Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «Ейс» 11.09.2024 звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява сформована в системі «Електронний суд» 11.09.2024. Позовна заява обґрунтована тим, що 20.10.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №507550869, за умовами якого відповідачу було надано суму кредиту в розмірі 11900 грн на платіжну картку. Позивач вказував, що відповідач всупереч взятих на себе зобов`язань умови договору не виконував, має заборгованість в розмірі 61398,28 грн, що складається з суми кредиту 11900 грн та відсотків в розмірі 49498,28 грн. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01. 30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК Онлайн фінанси» укладено договір факторингу № 30/2013/1. 17.07.2024 ТОВ «Онлайн Фінанс» та позивач уклади договір факторингу № 17/17/2024 відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №507550869. В своїй позовній заяві просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Єйс» заборгованість за кредитним договором № 507550869 в розмірі 61398,28 грн та судові витрати. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 12.09.2024 матеріали позовної заяви ТОВ «ФК «Ейс» передано за підсудністю до Київського районного суду м. Полтави. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 15.11.2024 відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Відповідач [PERSON] 17.02.2025 подав до суду відзив на позовну заяву. Відзив обґрунтований тим, що відповідач кредитний договір не підписував, грошові кошти не отримував, до позовної заяви не надано доказів на підтвердження права вимоги у позивача. В задоволенні позовних вимог просив відмовити повністю. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву де просив розгляд справи провести без його участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом, є користувачем системи «Електронний суд». Суд,\~дослідивши докази по справі, приходить до такого висновку. Судом встановлено, що 20.10.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №507550869, за умовами якого відповідачу було надано суму кредиту в розмірі 11900 грн на платіжну картку. Договір укладений в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), що відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про захист прав споживачів» та не суперечить приписам ч.1 ст.205, ст.6, 207, 627-628, ч.2 ст.639 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Судом встановлено, що кредитодавець умови договору виконав та надав відповідну кредитні кошти. Встановлено, що відповідач [PERSON] всупереч взятих на себе зобов`язань умови договору не виконував, позивач рахує наявність заборгованості в розмірі 61398,28 грн, що складається з суми кредиту 11900 грн та відсотків в розмірі 49498,28 грн. Також встановлено, що 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого неодноразово юбуло продовжено. 30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК Онлайн фінанси» укладено договір факторингу № 30/2013/1. 17.07.2024 ТОВ «Онлайн Фінанс» та позивач уклади договір факторингу № 17/17/2024 відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №507550869. При вирішенні питання про розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, судом враховується таке. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до п. 2.3. укладеного кредитного договору № 50755869 від 20.10.2022, його сторони передбачили датою повернення кредиту 19.11.2022. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року по справі № 723/304/16-ц (провадження N 14-360цс19), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року по справі № 638/13683/15-ц (провадження N 14-680цс19), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22), тобто дана судова практика є сталою. Тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором від 20.10.2022 № 507550869 в розмірі 19218,50 грн, в тому числі заборгованість за тілом кредиту в сумі 11900 грн та відсотками за період користування кредитом до 19.11.2022 в сумі 7318,50 грн. Тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягає до стягнення 758,24 грн. понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору та в розмірі 1878 грн на правову допомогу.

Outcome: partial