Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

Представник позивача адвокат Глєбов Г.В. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Кредит-Капітал», у якому просив стягнути з відповідача на користь позивача: безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 7 221,16 грн., матеріальні збитки в розмірі 2 935,62 грн., моральну шкоду в розмірі 2 000 грн. У обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 02 листопада 2021 року було винесено постанову виконавця про відкриття виконавчого провадження в рамках якого було звернено стягнення на заробітну плату позивача та інші доходи за виконавчим провадженням № 67335370, яке відкрито на підставі виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Данич Оксаною Федорівною та зареєстрованого в реєстрі за № 6191 від 24 травня 2021 року. Рішенням суду від 03 липня 2024 року по справі № 185/1318/24 було визнано вищевказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. За цим виконавчим провадженням в примусовому порядку з позивача було стягнуто 10 156,78 грн., які розподілено наступним чином: 7 221,16 грн. перераховано відповідачу в рахунок погашення заборгованості; 2 311,12 грн. винагорода виконавця; 624,5 грн. - витрати виконавчого провадження. 03 липня 2024 року виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження відповідно до якої борг сплачено в розмірі 7\~221,16 грн., винагороду виконавця в розмірі 2\~311,12 грн. Таким чином вважає, що відповідач безпідставно набув грошові кошти позивача в розмірі 7\~221,16 грн. а також внаслідок неправомірних дій позивач зазнав матеріальних збитків в розмірі 2 935, 61 грн. та моральної шкоди в розмірі 2 000 грн. Моральна шкода виражалася у душевних стражданнях, які зазнав позивач внаслідок арешту його рахунків, неправомірного стягнення грошових коштів та довгого судового процесу для відновлення своїх прав. При винесенні рішення суд дійшов до висновку, що нотаріусом під час вчинення виконавчого напису не було дотримано умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржником. \~ \~ \~ \~ Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву\~протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі. \~ \~ \~ \~ \~ Відповідачем\~надано відзив\~на позов.\~У відзиві\~відповідач просив\~відмовити у\~задоволенні позову, оскільки стягнення за рахунок приватного виконавця грошових коштів, отриманих останнім як основна винагорода приватного виконавця не є безпідставно набутими, оскільки підставою набуття коштів є чинна постанова приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження. На момент винесення приватним виконавцем постанови про звернення стягнення, приватний виконавець проводив виконавчі дії в межах виконавчого провадження, зокрема і примусове стягнення з позивача коштів, до часу визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, тобто діяв в межах наданих Законом України «Про виконавче провадження» повноважень, отже стягнені кошти не можуть вважатись збитками. Щодо стягнення моральної шкоди то позивачем не надано доказів заподіяння йому моральної шкоди, тому відповідач повністю заперечує та просить суд відмовити у поверненні безпідставно отриманих коштів. Представник позивача адвокат Глєбов Г.В. у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив розглядати справу без участі представника відповідача, у задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі. Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Теличко Віктор\~Анатолійович у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. На підставі ч. 2 ст.\~247 ЦПК України, суд\~ухвалює у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~ \~ Судом\~встановлено,\~що 24травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Данич Оксаною Федорівною вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 6191 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором в розмірі 23\~111,17 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області від 02 листопада 2021 року було відкрито виконавче провадження № 67335370 з примусового\~виконання вищевказаного\~виконавчого напису. (а. с. 18) Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2024 року по цивільній справі № 185/1318/24 визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 24 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~Данич Оксаною\~Федорівноюта зареєстрований в реєстрі за № 6191, про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» суми заборгованості\~за кредитним\~договором №\~95147404000\~від 04.02.2019 року в розмірі 23 111,17 грн. (а. с. 15) Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Теличка В.А. про закінчення виконавчого провадження № 67335370 з примусового виконання виконавчого напису № 6191 виданого 24 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Ю.Ф. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором в розмірі 23\~111,17 грн. Залишок нестягненої суми за виконавчим документом 15\~890,01 грн., сума стягнутого виконавчого збору/сума стягненої винагороди приватного виконавця 2\~311,12 грн. (а. с. 17) Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі. Предметом спору у справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів на підставі ст. 1212 ЦК України. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Судом встановлено, що згідно рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2024 року по цивільній справі № 185/1318/24 визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 24 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~Данич Оксаною\~Федорівноюта зареєстрований в реєстрі за № 6191, про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» суми заборгованості\~за кредитним\~договором №\~95147404000\~від 04.02.2019 року в розмірі 23 111,17 грн. Рішення набрало законної сили. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тобто правові\~підстави набуття\~відповідачем 7221,16 грн. на виконання зазначеного виконавчого напису відсутні, у зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України, а зазначена сума коштів підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо позовних вимог позивача про стягнення збитків в розмірі 2 935,62 грн. які були стягнуті з нього за виконавчим провадженням № 67335370. Відповідно до п. 3 ч.1 ст.\~3\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з п.1 ч.1 ст. 26 цього Закону України, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Нормами ст.\~42\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» встановлено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленом устаттею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Частиною 7 статті 31\~Закону України\~«Про органи\~та осіб,\~які здійснюють\~примусове виконання\~судових рішень\~і рішень\~інших органів» визначено, що приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). У даному випадку стягнення з позивача, як боржника на користь приватного виконавця зазначених грошових коштів (витрат виконавчого провадження та основної винагороди приватного виконавця), пов`язане зі здійсненням приватним виконавцем примусового виконання виконавчого документа та відповідає нормам ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження». Підставою для виникнення у боржника обов`язку зі сплати таких витрат є сам факт наявності відкритого виконавчого провадження, під час виконання якого виконавець виконує обов`язки, покладені на нього Законом України «Про виконавче провадження». Суду не надано підтверджень, що будь-які дії чи бездіяльність приватного виконавця під час виконавчого провадження позивачем оскаржувались та були визнані незаконними. Вирішуючи спір, суд враховує, що при виконанні професійних обов`язків, визначених законодавством України, приватний виконавець не мав передумов для звільнення позивача від сплати витрат виконавчого провадження. В силу положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, вищезазначені висновки суду, узгоджуються з висновками викладеними у постанові Верховного Суду від 08.09.2021 року у справі № 206/2212/18. З огляду на викладене вище, стягнуті з позивача на користь приватного виконавця Теличка В.А. кошти не можуть вважатись безпідставно набутими в розумінні\~ст. 1212 ЦК України,\~а тому суд вважає вимогу позивача в цій частині необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, які заявлені позивачем в сумі 2 000 грн. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У відповідності до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, передбачених цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено\~статтею 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Однакпозивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження завданої йому моральної шкоди, будь-які докази того, що обставини викладені у позові призвели до суттєвих змін у життєдіяльності позивача відсутні, тому позов в цій частині не підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial