~за договором\~надано лист-повідомлення\~від провайдера,\~що надає\~послуги ТОВ\~«МАНІФОЮ» з\~переказу коштів\~в національній\~валюті без\~відкриття рахунків,\~про успішно\~проведені кошти\~в системі\~на рахунок\~позичальника. Отже, даний кредитний договір укладений відповідно до вимог чинного законодавства у електронній формі. Відповідно до договору позики № 4144639 від 21.02.2022 року відповідно до п. 2.1. за цим\~\~договором позикодавець передає позичальнику у власність\~\~грошові кошти (позику), а\~\~позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів та сплатити\~\~позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору. Відповідно до п. 2.3.2 мета отримання позики: придбання\~\~товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або\~\~виконанням обов`язків найманого працівника. Сума позики 5\~250,00 грн. (п. 2.3.3.). Строк дії кредиту: 30\~\~днів (п. 2.3.4) Позичальник зобов`язаний повернути Кредит Кредитодавцю «23» березня 2022 р. (п. 2.3.6). Відповідно до п. 2.4.1. Договору\~\~акційна\~\~процентна ставка за позикою, фіксована: 0,99500% . Відповідно до п. 2.4.2. Договору\~\~базова\~\~процентна ставка за позикою, фіксована: 1,99000% від суми позики за кожен день користування позикою. Відповідно до п. 2.7. Розмір процентних ставок, визначених п.п.2.4 Договору є\~\~фіксованим та може бути змінено Позикодавцем в односторонньому порядку. Відповідно\~\~до п. 3.1. у разі наявності акційної пропозиції проценти за користування позикою нараховуються за акційною процентною ставкою відповідно до встановленого в Розрахунку за Договором позики графіку нарахування процентів, при цьому значення акційної процентної ставки є середньоденним розміром процентів в межах визначеного Договором позики строку позики. Товариство з обмеженою відповідальністю ТОВ «МАНІФОЮ»\~\~свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору, що підтверджується повідомленням від провайдера, що надає послуги ТОВ «МАНІФОЮ» з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, про успішно проведені кошти в системі на рахунок позичальника (а.с. 44). Відповідач, у свою чергу, як випливає зі змісту позовної заяви, не виконав умов кредитного договору. Докази, які б спростовували дану обставину, в матеріалах справи відсутні. До матеріалів справи також долучено паспорт позики, в якому зазначено основні умови кредитування (а.с. 26-29), анкету клієнта фізичної особи що сформовано за допомогою програмного забезпечення (ІТС) (а.с. 24-25), довідку про ідентифікацію (а.с. 43), підтвердження перерахування коштів на платіжну карту клієнта (а.с. 44), а також розрахунок за договором позики 4144639 від 21.02.2022 року (а.с. 39-42). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до вказаного договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 27 276,63 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту (сумою позики) 5\~250,00 грн.; заборгованість за процентами 22 026,63 грн. (а.с. 58). Як вбачається з розрахунку заборгованості договором позики станом на 02.11.2022 заборгованість за тілом кредиту (сумою позики) становить 5\~250,00 грн., а заборгованість за процентами 22 026,63 грн. (а.с. 45-46). Також, 04.10.2024 року відповідачу було направлено досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості, що підтверджує списком відправлення рекомендованих листів (а.с. 61, 72-81). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 6 цього Кодексу передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5 - 7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З кредитного договору № 4144639 від 21.02.2022 року, укладеного між ТзОВ «МАНІФОЮ» та\~\~ [PERSON] вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Оскільки договір № 4144639 від 21.02.2022 року укладено на сайті позикодавця, та\~\~ [PERSON] підписала його одноразовим ідентифікатором, тому без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором без здійснення входу на сайт товариства такий договір не був би укладений. Зазначене відповідає висновкам, що викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21). Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» такі правочини вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі. Позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору № 4144639 від 21.02.2022 року та отримання\~\~ [PERSON] коштів у сумі\~5\~250,00 грн.\~\~ Як встановлено Судом, позикодавець, перерахувавши відповідачу грошові кошти, виконав умови кредитного договору № 4144639 від 21.02.2022\~року, натомість\~\~ [PERSON] свої зобов`язання з повернення коштів за договором не виконала. Докази протилежного в матеріалах справи відсутні. Оскільки відповідачу надано в кредит грошові кошти у розмірі 5\~250,00 грн. шляхом перерахування суми позики на банківську картку, вказану нею, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту згідно кредитного договору № 4144639 від 21.02.2022\~року в розмірі 5\~250,00 грн. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення позики, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками в розмірі 22\~026,63 грн. Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому законодавство визначає різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). Частиною четвертої статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), постановах Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі № 754/16771/17 (провадження № 61-12636св21), від 01 вересня 2022 року у справі № 225/3427/15-ц (провадження № 61-18053св21) зазначено: «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». За умовами кредитного договору № 4144639 від 21.02.2022\~року сторони погодили строк кредитування 30 днів з 21.02.2022 року по 23.03.2022 року. Звертаючись до суду з даним позовом, Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» просить стягнути нараховані проценти, які розраховані станом на 02.11.2022 року. Отже, виходячи з того, що строк кредитування за кредитним договором № 4144639 від 21.02.2022\~закінчився 23.03.2022 року, тому з цього часу кредитор не мав підстав здійснювати нарахування відсотків, передбачених умовами договору. За таких обставин, оскільки строк кредитування за вказаним кредитним договором закінчено 23.03.2022 року, у кредитодавця було відсутнє право нараховувати відсотки за користування кредитом, тому вимоги позивача про стягнення таких відсотків, нарахованих після 23.03.2022 року, є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. Після цих дат права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи договір укладено на 30 днів з 21.02.2022 року по 23.03.2022 року з відсотковою ставкою в розмірі 0,99500 % за кожен день користування кредитом. Тобто, за вказаний період розмір відсотків становить 1\~567,20 грн. (5 250,00 грн. х 0,99500 % х 30 днів). Водночас, суд відхиляє доводи представника відповідача про відсутність у матеріалах справи належного доказу факту перерахування відповідачу кредитних коштів, оскільки такі доводи спростовуються вищевказаними обставинами і письмовими доказами, відповідачем не надані доказ на підтвердження відсутності у неї банківської картки [NUMBER] , ним не надана виписка з банківського рахунку, зокрема за 21.02.2022\~року, яка б свідчила про ненадходження кредитних коштів. Також суд звертає увагу, що згідно договору № 4144639 від 21.02.2022\~року значиться банківська картка відповідачки [NUMBER] , а представник позивача просив витребувати у АТ КБ "ПРИВАТБАНК" відомості стосовно рахунків відповідачки [PERSON] за банківською карткою [NUMBER] , у зв`язку з чим у банку була відсутня можливість надати запитувану інформацію, однак переказ коштів підтверджується повідомленням від провайдера,\~що надає\~послуги ТОВ\~«МАНІФОЮ» з\~переказу коштів\~в національній\~валюті без\~відкриття рахунків,\~про успішно\~проведені кошти\~в системі\~на рахунок\~позичальника (а.с.\~44). Докази протилежного в матеріалах справи відсутні. Також стороною відповідача не наданий контррозрахунок заборгованість на спростування наявних у матеріалах справи розрахунків заборгованості. Усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині рішення, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду. Таким чином суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з Відповідача в користь позивача заборгованість за кредитним договором № 4144639 від 21.02.2022\~в розмірі\~\~ 6\~817,20 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 5 250,00 грн., відсотки за користування кредитом - 1\~567,20 грн. за період з 21.02.2022 року по 23.03.2022 року. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини. На які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Сума майнової вимоги була визначена позивачем в розмірі 27 276,63 грн. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог на суму 6\~817,20 грн. А тому з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути 549,48 грн. (2422,40 грн. х 6\~817,20 грн. / 27 276,63 грн.) сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 527 ч.1, 530, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України,

Outcome: partial