Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

І. Описова частина 1. Стислий зміст позовної заяви 13 січня 2025 року через підсистему «Електронний суд» представник [PERSON] - адвокат Яворський А.В. - звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, заінтересована особа: Міністерство оборони України, із заявою про встановлення факту родинних відносин між [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , а саме те, що [PERSON] , дата народження: [INFO] , який помер [INFO] , є батьком [PERSON] , дата народження: [INFO] , який помер [INFO] (а.с. 1 - 10). В обґрунтування вказаної заяви представник [PERSON] - адвокат Яворський А.В. - зазначив, що [INFO] помер син заявниці - [PERSON] . У лікарському свідоцтві про смерть № 6725 від 29 грудня 2022 року, виданого Комунальною установою «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , причина смерті: одиночне проникаюче сліпе осколкове поранення голови з руйнуванням головного мозку, місце та обставини смерті зазначено: селище Степногірськ, Васильківський район, Запорізька область, в зоні проведення бойових дій, ушкодження внаслідок воєнних дій, спричинені вибухами та осколками. З метою отримання одноразової грошової вимоги в одній цілій частці, так як інші отримувачі є відсутні (батько [PERSON] - [PERSON] , який помер [INFO] ), заявниця звернулася із відповідною заявою до комісії Міністерства оборони України (далі - МОУ) з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (далі - Комісія), через [INFO] (далі - [INFO]). [INFO] листом за № 15853 від 19 жовтня 2024 року повідомив, що Комісія протоколом № 26/д від 20 вересня 2024 року, розглянувши подані документи, дійшла висновку про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги, оскільки в поданих на розгляд комісії документах наявні розбіжності щодо написання у актовому записі цивільного стану громадян прізвища батька загиблого військовослужбовця, а саме: прізвище батька записано як - « [PERSON] », тоді як прізвище загиблого - « [PERSON] », що унеможливлює підтвердження факту родинних відносин». У зв`язку із розбіжностями у документах [PERSON] не може підтвердити факт родинних відносин між своїм сином - [PERSON] та його батьком [PERSON] без звернення до суду із заявою про встановлення таких фактів в окремому провадженні, а відповідно отримати ОГД в цілій частці. Без встановлення такого факту, заявниця не може підтвердити відсутність інших отримувачів ОГД, тобто, що [PERSON] , який помер [INFO] є батьком її сина, який помер [INFO] , адже в актовому записі про народження [PERSON] , батько зазначений як [PERSON] , а у свідоцтві про смерть як [PERSON] . Також, заявниця не може в судовому порядку установити неправильність в актовому записі цивільного стану про народження [PERSON] № 11 складеного 10 серпня 1967 року Людвищенською сільською радою Шумського району Тернопільської області, оскільки у ньому прізвище дитини обрано за прізвищами батьків ( [PERSON] ), а також в актовому записі № 56 складеному 29 травня 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві про зміну прізвища, адже сином було змінено прізвище із [PERSON] на [PERSON] за власним рішенням, а тому, це не може вважатися помилками в актових записах. Крім того, заявниця не може в судовому порядку установити неправильність в актових записах [PERSON] , з огляду на те, що їхній шлюб припинений у 1978 році, а також згідно наявної інформації, прізвище [PERSON] набуто внаслідок розірвання шлюбу й тому немає достатніх підстав стверджувати, що відбулася помилка. Заявниця посилається на те, що проводячи загальний аналіз документів в сукупності, шляхом співставлення відомостей у них, зокрема: вказаних у них імен, прізвищ, по батькові, дат народжень, місць народжень, враховуючи типові розбіжності у написанні прізвищ, можна дійти висновку, що « [PERSON] » і « [PERSON] » є однією і тією ж особою, оскільки дані документи видані для однієї і тієї ж особи. Тому, [PERSON] , який помер [INFO] є батьком померлого [INFO] [PERSON] . 2. Стислий зміст пояснень на заяву Від заінтересованої особи МОУ надійшли пояснення, в яких висловлено прохання в задоволенні заяви [PERSON] про встановлення фактів, що мають юридичне значення - відмовити повністю, посилаючись на те, що заявниця маючи на меті отримання грошової допомоги за загиблого військовослужбовця звернулась до комісії, де було виявлено: «наявні розбіжності щодо написання у актовому записі цивільного стану громадян прізвища батька загиблого військовослужбовця, а саме: прізвище батька записано як - « [PERSON] (свідоцтво про смерть [NUMBER] від 13 січня 2023 року), тоді як прізвище загиблого - « [PERSON] ». Незрозуміло чому ні заявниця, ні інші особи не звертались із даною заявою з дати отримання свідоцтва про розірвання шлюбу, тобто з 1978 року. В свою чергу, МОУ немає будь-якого відношення до допущення помилки у свідоцтві про розірвання. Крім того, законодавством, чинним на момент звернення заявниці до суду із заявою про встановлення факту, передбачено позасудовий порядок виправлення помилок у відповідних актових записах (а.с. 65 - 70). Від представника [PERSON] - адвоката Яворського А.В. - надійшли заперечення на письмові пояснення заінтересованої особи (а.с. 79 - 84). 3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 січня 2025 року відкрито провадження у цій цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку окремого провадження (а.с. 54). В судове засідання заявниця [PERSON] та її представник адвокат Яворський А.В. не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляд справи, що підтверджується розпискою (а.с. 100), проте, від представника [PERSON] - адвоката Яворського А.В. - надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Заінтересована особа МОУ в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляд справи, однак, від представника МОУ - Ткачука В.В. - через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що вона для [PERSON] , який помер [INFO] , була донькою, а для [PERSON] , була старшою сестрою, а тому будь-яких сумнівів у тому що вони були батьком і сином у неї немає (а.с. 93, 96 - 97). У судовому засіданні допитаний свідок [PERSON] зазначив, що знав їх тривалий час, також був обізнаний про наявність у прізвищах батька та сина певних розбіжностей, однак їх завжди ідентифікував саме як батька та сина (а.с. 94, 96 - 97). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] засвідчив, що він колишній чоловік [PERSON] , з якою одружився в 1986 році, приблизно з того часу знав їх як батька і сина (а.с. 95 - 97). Відповідно до частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Крім того, суд зазначає, що у зв`язку з неявкою учасників справи, беручи до уваги приписи частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи. ІІ. Мотивувальна частина 1. Фактичні обставини встановлені судом. [INFO] народилася [PERSON] у селі Шугиталеп Кузедивського району Кемеровської області, про що свідчить паспорт серія [NUMBER] , виданий Тернопільським МУ УМВС України в Тернопільській області 27 вересня 1996 року; довідкою Державної податкової інспекції м. Тернополя їй присвоєно ідентифікаційний номер [NUMBER] (а.с. 13 - 15). [INFO] народився [PERSON] у селі Людвище Шумського району Тернопільської області, батьками якого є: [PERSON] та [PERSON] , номер актового запису № 11 від 10 серпня 1967 року, орган державної реєстрації: Людвищенська сільська рада Шумського району Тернопільської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00038119487 від 13 січня 2023 року (а.с. 16, 17). [INFO] народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] , актовий запис № 53, батьками якої є: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 36). 12 серпня 1978 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шумського районного управління юстиції Тернопільської області був складений актовий запис № 42 про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу № 00039778847 від 23 травня 2023 року (а.с. 25, 26). 12 лютого 1999 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 85, орган державної реєстрації: Солом`янський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00038112668 від 12 січня 2023 року (а.с. 18, 19). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію зміни імені (прізвища, власного імені, по батькові) № [NUMBER] від 12 січня 2023 року [PERSON] змінив прізвище на [PERSON] (а.с. 20, 21). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] , актовий запис № 48, видане Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 24). Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 6725 від 29 грудня 2022 року, виданого Комунальною установою «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , причина смерті: одиночне проникаюче сліпе осколкове поранення голови з руйнуванням головного мозку, місце та обставини смерті зазначено: селище Степногірськ, Васильківський район, Запорізька область, в зоні проведення бойових дій, ушкодження внаслідок воєнних дій, спричиненні вибухами та осколками (а.с. 22, 23). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] , актовий запис № 11, видане Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 27). Відповідно до будинкової книги прописки громадян, які проживають в будинку [ADDRESS] , за цією адресою були прописані та знімалися з обліку: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 28 - 35). Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 липня 2023 року встановлено факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , а саме те, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 45 - 47). [INFO] листом № 15856 від 19 жовтня 2024 року вказав, що з метою визначення (розподілу) часток одноразової грошової допомоги в повному обсязі, документи заявниці повернуто на доопрацювання, в частині надання рішення суду та/чи інших документів, які підтверджують (встановлюють) факт родинних відносин [PERSON] із загиблим військовослужбовцем [PERSON] (а.с. 48, 49). 24 жовтня 1986 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 1472, який розірваний 20 жовтня 2004 року, актовий запис № 672, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00048674888 від 10 січня 2025 року та свідоцтвом про розірвання шлюбу, серія [NUMBER] , актовий запис № 672 (а.с. 37, 38, 41). 22 квітня 2023 року [PERSON] була надана довіреність [PERSON] та [PERSON] для представлення її інтересів, строком до 22 квітня 2026 року, яка посвідчена консулом Генерального консульства України в Нью-Йорку (Сполучені Штати Америки) Іванчовим С.Й., зареєстровано в реєстрі за № 800/23 (а.с. 42 - 44). 2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. У Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення (перше речення пункту 1 статті 6). Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частинами першою, другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року (справа № 320/948/18) зроблено висновок, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. З таких же критеріїв виходила Велика Палата Верховного Суду в постановах від 10 квітня 2019 року (справа № 320/948/18), від 18 січня 2024 року (справа № 560/17953/21). Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25 березня 1992 року (далі - Закон №2232-ХІІ) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20 грудня 1991 року (далі - Закон № 2011-ХІІ), який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни. Згідно з підпунктом 2 пункту 1 статті 3 Закону № 2011-ХІІ дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісті. Частиною першою статті 16 Закону № 2011-ХІІ визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Тобто, вищевказаний Закон пов`язує право на отримання одноразової допомоги з настанням певних обставин, а саме: у разі загибелі, у разі встановлення інвалідності, у разі встановлення ступеня втрати працездатності. Відповідно до частини другої статті 16 Закону №2011-ХІІ встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, відповідно до пункту 1 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин, тобто станом на дату смерті [PERSON] - [INFO] ) визначено осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Так, у випадках, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Статтею 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що ознаками сім`ї є, зокрема, спільне проживання, спільний побут та ведення спільного господарства. Верховний Суд у постанові від 31 березня 2020 року (справа № 205/4245/17) сформулював висновок, відповідно до якого законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю; такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Згідно із вимогами частини третьої статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Як вказано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у (справа № 560/17953/21) справи про встановлення юридичних фактів підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства незалежно від мети звернення до суду (зокрема, підтвердження соціального статусу для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця) і наявності в заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень. Дослідивши зібрані докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши свідків, суд вважає обґрунтованими вимоги заяви щодо встановлення факту родинних відносин між [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , а тому заява підлягає задоволенню. ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду заяви Враховуючи вищенаведене, суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що оскільки заявниця не має іншої можливості підтвердити факт того, що [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , який загинув [INFO] , мали родинні зв`язки як батько та син, і при цьому встановлення цього факту породжуватиме юридичні наслідки для заявниці, оскільки з таким фактом законодавство пов`язує можливість реалізації її прав на призначення одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, при цьому встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити та встановити факт родинних відносин між [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , а саме про те, що [PERSON] , дата народження: [INFO] , який помер [INFO] , є батьком [PERSON] , дата народження: [INFO] , який помер [INFO] . За таких обставинах суд дійшов висновку, що вимоги заяви [PERSON] знайшли своє підтвердження. Згідно з частиною сьомою статті 294 ЦПК України судові витрати, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Судові витрати за розгляд справи у суді першої інстанції покласти на заявницю в межах нею понесених.

Outcome: approved