Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

10 березня 2025 року [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду із заявою про заміну опікуна. В обґрунтування заяви [PERSON] зазначає, що вона є матір`ю недієздатного [PERSON] , [INFO] , а [PERSON] є його братом. Рішенням Любашівського районного суду Одеської області по справі № 1518/104/2011 від 24.03.2012 року [PERSON] було визнано недієздатним, а її призначено опікуном над ним. [PERSON] також є інвалідом 2-ї групи з дитинства внаслідок важкого психічного захворювання. В даний час, вона має бажання звільнитися від обов`язків опікуна, оскільки досягла пенсійного віку та за станом здоров`я не може виконувати своїх обов`язків. [PERSON] проживає біля неї та має бажання стати опікуном недієздатного брата [PERSON] .. Враховуючи викладене просить суд задовольнити подану нею заяву. Заявники надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, свою заяву повністю підтримують. Представник Органу опіки та піклування Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області\~в судове засідання з`явився. Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, з`ясувавши обставини та дослідивши докази по справі, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що Рішенням Любашівського районного суду Одеської області по справі № 1518/104/2011 від 24.03.2012 року [PERSON] було визнано недієздатним, а [PERSON] призначено опікуном над ним (а.с.19). Як вбачається з матеріалів справи недієздатний [PERSON] страждає хронічним психіатричним розладом у вигляді органічного бредового /шизофеноподібного/ розладу, в силу чого не здатний розуміти значення своїх дій та керувати ними. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю недієздатного [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.11). Так, у поданій заяві [PERSON] вказує, що не має можливості виконувати обов`язки опікуна за станом здоров`я, оскільки має: гіпертонічну хворобу ІІ ст., ішемічну хворобу, стенокардію ІІ ВК, хронічний панкреатит, остеохондрох хребта. В період з 13.08.2024 року по 18.08.2024 року та з 30.09.2024 року по 03.10.2024 року перебувала на стаціонарному лікуванні, що підтверджується відповідною довідкою Троїцької амбулаторії ЗПСМ (а.с.). Встановлено, що [PERSON] є рідним братом недієздатного [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи, а саме свідоцтвами про їх народження (а.с. 11, 15). Судом встановлено, що [PERSON] бажає бути опікуном недієздатного брата [PERSON] . Згідно подання затвердженого рішенням виконавчого комітету Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області №42 від 25 лютого 2025 року виконавчий комітет Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області вважає можливим призначити опікуном недієздатного [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] , [INFO] (а.с. 25-28). Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому за відсутності у справі відповідних доказів про те, що у даному випадку йдеться про зловживання правом, - для такого висновку у суду не було достатніх підстав, вони судом всупереч вимог ст. 89 ЦПК України належним чином не вмотивовані. Відповідно до частин першої, другої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 40 ЦК України). Недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння; недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод (абзац третій підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016). Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування (частина перша статі 60 ЦК України). Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Як зазначено Верховним Судом у постанові від 07 квітня 2022 року у справі №712/10043/20, при призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна, що також указується і в Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88. Таке подання не є рішенням за процесуальним статусом та має для суду лише рекомендаційний характер, і при постановленні судом рішення у справі не має пріоритетного значення та може бути враховане на розсуд суду. Опіка є особливою формою державної турботи про повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їхніх прав та інтересів. Значення опіки полягає в забезпеченні особистих немайнових і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Опіка встановлюється для здійснення замість особи в її інтересах цивільних прав та виконання цивільних обов`язків її представниками. У постановах Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі № 753/1905/22 та від 07.04.2022 у справі № 712/10043/20 зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка. Обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. Такий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року в справі № 736/1508/17, від 28 лютого 2024 року в справі №372/3474/21 . Відповідно до п. 3.1 Правил опіки та піклування при призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. Разом з тим, у поданні затвердженому рішенням виконавчого комітету Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області №42 від 25 лютого 2025 року виконавчий комітет Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області щодо можливості призначення опікуном недієздатного [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] , [INFO] , взагалі не вирішено питання щодо можливості (необхідності) звільнення опікуна [PERSON] від виконання обов`язків опікуна, подання не містить відомостей про інших близьких родичів, які могли б виконувати обов`язки опікуна. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до статті 89ЦПК України суд оцінює докази засвоїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З довідки [INFO] № 1183 від 09 травня 2025 року витягу з системи «Резерв+» [PERSON] є військовозобов`язаним, на військову службу по загальній мобілізації не призивався та правом на відстрочку не користується (а.с. 45-46). Згідно із ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації надається опікунам осіб, визнаних судом недієздатними. Отже, саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення її опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань у цьому напрямку та належним чином мотивувати свій висновок про можливість призначення особи опікуном недієздатної особи та, перш за все, необхідність такого. При цьому, на переконання суду, конституційний обов`язок оборони незалежності та територіальної цілісності України має перевагу над бажанням заявника бути опікуном недієздатної особи за обставин існування в останньої інших членів сім`ї, які також можуть бути опікунами. У статті 62, частинах другій-п`ятій статті 63 ЦК України визначено, що опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Відповідно до Правил опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26.05.99р. № 34/166/131/88 (далі-Правила), опіка (піклування) встановлюється також для захисту особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки. Органами, які приймають рішення щодо опіки і піклування, є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Безпосереднє ведення справ щодо опіки і піклування покладається у межах їх компетенції на відповідні відділи й управління місцевої державної адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчих комітетів міських чи районних у містах рад. У селищах і селах справами опіки і піклування безпосередньо відають виконавчі комітети сільських і селищних рад. Органи опіки та піклування, вирішують в тому числі питання про встановлення і припинення опіки та піклування; ведуть облік щодо осіб, які потребують опіки (піклування); здійснюють нагляд за діяльністю опікунів і піклувальників; забезпечують тимчасове влаштування неповнолітніх та непрацездатних осіб, які потребують опіки (піклування); розглядають скарги на дії опікунів (піклувальників); вживають заходи щодо захисту особистих та майнових прав неповнолітніх дітей і осіб, які перебувають під опікою (піклуванням); беруть участь у розгляді судами спорів, пов`язаних із захистом прав неповнолітніх дітей та осіб, які перебувають під опікою (піклуванням); установлюють опіку над майном у передбачених законом випадках; оформлюють належні документи щодо особи підопічного та щодо майна, над яким установлюється опіка; провадять іншу діяльність щодо забезпечення прав та інтересів неповнолітніх дітей та повнолітніх осіб, які потребують опіки і піклування (пункт 1.7 Правил). Згідно з п.1.8 Правил рішення органів опіки і піклування про призначення чи звільнення опікунів і піклувальників від виконання своїх обов`язків, а також з інших питань опіки і піклування можуть бути оскаржені в установленому законом порядку. Пунктом 3.1 Правил передбачено, що для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. Опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням (частина перша статті 67 ЦК України). При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. За наявності висновку органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуном певної особи суд зобов`язаний перевірити відповідність цього висновку вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, зокрема чи складений такий висновок на підставі документів, передбачених Правилами опіки та піклування. Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18), від 23 листопада 2021 року у справі № 751/9572/19 (провадження № 61-3053св21),від 28 лютого 2024 року у справі № 372/3474/21 (провадження № 61-16349св23), від 24 липня 2024 року у справі № 727/597/24 (провадження № 61-6720св24). При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанови Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20, від 26 січня 2024 року у справі №742/887/23). У частині 1статті 300 ЦПК України закріплено вимогу про вирішення рішенням суду питання про призначення піклувальника чи опікуна за поданням органу опіки та піклування. Подання органу опіки та піклування має оцінюватися судом з точки зору його обґрунтованості і не є обов`язковим для суду. Таке подання має для суду лише рекомендаційний характер. Суд вважає, що зі змісту подання органу опіки та піклування, яке долучено до матеріалів справи, неможливо встановити наявність дотримання вимог, передбачених статтею 63 ЦК України, крім непідтверджених кваліфікованими висновками відомостей про те, що у опікуна [PERSON] погіршився стан її здоров`я, та про можливість призначення [PERSON] опікуном недієздатного [PERSON] не містить належної мотивації, а саме чи є у [PERSON] інші близькі родичі, які могли би виконувати обов`язки опікуна, і чому саме [PERSON] необхідно призначити опікуном, а не іншу особу, та що [PERSON] створив необхідні умови для проживання [PERSON] , забезпечує його постійним доглядом. Отже, подання є формальним, поверхневим, без належної мотивації та обґрунтування і не відповідає вимогам закону, встановленим для вирішення подібних питань. Заявниця належними і допустимими медичними висновками спеціалістів, або висновками судово-медичної експертизи не довела, що вона за станом здоров`я невзмозі виконувати обов`язки опікуна. Таким чином, підсумовуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та, враховуючи, що [PERSON] не надано жодного доказу на підтвердження передбачених законом підстав для звільнення її від обов`язків опікуна над недієздатним [PERSON] , суд приходить до висновку, що заява є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed