Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

У липні 2024 року представник позивача Яцун Володимир Михайлович в інтересах позивача [PERSON] звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з цією позовною заявою. Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі розпорядження Носівської РДА від 18.08.2024 року № 281 [PERSON] отримав у власність земельні ділянки площею 1,5779 га, кадастровий номер 7423881000:02:002:0045 та площею 0,8106 га, кадастровий номер 7423881000:02:002:0075, цільове призначення яких для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Носівської міської ради Ніжинського району Чернігівської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 625457, який виданий Носівською РДА 09 серпня 2006 року та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 0106756000047. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті залишилася спадщина, яка складається з вищезазначених земельних ділянок. Спадщину за законом після померлого прийняла його дочка (позивач) [PERSON] . Звернувшись до Носівської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав на вищевказане майно після померлого, позивач отримала відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що земельна ділянка з кадастровим номером 7423881000:02:002:0045 відповідно до інформації з Державного земельного кадастру має іншу площу, а земельна ділянка з кадастровим номером 7423881000:02:002:0075 взагалі відсутня в Державному земельному кадастрі. Одночасно позивачеві було роз`яснено про можливість оформлення спадкових прав в судовому порядку. При розробці [PERSON] технічної документації щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) були використані довідка Держанівського старостату Носівської міської ради про номер паю та кадастрові номери [PERSON] , було виявлено розбіжності в державному акті і довідці, а саме: номер паю, площа та кадастрові номери відрізняються, а саме: земельна ділянка з кадастровим номером 7423881000:02:002:0045 (рілля) має площу 2,4669 га та зареєстрована в державному земельному кадастрі за [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 625457, який виданий Носівською РДА 09 серпня 2006 року, земельна ділянка (пасовища) має площу 1,0808 га, кадастровий номер 7423881000:02:002:0357 та зареєстрована в державному земельному кадастрі за [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 625457, який виданий Носівською РДА 09 серпня 2006 року. Відповідно до довідки старостату [PERSON] виділені земельні ділянки площами: рілля 2,4669 га, кадастровий номер 7423881000:02:002:0357 та пасовища 1,0808 г, кадастровий номер 7423881000:02:002:0404 (номер ділянки паю 130). У зв`язку з тим, що наявний державний акт на право власності на земельну ділянку виданий [PERSON] не на його ділянки позивач не має можливості оформити спадщину та зареєструвати своє право власності на дані земельні ділянки. Представник позивача вважає, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 625457, виданий 09 серпня 2006 року, не відповідає вимогам земельного законодавства, порушує права позивача, тому просить визнати його недійсним. Оскільки [PERSON] за життя отримав помилково право власності на інші земельні ділянки, позивач просить визнати за нею право власності на земельні ділянки площею 2,4669 га, кадастровий номер 7423881000:02:002:0045 та площею 1,0808 га, кадастровий номер 7423881000:02:002:0357, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Носівської міської ради Чернігівської області, як спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою судді від 15 липня 2024 року відкрито позовне провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, залучено до участі в справі в якості третьої особи Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, одночасно витребувано з Носівської державної нотаріальної контори відомості щодо спадкової справи до майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] (а. с. 34). Ухвалою суду від 23 грудня 2024 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 10 лютого 2025 року (а. с. 76). Протокольною ухвалою суду від 10 лютого 2025 року розгляд справи відкладено до 31 березня 2025 року. 31 березня 2025 року розгляд справи не відбувся у зв`язку із зайнятістю судді Крупини А.О. у розгляді іншого кримінального провадження, розгляд справи призначено на 09 травня 2025 року. У судове засідання позивач та представник позивача Яцун В.М. не з`явилися, але представник позивача подав до суду заяву, у якій просив провести розгляд справи без участі позивача та представника позивача, зазначив, що він підтримує позовні вимоги та пояснення, викладені в позовній заяві, у повному обсязі, просить їх задовольнити (а. с. 91). Представник відповідача Носівської міської ради Ніжинського району Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву, у якій указала, що відповідач визнає\~\~\~\~ позовні\~\~\~\~ вимоги\~\~\~ та\~\~\~\~ просить справу розглянути без участі представника відповідача (а. с. 88). Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області у судове засідання не з`явився, управління було належним чином повідомленим про дату, час та місце підготовчого судового засідання, про причини неявки не повідомлено, жодних заяв, клопотань до суду не подано. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд проводить судове засідання за відсутності учасників справи та вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. Судом встановлено, що на підставі розпорядження Носівської райдержадміністрації № 281 від 18 серпня 2004 року на ім`я [PERSON] , який проживає в с. Адамівка Носівського району Чернігівської області, видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 625457, відповідно до якого він отримав у власність земельні ділянки площею 1,5779 га, кадастровий номер 7423881000:02:002:0045 та площею 0,8106 га, кадастровий номер 7423881000:02:002:0075 (загальною площею 2,3885 га), з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 625457, виданого Носівською РДА 09 серпня 2006 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 0106856000047 (а. с. 13). Відповідно\~\~\~\~\~\~ до\~\~\~ копії\~\~\~\~ витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-8000109592023 від 07 грудня 2023 року за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 2,4669 га, кадастровий номер 7423881000:02:002:0045, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування: Чернігівська область, Ніжинський район, Носівська міська рада. Документ, який є підставою для виникнення права, - рішення органу виконавчої влади Носівської районної державної адміністрації Чернігівської області від 18.08.2004 р. № 281; Документ, що посвідчує право, - державний акт від 09.08.2006 серії ЯБ № 625457 (а. с. 18-23). Відповідно\~\~\~\~ до\~\~\~\~ копії\~\~\~\~ витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-1200896922023 від 30 листопада 2023 року за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 1,0808 га, кадастровий номер 7423881000:02:002:0357, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування: Чернігівська область, Ніжинський район, Носівська міська рада. Документ, який є підставою для виникнення права, - рішення органу виконавчої влади, розпорядження голови Носівської районної державної адміністрації Чернігівської області від 18.08.2004 р.\~\~\~ №\~\~\~ 281;\~\~\~\~ Документ,\~\~\~ що посвідчує право, - державний акт від 09.08.2006 серії ЯБ № 625457 (а. с. 23-28). [INFO] [PERSON] , уродженець с. Ведмедівка Носівського району Чернігівської області, помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 9). Відповідно до довідки виконавчого комітету Носівської міської ради № 317 від 19 вересня 2023 року [PERSON] на момент своєї смерті проживав та був зареєстрований по [ADDRESS] один (а. с. 53, на звороті). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 58-61) та копією спадкової справи № 3/2023 до майна померлого [PERSON] (а. с. 53-55). Отже, спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] (позивач) є дочкою померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] (а. с. 6) та копією свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , після укладення якого останній присвоєно прізвище [PERSON] (а. с. 7). Отже, вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] .\~ Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Судом встановлено, що за заявою [PERSON] про прийняття спадщини від 19 січня 2023 року Носівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за № 3/2023 до майна померлого [PERSON] . Згідно з копією вказаної спадкової справи спадщину після смерті [PERSON] прийняла спадкоємець першої черги за законом дочка [PERSON] , подавши до нотаріальної контори у визначений законодавством шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства, земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належні спадкодавцеві на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом (а. с. 53-55). Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Судом встановлено, що позивач [PERSON] також зверталася до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав на земельні ділянки площею 1,5779 га, кадастровий номер 7423881000:02:002:0045 та площею 0,8106 га, кадастровий номер 7423881000:02:002:0075, цільове призначення яких для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Носівської міської ради Ніжинського району Чернігівської області (раніше Держанівської сільської ради Носівського району), що на праві власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 625457 належали [PERSON] , який помер [INFO] . Однак нотаріус відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказані земельні ділянки у зв`язку з тим, що земельна ділянка з кадастровим номером 7423881000:02:002:0045 відповідно до інформації з Державного земельного кадастру має іншу площу, а земельна ділянка з кадастровим номером 7423881000:02:002:0075 взагалі відсутня в Державному земельному кадастрі. Одночасно позивачеві\~\~\~ було\~\~\~\~ роз`яснено\~\~ про можливість оформлення спадкових прав в судовому порядку (а. с. 14). Відповідно до довідки № 328 від 05 жовтня 2023 року, виданої виконавчим комітетом Носівської міської ради Ніжинського району Чернігівської області, на сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий на ім`я [PERSON] , виділені земельні ділянки\~\~\~ площею: рілля 2,4669 га, кадастровий номер 7423881000:02:002:0045, пасовища 1,0808 га, кадастровий номер 7423881000:02:002:0404 (номер ділянки-паю 130) (а. с. 11). Відповідно до пояснювальної записки ФОП « [PERSON] » технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної(их) ділянки(ок) в натурі (на місцевості) площею 3,5477 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва гр. [PERSON] розроблена ФОП « [PERSON] » на замовлення гр. [PERSON] , яка є спадкоємцем після смерті гр. [PERSON] . Підставою для розроблення технічної документації є заява гр. [PERSON] . При розробці технічної документації використані наявна довідка Держанівського\~\~\~\~\~ старостату\~\~\~\~\~ Носівської\~\~\~\~ міської ради про номер паю та кадастрові номери гр. [PERSON] . Було виявлено розбіжності в державному акті і довідці, а саме: номер паю, площа та кадастрові номери відрізняються, про що спадкодавець був попереджений і дав згоду на виправлення даних помилок (а. с. 16-17). У ході підготовчого провадження у справі представником позивача [PERSON] було приєднано до матеріалів справи відповіді Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області на його адвокатські запити, у яких викладені пояснення з приводу вищевказаних розбіжностей (а. с. 71-72, 73). Так,\~\~\~\~\~\~ із\~\~ повідомлення\~\~\~ Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № 29-25-0.3-6308/2-24 від 06 листопада 2024 року вбачається, що [PERSON] , який проживав у с. Адамівка Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, був включений до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, що є додатком до державного акта на право колективної власності на землю серії ЧН № 000001, зареєстрованого 31.10.1995 за № 6, виданого КСП «Мічурінець» по Держанівській сільській раді Носівського району Чернігівської області. На ім`я [PERSON] , який проживав\~\~ у\~\~\~ с.\~\~\~\~ Адамівка, було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0221209 по колишньому КСП «Мічурінець» на території Держанівської сільської ради, який зареєстрований 20.08.1996\~\~\~ у\~ Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 209. [PERSON] , який проживав у с. Адамівка, за рахунок розпайованих земель КСП «Мічурінець» було виділено земельну ділянку № [NUMBER] площею 1,5759 га з кадастровим номером 7423881000:02:002:0045 (рілля) та земельну ділянку № [NUMBER] площею 0,8106 га з кадастровим номером 7423881000:02:002:0075 (кормові угіддя). На зазначені земельні ділянки на ім`я [PERSON] , який проживав у с. Адамівка, було виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 625457, зареєстровано за № 0106856000047, проте не видано власнику (у Книзі реєстрації державних актів відсутній підпис про його отримання, нотомість на місці підпису зазначено «помер»). Згідно з відомостями Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Носівською РДА по КСП «Мічурінець», 17 листопада 2009 року право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом серії ЧН № 0221209, на підставі свідоцтва про право на спадщину зареєстровано за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] . Взамін успадкованого права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом серії [NUMBER] , [PERSON] було надано земельну ділянку № [NUMBER] (рілля) площею 1,5759 га, якій замість кадастрового номера 7423881000:02:002:0045 було присвоєно кадастровий номер 7423881000:02:002:2144, та земельну ділянку № [NUMBER] (кормові угіддя) площею 0,8106 га, якій замість кадастрового номера 7423881000:02:002:0075 було присвоєно кадастровий номер 7423881000:02:002:2145. [PERSON] , який проживав у с. Ведмедівка Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, був включений до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, що є додатком до державного акта на право колективної власності на землю серії ЧН № 000001, зареєстрованого 31.10.1995 за № 6, виданого КСП «Мічурінець» по Держанівській сільській раді Носівського району Чернігівської області. На ім`я [PERSON] , який проживав у с. Ведмедівка, було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0221405 по колишньому КСП «Мічурінець» на території Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, який зареєстрований 20.08.1996\~ у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 405. Згідно з технічною документацією щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) колишніх КСП ім. Шевченка та КСП «Мічурінець» на території Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області [PERSON] , який проживав у с. Ведмедівка за рахунок розпайованих земель КСП «Мічурінець» було виділено земельну ділянку № [NUMBER] площею 2,4669 га з кадастровим номером 7423881000:02:002:0357 (рілля) та земельну ділянку № [NUMBER] площею 1,0808 га з кадастровим номером 7423881000:02:002:0404 (кормові угіддя). Державні акти на право власності на земельні ділянки взамін вказаного сертифіката на ім`я [PERSON] , який проживав в с. Ведмедівка, не виготовлялись, не реєструвались, не видавались. Згідно з відомостями Державного земельного кадастру земельна ділянка № [NUMBER] площею 2,4669 га з кадастровим номером 7423881000:02:002:0357 зареєстрована на підстави заяви та доданої до неї технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва гр. [PERSON] . Головне управління зазначає, що вказана документація із землеустрою містить довідку щодо зміни земельних ділянок у державному акті серії ЯБ № 625457 та копію державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 625457, зареєстрованого за № 0106856000047, виготовленого на інші земельні ділянки на ім`я [PERSON] , який проживав у с. Адамівка (а. с. 71-72). Відповідно до повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № 29-25-0.3-7270/2-24 від 20 грудня 2024 року згідно з технічною документацією щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) колишніх КСП ім. Шевченка та КСП «Мічурінець» на території Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області [PERSON] , який проживав у с. Ведмедівка за рахунок розпайованих земель КСП «Мічурінець» було виділено земельну ділянку № [NUMBER] площею 2,4669 га з кадастровим номером 7423881000:02:002:0357 (рілля) та земельну ділянку № [NUMBER] площею 1,0808 га з кадастровим номером 7423881000:02:002:0404 (кормові угіддя). Земельна ділянка № [NUMBER] площею 2,4669 га (яка була з кадастровим номером 7423881000:02:002:0357) зареєстрована в Державному земельному кадастрі з кадастровим номером 7423881000:02:002:0045 на підстави заяви та доданої до неї технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва гр. [PERSON] . Земельна ділянка № [NUMBER] площею 1,0808 га (яка була з кадастровим номером 7423881000:02:002:0404) зареєстрована в Державному земельному кадастрі з кадастровим номером 7423881000:02:002:0357 на підстави заяви та доданої до неї технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва гр. [PERSON] (а. с. 73). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Пасічника С.В. Макіївської сільської ради Чернігівської області № 77952394 від 21 березня 2025 року відмовлено у проведенні реєстраційних дій щодо реєстрації земельної ділянки площею 2,4669 га, кадастровий номер 7423881000:02:002:0045 за [PERSON] , оскільки наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме: подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. До того ж за відомостями ГУ ДКЗ в Чернігівській області наявні в технічній документації виготовлені на зовсім інші земельні ділянки (виготовлено на земельну ділянку № 7, а не № 130 на ім`я зовсім іншого [PERSON] , який проживав у с. Адамівка, а не в с. Ведмедівка. У тому числі, площа не 2,4669 га, а 1,5779 га. З вирішенням даного питання державний реєстратор рекомендував звернутися до суду (а. с. 93). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Пасічника С.В. Макіївської сільської ради Чернігівської області № 77953450 від 21 березня 2025 року відмовлено у проведенні реєстраційних дій щодо реєстрації земельних ділянок площею 2,4669 га, кадастровий номер 7423881000:02:002:0045 та площею 1,0808 га, кадастровий номер 7423881000:02:002:0357 за [PERSON] , оскільки наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме: подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. До того ж за відомостями ГУ ДКЗ в Чернігівській області наявні в технічній документації виготовлені на зовсім інші земельні ділянки (на земельну ділянку № 7, а не № 130) на ім`я зовсім іншого [PERSON] , який проживав у с. Адамівка, а не в с. Ведмедівка. Додатково державний реєстратор повідомив, що в технічній документації міститься\~\~\~\~ державний\~\~\~\~\~ акт\~\~\~\~ на\~\~\~\~\~ право\~\~\~\~\~ власності\~\~\~\~ серії ЯБ № 625457, зареєстрований за № 01068560000047. Ураховуючи всі зазначені дані щодо земельних ділянок № [NUMBER] площами 2,4669 га та 1,0808 га державний реєстратор для вирішення даного питання рекомендував звернутися до суду (а. с. 96). До рішень державного реєстратора про відмову у вчиненні реєстраційних дій додано повідомлення ГУ ДКЗ в Чернігівській області № 97-25-0.386-1563/2-25 від 19 березня 2025 року, надане на запит ЦНАП Макіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, відповідно до якого згідно з технічною документацією щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) колишніх КСП ім. Шевченка та КСП «Мічурінець» на території Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області [PERSON] , який проживав у с. Ведмедівка за рахунок розпайованих земель КСП «Мічурінець» було виділено земельну ділянку № [NUMBER] площею\~\~\~\~ 2,4669 га з кадастровим номером 7423881000:02:002:0357 (рілля) та земельну ділянку № [NUMBER] площею 1,0808 га з кадастровим номером 7423881000:02:002:0404 (кормові угіддя). Державні акти на право власності на земельні ділянки взамін сертифіката [PERSON] не виготовлялись, не реєструвались та не видавались. Земельна ділянка № [NUMBER] площею 2,4669 га (яка була з кадастровим номером 7423881000:02:002:0357) зареєстрована в Державному земельному кадастрі з кадастровим номером 7423881000:02:002:0045 на підставі заяви та доданої до неї технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі\~\~\~\~ (на\~\~\~ місцевості)\~\~\~ для\~\~\~\~\~ ведення\~\~\~\~\~ товарного\~\~\~\~\~ сільськогосподарського\~ виробництва гр. [PERSON] . Зазначена документація з невідомих підстав містить довідку щодо зміни земельних ділянок у\~\~\~\~\~ державному\~\~\~\~ акті серії ЯБ № 625457 та копію державного акта на право власності серії ЯБ № 625457, зареєстрованого за № 0106856000047, виготовленого на зовсім інші земельні ділянки (виготовленого на земельну ділянку № 7, а не № 130) на ім`я зовсім іншого [PERSON] , який проживав у [ADDRESS] площею 1,0808 га (яка була з кадастровим номером 7423881000:02:002:0404) зареєстрована в Державному земельному кадастрі з кадастровим номером 7423881000:02:002:0357 на підставі заяви та доданої до неї технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва гр. [PERSON] . Зазначена документація з невідомих підстав містить довідку щодо зміни земельних ділянок у\~\~\~ державному\~\~\~ акті\~\~\~ серії ЯБ № 625457 та копію державного акта на право власності серії ЯБ № 625457, зареєстрованого за № 0106856000047, виготовленого на зовсім інші земельні ділянки (виготовленого на земельну ділянку № 7, а не № 130) на ім`я зовсім іншого [PERSON] , який проживав у с. Адамівка, а не у с. Ведмедівка. Відомості про реєстрацію іншого речового права (права оренди) на вищевказані земельні ділянки відсутні (а. с. 97-98). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч. 2 ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно з частиною першою статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно абзацу 2 п. 7 Постанови Пленуму ВСУ від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно із ч. 3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст. 16 ЦК України). За змістом правової позиції, викладеної у справі № 6-319цс15 ВСУ, судам підсудні справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постановах № 6-33цс13 від 22 травня 2013 року та № 6-319цс15 від 01 липня 2015 року. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Згідно з ч. 6 ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Суд зауважує, що під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів. Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшодування. Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 та від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц. Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Так, судом встановлено, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 625457, зареєстрований за № 0106856000047, виготовлений на зовсім інші земельні ділянки (виготовлений на земельну ділянку № 7, а не № 130) на ім`я зовсім іншого [PERSON] , який проживав у с. Адамівка, а не у с. Ведмедівка, тобто не на батька позивача [PERSON] , а на іншу особу з аналогічними ПІП, однак виданий батькові позивача спадкодавцеві [PERSON] , який проживав у с. Ведмедівка. На підставі вищевказаного державного акта за [PERSON] зареєстровано право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку з кадастровим номером 7423881000:02:002:0045 площею 1,5779 га, яка має значно меншу площу, ніж земельна ділянка, яка повинна була належати йому згідно з технічною документацією щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) колишніх КСП ім. Шевченка та КСП «Мічурінець». Тому, виходячи з вимог ст. 41 Конституції України, ст. 5 ЦПК України, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання недійсним вказаного державного акта. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно зі ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно доДекрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних\~\~\~\~\~ ділянок»\~\~\~\~ (втратив\~\~\~ чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п. 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VІ). Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного, беручи до уваги неможливість оформлення [PERSON] спадкових прав після смерті батька у встановленому законом порядку, суд вважає, що визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку в судовому порядку є винятковим способом захисту прав позивача. Суд вважає, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 625457, зареєстрований за № 0106856000047,\~ порушує права позивача, оскільки позбавляє її можливості належним чином оформити право на спадщину після смерті батька [PERSON] , а саме право на спадщину на присвоєні [PERSON] земельні ділянки площами 2,4669 га (рілля), кадастровий номер 7423881000:02:002:0045, та 1,0808 га (пасовища), кадастровий номер 7423881000:02:002:0357, і в подальшому розпоряджатися ними на власний розсуд, а тому підлягає визнанню недійсним. Ураховуючи однозначні положення ч. 1 ст. 1220, ч. 3 ст. 1223, ч. 5 ст. 1268 ЦК України про виникнення у спадкоємців права на спадщину з моменту смерті спадкодавця та належності спадкоємцеві спадщини з часу відкриття спадщини, у позивача виникло «законне сподівання» в успадкуванні належних [PERSON] земельних ділянок. Таке «законне сподівання» входить до поняття «майно», вільне володіння яким захищається ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (про ознаки «законного сподівання» зазначено у п. 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26 червня 2014 року, які застосовуються у даній справі). На думку суду, подання позивачем позову про визнання права власності на присвоєні Василенку О.В. земельні ділянки площами 2,4669 га (рілля), кадастровий номер 7423881000:02:002:0045, та 1,0808 га (пасовища), кадастровий номер 7423881000:02:002:0357, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Носівської міської ради, є єдиним ефективним способом захисту її права на спадщину на національному рівні у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, який національні суди зобов`язані практично забезпечувати відповідно до ст. 1 цієї Конвенції та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд робить висновок, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти на рахунок позивача.

Outcome: approved