Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

До Заводського районного суду міста Миколаєва надійшла в порядку підсудності позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія\~«КЕШ ТУ\~ГОУ» до\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості. Свої\~вимоги позивач\~мотивував тим,\~що 24.08.2021 року\~між первісним\~кредитором ТОВ\~«ФК «АВІРА\~ГРУП» правонаступником\~якого являється\~ТОВ «ФК\~КЕШ ТУ\~ГОУ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 25098 про надання фінансового кредиту який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердила, що вона ознайомилась з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Товариство надало клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 2000,00 гривень, дата надання кредиту: 21.03.2021 року, строк кредиту : 30 днів, валюта кредиту: UAH, стандартна процентна ставка 2,5 % в день або 912, 5 % річних. Однак, станом на 25.06.2024 відповідач заборгованість за кредитним договором не погасила, в результаті чого, за нею утворився борг в розмірі 12650,00 грн, який складається з: простроченої заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2000,00 грн та простроченої заборгованості за процентами в розмірі 10650,00 грн. 17 лютого 2022 року між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-17/02/2022 відповідно до умов якого ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 17.02.2022 року до договору факторингу №02-17/02/2022, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Ураховуючи викладене, у зв`язку із непогашенням відповідачем заборгованості за Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія\~«КЕШ ТУ\~ГОУ» просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 25098 від 21.03.2021 року в сумі 12 650,00 грн, 2422,40 грн судового збору та 10500,00 витрат на правову допомогу. Ухвалою суду від 24.02.2025 позовну заяву залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків. 28 лютого 2025 року позивач подав заяву про усунення недоліків. 11 березня 2025 року судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача адвокат Пархомчук С.В., який діє на підставі довіреності від 30.12.2024, не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка була\~належним чином\~повідомлена про\~розгляд справи,\~шляхом направлення\~копії ухвали\~суду з\~копією позовної\~заяви з\~додатками та\~повісткою рекомендованими\~поштовими повідомленням,\~які повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Тобто, спосіб повідомлення судом відповідача є належним, на що вказав Верховний Суд в постанові від 13 травня 2024 року в справі №755/4829/23. Окрім того, суд, вживаючи усіх доступних способі повідомлення відповідача, опублікував оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Однак, відповідач у судове засідання повторно не з`явилась. Причин неявки не повідомила. Правом на подання відзиву не скористалась. З урахуванням зазначеного суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280, ст. 281 ЦПК України провести заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд, вирішуючи питання чи підлягає позов задоволенню, виходить з наступного. Згідно зі\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено,\~21\~травня 2021\~року між\~первісним кредитором\~ТОВ «ФК\~«АВІРА ГРУП»\~правонаступником якого\~являється ТОВ\~«ФК КЕШ\~ТУ ГОУ»\~та [PERSON] було укладено кредитний договір № 25098 про надання фінансового кредиту який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердила, що вона ознайомилась з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання договору. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, Товариство надає клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 2000,00 гривень, дата надання кредиту: 21.03.2021 року, строк кредиту: 30 днів, валюта кредиту: UAH, стандартна процентна ставка 2,5 % в день або 912, 5 % річних. Згідно наданої позивачем виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 25.06.2024 загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 12650,00 грн, з яких: 2000,00 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту та 10650,00 грн - прострочена заборгованість за процентами. Згідно п. 2.4. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. На підтвердження виконання Товариством п. 2.4 Кредитного договору, позивач надає інформаційну довідку ТОВ «Платежі Онлайн» від 21.05.2024 року, відповідно до якого 21.03.2021 о 23:36:05 на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 2000,00 грн за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , що являється підтверджуючим доказом зарахування коштів. 17 лютого 2022 року між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-17/02/2022 відповідно до умов якого ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 17.02.2022 року до договору факторингу №02-17/02/2022, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Ураховуючи викладене, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47,\~48,\~51\~ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Абзац другий частини 2\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Статтею 3 цього Закону\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. У п. 5 і п. 6\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно зі\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Положеннями ст. 526, 527, 530 ЦК України, визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Згідно з ч. 2\~ст. 1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до статей\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом статей\~610,\~612 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1\~ст. 625 ЦК України). Заявлена позивачем до стягнення сума заборгованості встановлена судом на підставі наявних у справі доказів, відповідачем не спростована. Також відповідачем у цій справі не наведено свого розрахунку заборгованості або ж доказів на погашення заборгованості, яка утворилася у зв`язку із неналежним виконанням нею зобов`язань. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~та ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~зобов`язує сторони довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Позивач довів належними, допустимими, а в сукупності достатніми доказами факт укладення договору, надання кредиту відповідачеві, а також невиконання відповідачем умов договору та утворення у зв`язку з цим боргу. За викладених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач свої договірні зобов`язання не виконує належним чином, існує порушення виконання зобов`язань, право позивача порушене, а тому підлягає захисту. Відповідач зобов`язаний нести відповідальність відповідно до умов договору та сплатити на користь позивача суму заборгованості, розмір якої встановлено судом і яка і підлягає стягненню з відповідача. Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. На виконання вимог ч. 3\~ст. 137 ЦПК України\~позивачем до позову додано Довіреність від 29 грудня 2023 року, Договір про надання правової допомоги укладений між ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» та [PERSON] , акт про отримання правової допомоги від 31.03.2025 з переліком послуг, що надав адвокат, рахунок вартості послуг від 31.03.2025, платіжної інструкції №3 7165 від 29.12.2023 про оплату коштів в розмірі 10 500, 00 за надану правову допомогу. Розподіляючи витрати, понесені позивачем на правову допомогу, суд приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір, окрім того, що має бути доведений, документально обґрунтований, має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14.11.2018 у справі № 753/15687/15. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Ціна позову становить 12650\~грн. Справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною. Представник позивача участі в судовому засіданні не брав. За таких обставин суд вважає, що позивачем витрати на правову допомогу у загальному розмірі 10500 грн є завищеними та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат. Ураховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд приходить до висновку про необхідність зменшити їх розмір до 7000 грн. Згідно положень\~ст.\~141\~ЦПК\~України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2\~422,40\~грн судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved