Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

позивач ТзОВ «Споживчий центр» звернувся до суду з позовом до відповідача, просить ухвалити рішення, яким стягнути заборгованість по кредиту в розмірі 15641,94 грн. та 2422,40 грн. судового збору. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04.05.2023 року між ТзОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір (оферти) № 04.05.2023 - 100001385, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 9000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, в той час як відповідач взятих на себе зобов`язань по договору не виконав, своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, не надавав, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, яка станом на 14.06.2023 року становить 15641,94 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, відзив на\~позовну заяву\~або клопотання\~про відкладення\~розгляду справи\~не подав.Враховуючи представлені докази, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності. Відповідно до ч.1 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів. Представником відповідача, адвокатом, Богдан З.С. було подано клопотання, в якому просить суд зупинити провадження у справі у зв`язку з тим, що відповідач мобілізований у лютому 2024 року на військову службу та на даний час перебуває на військовій службі, що підтверджується його військовим квитком, довідками, що додаються, витягом із наказу від 19.03.2024 року № 70 та посвідченням учасника бойових дій. Щодо зазначеного клопотання суд дійшов такого висновку. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. До матеріалів клопотання долучено копія довідки від 05.03.2024 року № 1358, виданої солдату, [PERSON] , про те, що він дійсно перебуває на військові службі за призовом у в/ч [NUMBER] з 06.02.2024 року по теперішній час. Згідно з Витягом із наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 19.03.2024 року солдата [PERSON] призваного по мобілізації, з 19.03.2024 року зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення. Згідно з довідкою військової частини [NUMBER] від 28.11.2024 року солдат [PERSON] на даний час перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] . Згідно з довідкою від 30.12.2024 року № 8896 солдат [PERSON] брав в період з 19.03.2024 року по 26.03.2024 року та 02.08.2024 року по теперішній час (30.12.2024 року) участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської Федерації проти України, перебуваючи в п.п. Часів Яр Донецької області. Отже, усі довідки, які були долучені стороною до матеріалів клопотання датовані конкретними часовими періодами, окрім цього, між датою подання клопотання і датами яким датуються довідки пройшов певний період часу, а отже суд позбавлений можливості перевірити, чи на момент звернення з клопотання від 10.03.2025 року про зупинення провадження у справі [PERSON] перебуває у складі Збройних Сил України. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 04.05.2023 року між ТзОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір (оферти) № 04.05.2023 - 100001385, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 9000,00грн., а відповідач зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором. Договір було укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідачки, вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6, 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 ЦК України. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання вказаного вище договору шляхом заповнення заявки про надання (отримання) грошових коштів на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, позикодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 8000,00 грн. Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти в порядку, передбаченому умовами договору. Однак, своїх зобов`язань відповідно до умов Кредитного договору відповідач не виконує, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 14.06.2023 року становить 15641,94 грн. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача в користь позивача вищевказану заборгованість. Задовольняючи позов, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати, що становлять 2422,40 грн. судового збору.

Outcome: approved