Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

Позивач звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилався на те, що з відповідачкою перебуває у шлюбі, який між ними зареєстровано [INFO] у якому у них народився син [PERSON] , [INFO] . Вказував, що причинами розірвання шлюбу є постійні непорозуміння щодо сімейних відносин, систематичні суперечки, в тому числі з дріб`язкових побутових питань, втрачена повага один до одного. Сім`я давно розпалася та вони не підтримують шлюбних відносин. Також зазначав, що син [PERSON] проживає разом з ним та перебуває на його повному утриманні, а також самостійному вихованні, оскільки його матір систематично перебуває за межами України та має намір виїхати на постійне проживання за кордон. Вказував, що потребує встановлення факту перебування дитини на його самостійному вихованні та утриманні, оскільки це підтвердить статус «одинокого батька» і надасть можливість оформити документи щодо соціальної допомоги на дитину яка виховуються одним із батьків, змінити місце проживання дитини без документальної згоди матері та користуватися гарантіями у сфері трудових відносин. На підставі викладеного просив розірвати шлюб між ними та встановити факт, що він самостійно виховує та утримує неповнолітнього сина та визначити місце проживання дитини за місцем проживання батька. У судове засідання позивач не з`явився. Від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Від неї надійшла заява у якій просила розглянути справу без її участі. Позов визнала в повному обсязі та не заперечувала, щодо позовних вимог. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 14.04.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №350, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . У шлюбі у сторін народився син [PERSON] ,\~ [INFO] відповідно до копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] . Як було встановлено в ході розгляду справи, спільне життя сторін на склалось через різні погляди на сімейне життя та інтереси та постійні конфлікти внаслідок цього. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено. Таким чином, суд вважає, що збереження їх сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Щодо вирішення питання про залишення дитини проживати разом з батьком та встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком дитини суд зазначає наступне. Так Верховний Суд у складі колегії суддів третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно із вимогою про розірвання шлюбу. Відповідно до укладеного між батьками нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Кашул Н.Д. договору щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання батьки дійшли згоди, що син проживатиме з батьком, який зобов`язався повністю матеріально забезпечувати його, виховувати та самостійно утримувати. Зазначене свідчить, що дійсно дитина проживає разом із батьком та перебуває на його утриманні та вихованні. Також наведене підтверджують письмовими заявами [PERSON] та [PERSON] .. Крім того суд приймає до уваги, що відповідачкою визнано позовні вимоги у повному обсязі, що свідчить про відсутність спору між батьками щодо місця проживання дитини. Крім того відповідно до ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Позивач зазначив, що встановлення даного факту необхідне йому з метою підтвердити статус «одинокого батька», отримання соціальної допомоги на дітей, можливості змінити місце проживання дітей без документальної згоди матері, а також користуватися гарантіями у трудових відносинах. Виходячи з того, що із змісту заяв по суті наданих як позивачем так і відповідачкою жодного сумніву щодо відсутності спору з приводу того з ким із батьків буде проживати дитина, у суду не виникає, обидві сторони справи згідні з тим, що [PERSON] після розірвання шлюбу залишається й надалі проживати разом із батьком та перебуватиме на його утриманні та вихованні, суд вважає, що дане питання можливо вирішити одночасно із вимогою про розірвання шлюбу.

Outcome: approved