Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Виконавчого комітету П`ятихатської міської ради, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він з відповідачкою перебував в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . За рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 14.06.2024 року, шлюб було розірвано. З відповідачкою проживають окремо, дитина проживає разом з батьком. Спорів стосовно місця проживання дитини не було, відповідачка не заперечувала, що дитина буде проживати з батьком. Весь цей час відповідачка життям дитини не цікавилася, не телефонувала, не виявляла бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. На сьогоднішній день дитина не спілкується з матр`ю та не має до неї ніяких почуттів, оскільки з початку 2024 року, жодного разу її не бачила. Також позивач зазначає, що в спілкуванні з ним, дитина ніколи про матір не питала та не цікавилася. Відповідно до заяви, посвідченої приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Романенко Т.В. від 21.08.2024 року, відповідачка [PERSON] відмовилася від своєї малолітньої доньки [PERSON] та надала вільну і безумовну згоду на удочеріння. На теперішній час дитина забезпечена гідними умовами проживання та гармонійною атмосферою оточення. Відповідачка участі в житті дитини не приймає. Відповідно до рішення виконавчого комітету П`ятихатської міської ради від 22.08.2024 року, № 231 "Про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] », було вирішено визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті П`ятихатської міської ради Дніпропетровської області від 09.10.2024 року відбувся всебічний та повний розгляд зібраних матеріалів стосовно доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , у відношенні до її малолітньої доньки [PERSON] . Встановлено, що мати дитини, долею останньої не цікавиться, участі у її вихованні не приймає, з дитиною не спілкується. Враховуючи інтереси дитини комісія зробила висновок про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] у відношенні малолітньої дитини: [PERSON] . Даний висновок було затверджено рішенням виконавчого комітету П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області від 22.10.2024 року № 279. Тому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 11.11.2024 року відкрито провадження по даній справі в порядку загального позовного провадження. 26.03.2025 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Тарасевич С.О. позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та просив їх задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним. 26.03.2025 року надала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник третьої особи - служби у справах дітей виконавчого комітету П`ятихатської міської ради в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Від представника третьої особи - Гук Я. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі. Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, встановивши юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] - [INFO] в м.Дніпро народилася [PERSON] , батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Згідно копії заяви відповідачки [PERSON] від 21.08.2024 року, зареєстрованої в реєстрі №1566 та посвідченої приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Романенко Т.В., - [PERSON] відмовляється від своєї малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та дає вільну і безумовну згоду на удочеріння її доньки будь яким громадянином України. (а.с.11) Згідно копії рішення №279 від 22.10.2024 року, - виконавчим комітетом П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.9) Згідно копії висновку про доцільність позбавлення батьківських прав - Орган опіки та піклування виконавчого комітету П`ятихатської міської ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав громадянку [PERSON] , [INFO] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] .(а.с.7-8) Згідно копії рішення виконавчого комітету П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області №231 від 22 серпня 2024 року про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] - визначено місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.10) Згідно відповіді начальника П`ятихатського ВП №7 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області наданої на адвокатські запити представника позивача - адвоката Тарасевича С.О., - [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності 17.01.2025р і 06.02.2025 р. та відносно неї складено протоколи про адміністративне правопорушення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП «Невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей» (а.с.43-45) У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Жодної з цих обставин на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено. Між тим, в судовому засіданні так і не було встановлено, що відповідач є особою, яка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Не підтверджено належними доказами те, що до відповідача застосовувалися заходи впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративного стягнення, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. Саме лише твердження позивача про те, що відповідачка не займається вихованням дитини не є належним підтвердженням систематичної винної поведінки відповідача та ухилення матері від виконання батьківських обов`язків. Проживання матері окремо від дитини не може слугувати підставою для позбавлення батьківських прав. Варто зазначити, що факт проживання матері окремо від дитини та факт проживання дитини лише з батьком, не підтверджено жодним належним та допустимим доказом, зокрема актами обстеження умов проживання дитини. Обов`язковим елементом ухилення від виконання батьківських обов`язків, як підстава позбавлення батьківських прав, що передбачена п.2. ч.1 ст.164 СК України,може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні. Конвенція про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікована Верховною Радою України 27.02.1991 року і набула чинність для України 27.09.1991 року, визначає, що розлучення дитини з батьками може бути необхідним в якнайкращих інтересах дитини у виключних випадках, наприклад, коли батьки взагалі не піклуються про неї. У рішенні Європейського суду від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що при позбавленні батьківських прав суди повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Крім того, у даному рішенні Європейським судом звернуто увагу, що при вирішенні справ про позбавлення батьківських прав має бути встановлено відсутність поважних причин не виконання батьками батьківських обов`язків, які б виправдовували позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд зазначає, що висновок органу опіки та піклування є одним із доказів, який відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України оцінюється у взаємному зв`язку з іншими доказами у справі. Відповідно до ч. 6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Подібний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 16 лютого 2022 року справа № 742/710/19. Висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету П`ятихатської міської ради 279 від 2.10.2024 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] складений поверхнево і ґрунтується лише на заяві позивача та наданої ним нотаріально завіреної заяви відповідачки про відмову від своїх батьківських прав. Позиція матері дитини, яка у заяві висловила відмову від батьківських прав на дитину, органом опіки та піклування не досліджувалася, заходи впливу до матері не застосовувалися, мотиви такої поведінки не встановлювались. Щодо нотаріально посвідченої заяви відповідачки [PERSON] від 21.08.2024 про відмову від своїх батьківських прав на малолітню дитину [PERSON] та заяви про визнання позову суд зазначає наступне. Відповідно до частин другої, третьої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Отже, вказані заяви відповідача не можуть слугувати підставою для задоволення позову, оскільки відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства та не відповідає інтересам дитини. Вказана позиція висловлена в Постанові КЦС ВС від 10 листопада 2023 року у справі № 401/1944/22. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Оцінюючи докази в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позивачем не доведено те, що поведінка відповідача відносно своєї доньки є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, не довів та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення матері по відношенню до доньки батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачкою від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. Відсутні також докази ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків в частині матеріального забезпечення дитини. ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. В даній постанові суд касаційної інстанції підкреслив, що при позбавленні батьківських прав суду слід не тільки встановити ухилення від виконання батьківських обов`язків, а також чи попереджувався батько офіційно про необхідність змінити ставлення до дитини. Позиція Верховного Суду у даній справі базується, серед іншого, на рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України». З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, не було достовірно доведено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не встановлено обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення відповідача батьківських прав, у зв`язку з чим, слід відмовити в задоволенні позову. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено саме на позивача. На думку суду, позбавлення відповідача батьківських прав порушуватиме її права та не відповідатиме інтересам самої дитини, оскільки дитина залишиться без матері. Відсутність у дитини на цьому етапі життя психологічного зв`язку з матір`ю не виключає можливість налагодження між ними відносин у майбутньому. Приймаючи до уваги, що судом не встановлено фактів умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, вчинення нею будь-якого негативного психологічного тиску на свою дитину, спричинення дитині будь-якої моральної чи фізичної шкоди, тому суд не знаходить достатніх підстав, передбачених ст.164 СК України для позбавлення її батьківських прав, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України,судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed