Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-01 00:00:00

Позивач завернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Посилався на те, що 24.10.2015 року між сторонами зареєстровано шлюб, від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалось, тому що в них різні погляди на сімейне життя, на їхні обов`язки і участь в сім`ї. У зв`язку із цим в родині систематично відбувалися сварки які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сім`ю в них немає. Подружні відносини між ними фактично припинилися більше як 1 (один) рік, з цього часу спільне господарство не ведеться. Спору про спільне майно немає. Шлюб розривають вперше. За таких обставин, вважають, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам дитини. Між ними досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні дитини, про що свідчить договір між батьками щодо здійснення виховання та визначення місця проживання дитини від «07» березня 2025 року, посвідчений Душинською Н. В. приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу (копія додається). Відповідно до умов вказаного договору: [PERSON] , залишається проживати з батьком, [PERSON] , який самостійно виховує та утримує дитину, при цьому мати має право бачитись з дитиною в порядку, передбаченому зазначеним договором. Просив розірвати шлюб та залишити сина проживати разом із ним. У судове засідання позивач не з`явився. Через канцелярію суду від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Через канцелярію суду надала заяву у якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала повністю. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстрований 24.10.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис 1943. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] Як встановлено, спільне життя сторін на склалось через різні погляди на сімейне життя, інтереси та несумісності характерів. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено. Таким чином, суд вважає, що збереження їх сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Щодо вирішення питання про місце проживання сина, суд зазначає наступне. У позовній заяві позивач зазначив, що спір у сторін стосовно того з ким буде проживати син - відсутній. Відповідно до договору між батьками щодо здійснення виховання та визначення місця проживання дитини від «07» березня 2025 року, посвідчений Душинською Н. В. приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу (копія додається). Відповідно до умов вказаного договору: [PERSON] , залишається проживати з батьком, [PERSON] , який самостійно виховує та утримує дитину, при цьому мати має право бачитись з дитиною в порядку, передбаченому зазначеним договором. Так Верховний Суд у складі колегії суддів третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно із вимогою про розірвання шлюбу. Виходячи з того, що із змісту заяв по суті наданих як позивачем так і відповідачкою жодного сумніву щодо відсутності спору з приводу того з ким буде проживати донька у суду не виникає, враховуючи те, що обидві сторони згідні з тим, що дитина проживатиме та буде знаходитись на самостійному утриманні та вихованні батька, суд вважає, що дана вимога підлягає до задоволення.

Outcome: approved