Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін у справі. Позивач ТзОВ «ФК «АКСІЛІУМ-ФІНАНС», у порядку представництва, котре здійснює адвокатка Альховська І.Б., 19.02.2025 року, сформувавши документ у системі «Електронний суд», подав в Сколівський районний суд Львівської області позовну заяву, в якій просить ухвалити рішення про стягнення на свою користь з відповідачки [PERSON] заборгованості за укладеним нею з АТ «КРЕДОБАНК» кредитним договором № ПКК/146798 від 08.11.2021 року, у розмірі 46 742 грн. 76 коп.. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору за подання вищевказаної позовної заяви у розмірі 2\~422 грн. 40 коп., та витрат на правничу допомогу у розмірі 6\~000 грн., позивач ТзОВ «ФК «АКСІЛІУМ-ФІНАНС» при ухваленні рішення просить стягнути на свою користь з відповідачки [PERSON] .. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачкою [PERSON] було укладено з АТ «КРЕДОБАНК» 08.11.2021 року кредитний договір № ПKK/146798, за умовами котрого банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених цим кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Згідно з пунктів 4.1. і 4.2 цього кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки, за процентною ставкою 30,00% річних. Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), за ставкою, визначеною пунктом 4.1. цього кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього кредитного договору. Відповідачка [PERSON] як позичальник своїх зобов`язань за цим кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 08.11.2023 року, заборгованість за цим кредитним договором складала 34\~015 грн. 35 коп., в тому числі строкове тіло кредиту 10\~029 грн. 40 коп., прострочене тіло кредиту 12\~512 грн. 36 коп., строкові відсотки 00 грн, прострочені відсотки 11\~473 грн. 59 коп.. Поза тим, 08.11.2023 року у правовідносинах за вказаною заборгованістю була здійснена заміна кредитора у зобов`язанні з АТ «КРЕДОБАНК» на ТзОВ «ФК «МАРИН-ФІНАНС» на підставі договору факторингу. Боржницю [PERSON] було повідомлено про заміну кредитора в зобов`язанні досудовою вимогою щодо виконання договірних зобов`язань та повідомленням про заміну кредитора в зобов`язанні. 12.12.2024 року рішенням № 12/12/24-1 учасника ТзОВ «ФК «МАРИН-ФІНАНС» змінено найменування товариства на ТзОВ «ФК «АКСІЛІУМ ФІНАНС». Між тим, за період з 09.11.2023 року по 31.01.2025 року на суму заборгованості, відповідно до умов цього кредитного договору, нараховано відсотки за користування кредитом, зокрема станом на 31.01.2025 року 12\~727 грн. 41 коп.. Всього сума нарахованих відсотків за наведений вище період становить 12\~727 грн. 41 коп.. Загалом сума заборгованості за кредитним договором складає 46\~742 грн. 76 коп., - підсумовує зміст своєї позовної заяви ТзОВ «ФК «АКСІЛІУМ-ФІНАНС». Відповідачка [PERSON] у запропоновані судом строк та порядку відзив на позовну заяву ТзОВ «ФК «АКСІЛІУМ-ФІНАНС» до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором, не подала, хоча в силу положень ч. 6 ст. 272 ЦПК України, ухвала судді про прийняття вищевказаної позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у цивільній справі від 20.02.2025 року вважається такою, що їй вручена 15.03.2025 року, що підтверджується довідкою про причини повернення/досилання АТ «УКРПОШТА». Втім, відповідачка [PERSON] свою позицію у цій справі із обґрунтуванням її необхідними доказами не навела. Інших передбачених ЦПК України заяв по суті справи від її учасників до Сколівського районного суду Львівської області не надходило. Заяви та клопотання учасників справи. АТ «КРЕДОБАНК» на виконання ухвали суду від 21.04.2025 року в частині витребування доказів, засобами поштового зв`язку скеровано суду рух коштів (виписки) по рахунку [NUMBER] за період з 08.11.2021 року по 07.11.2023 року, та розрахунок боргу по кредитному договору № ПКК/146798 від 08.11.2021 року, що зареєстровано в діловодстві суду 02.05.2025 року за вх. № 2936. Позивачем ТзОВ «ФК «АКСІЛІУМ-ФІНАНС» 12.05.2025 року, сформувавши документ в системі «Електронний суд», подано на виконання ухвали суду від 21.04.2025 року в частині витребування доказів, клопотання, яким надано суду рух коштів (виписку) по рахунку [NUMBER] за період з 08.11.2021 року по 07.11.2023 року, та розрахунок заборгованості за кредитним договором № ПКК/146798 від 08.11.2021 року. Інших заяв та/чи клопотань від учасників цієї справи, котрі б залишалися не вирішеними у визначеному чинним ЦПК України порядку, до Сколівського районного суду Львівської області, не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Оскільки відповідачкою у позовній заяві вказаний фізична особа, яка не має статусу підприємця, то суддею, у відповідності до положень ч. 8 ст. 187 ЦПК України, з метою\~визначення підсудності, 20.02.2025 року вжито заходів для отримання інформації з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване\~місце проживання\~(перебування)\~такої фізичної\~особи відповідачки [PERSON] .. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 20.02.2025 року,\~з-поміж\~іншого,вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд цивільної справи визначено провести у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та інших учасників справи, без проведення судового засідання протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття у ній провадження. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 21.04.2025 року продовжено судовий розгляд цієї справи у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, за наявними у цій справі матеріалами. Одночасно, витребувано від АТ «КРЕДОБАНК» виписку по банківському рахунку [NUMBER] , що належить відповідачці [PERSON] , за період з 08.11.2021 року по 08.11.2023 року, а також деталізований розрахунок суми всіх видів заборгованості відповідачки [PERSON] по кредиту, відсотках, пені, штрафу, комісій, будь-яких інших видах нарахувань, з вказівкою періодів нарахування та проведення сплати відповідачкою відповідних платежів чи будь-яких платежів, згідно яких вбачається строки прострочення відповідних грошових зобов`язань згідно умов сукупного кредитного договору № ПКК/146798 від 08.11.2021 року. Також витребувано від позивача ТзОВ «ФК «АКСІЛІУМ-ФІНАНС» виписку/відомості по переданому праву грошової вимоги до відповідачки [PERSON] , за період з 09.11.2023 року по 31.01.2025 року, а також деталізований розрахунок суми всіх видів заборгованості відповідачки [PERSON] по кредиту, відсотках, пені, штрафу, комісій, будь-яких інших видах нарахувань (по строковому тілу, простроченому тілу, строковим відсоткам, простроченим відсоткам, з посиланням на відповідний пункт сукупного кредитного договору за явим таке нарахування здійснено), з вказівкою періодів нарахування та проведення сплати відповідачкою відповідних платежів чи будь-яких платежів, згідно яких вбачається строки прострочення відповідних грошових зобов`язань згідно умов сукупного кредитного договору № ПКК/146798 від 08.11.2021 року. Інші процесуальні дії у цій справі Сколівським районним судом Львівської області не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до\~ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950\~року,\~яка є\~невід`ємною частиною\~національного законодавства\~держави Україна,\~кожна людина\~при визначенні\~її громадянських\~прав і\~обов`язків має\~право на\~справедливий судовий\~розгляд.\~ Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~4,\~ч.\~1\~ст.\~5\~ЦПК України,\~кожна особа\~має право\~у порядку,\~встановленим цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів,\~а суд,\~здійснюючи правосуддя,\~захищає права,\~свободи та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права та\~інтереси юридичних\~осіб,\~державні та\~суспільні інтереси\~у спосіб,\~визначений законом\~або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.\~81\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно з частин 2, 3 та 8 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Дотримуючись положень\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав ТзОВ «ФК «АКСІЛІУМ-ФІНАНС» за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, а також причетність до порушення таких його прав відповідачки [PERSON] , встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів. Судом встановлено, що відповідачкою [PERSON] з АТ «КРЕДОБАНК» 08.11.2021 року було укладено кредитний договір № ПKK/146798, за умовами котрого банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Згідно з пунктів 4.1. і 4.2. цього кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки, за процентною ставкою 30,00% річних. Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), за ставкою, визначеною пунктом 4.1. цього кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього кредитного договору. На підтвердження укладення кредитного договору позивачем ТзОВ «ФК «АКСІЛІУМ-ФІНАНС» надано анкету-заяву № 146798 від 08.11.2021 року, додаток про відкриття кредитної лінії № ПKK/146798 від 08.11.2021 року до заяви-договору № 26207011549932/980/РКО від 16.07.2021 року, додаток від 08.11.2021 року до заяви-договору № 26207011549932/980/РКО від 16.07.2021 року та додаток від 20.11.2023 року до заяви-договору № 26207011549932/980/РКО від 16.07.2021 року. Відповідно до наданого додатку про відкриття кредитної лінії № ПKK/146798 від 08.11.2021 року до заяви-договору № 26207011549932/980/РКО від 16.07.2021 року, термін (строк) кредитної лінії до 07.11.2024 (включно), максимальний ліміт кредитної лінії 200 000 грн., розмір процентів за кредитним договором 30,00% річних, орієнтовна реальні річна процентна ставка 46,09 % річних (копії містяться у справі, а. с. 10-21). Згідно з виписки АТ «КРЕДОБАНК» по особовим рахункам з 08.11.2021 року по 07.11.2023 року, відповідачка [PERSON] активно користувалась відкритою кредитною лінією в банку, так, зокрема, нею за вказаний період було здійснено безліч транзакцій на загальну суму 721\~041 грн. 73 коп.. Як вбачається з розрахунку АТ «КРЕДОБАНК» заборгованості за договором кредиту № ПKK/146798 від 08.11.2021 року відповідачки [PERSON] станом на 07.11.2023 року, відповідачці [PERSON] було нараховано 11\~473 грн. 59 коп. відсотків, при цьому за звітний період з 30.11.2021 року по 07.11.2023 року нею було погашено заборгованість в межах встановленого ліміту на суму 16\~122 грн. 03 коп. і 877 грн. 97 коп. сплачено відсотків, таким чином, правовідносини, що виникли за цим договором, беззаперечно були реальними, втім, відповідачка [PERSON] відмовилась від взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 07.11.2023 року в неї виникла заборгованість у розмірі 34\~015 грн. 35 коп. (копії містяться у справі, а. с. 58-144). 08.11.2023 року у правовідносинах за вказаною заборгованістю була здійснена заміна кредитора у зобов`язанні з АТ «КРЕДОБАНК» на ТзОВ «ФК«МАРИН-ФІНАНС» на підставі договору факторингу, таким чином, відступлено права грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами, за умовами якого ТзОВ «ФК«МАРИН-ФІНАНС» набув право грошової вимоги, серед інших, до відповідачки [PERSON] за кредитним договором № ПKK/146798 від 08.11.2021 року. Згідно з додатком № 1 до договору факторингу АТ «КРЕДОБАНК» відступило ТзОВ «ФК«МАРИН-ФІНАНС» грошову вимогу до відповідачки [PERSON] за кредитним договором № ПKK/146798 від 08.11.2021 року на суму заборгованості 34\~015 грн. 35 коп. (копії містяться у справі, а. с. 23-24). В подальшому, 12.12.2024 року рішенням № 12/12/24-1 було змінено найменування ТзОВ «ФК «МАРИН-ФІНАНС» на ТзОВ «ФК «АКСІЛІУМ ФІНАНС». Відповідачку [PERSON] як боржницю було повідомлено про заміну кредитора в зобов`язанні досудовою вимогою щодо виконання договірних зобов`язань та повідомленням про заміну кредитора в зобов`язанні. Відповідно до розрахунку позивача ТзОВ «ФК «АКСІЛІУМ ФІНАНС» заборгованості за період з 02.11.2020 року по 31.01.2025 року за кредитним договором № ПKK/146798 від 08.11.2021 року становить 46\~742 грн. 76 коп., з яких 10\~029 грн. 40 коп. сума заборгованості за тілом кредиту (строкова), 12\~512 грн. 36 коп. сума заборгованості за тілом кредиту (прострочена), 11\~473 грн. 59 коп. сума заборгованості за відсотками (прострочена), 12\~727 грн. 41 коп. сума нарахованих відсотків за період з 09.11.2023 року по 31.01.2025 року. Відтак, позивач ТзОВ «ФК «АКСІЛІУМ ФІНАНС», з урахування передачі права вимоги за укладеним договором факторингу, виконав свої\~зобов`язання,\~надавши відповідачці\~ [PERSON] \~кошти закредитним договором у встановленому в цьому договорі розмірі та на узгоджених між ними умовах, однак остання в подальшому в односторонньому порядку відмовилася від виконання взятих на себе зобов`язань у наведеній частині, у зв`язку з чим допустила спірну заборгованість. При цьому, розмір спірної заборгованості за вищевказаним договором відповідачкою [PERSON] не спростовано, своїх розрахунків не наведено та суду не було подано. Релевантні норми і джерела права, застосовані судом при ухваленні рішення. Встановлені судом цивільні правовідносини щодо порушення боржником грошового зобов`язання й застосування кредитором відповідних наслідків цього, у тому числі й за кредитним договором, у тому числі й новим кредитором, регулюються\~Конституцією України,\~Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року й протоколами до неї, Цивільним кодексом\~України (надалі ЦК України), Законами України «Про електронну комерцію», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про захист прав споживачів», «Про споживче кредитування», іншими актами цивільного законодавства. Так,\~згідно з\~положеннями ст.\~8\~Конституції України,\~в Україні\~визнається і\~діє принцип\~верховенства права. За змістом ч. 2 ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, з-поміж іншого, договори та інші правочини. Згідно з частинами 1, 2\~ст. 207 ЦК України,\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 509 ЦК України,\~зобов`язанням є\~правовідношення,\~в якому\~одна сторона\~(боржник)\~зобов`язана вчинити\~на користь\~другої сторони\~(кредитора)\~певну дію\~(передати\~майно,\~виконати роботу,\~надати послугу,\~сплатити гроші\~тощо)\~або утриматися\~від вчинення\~певної дії\~(негативне\~зобов`язання),\~а кредитор\~має право\~вимагати від\~боржника виконання\~його обов`язку.Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~у ст. 11\~цього Кодексу. Системний аналіз статей\~524-526,\~533-535\~ЦК України\~дає підстави стверджувати про те, що грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Порушенням зобов`язання, як встановлено у ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України,\~публічним є договір, в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за\~законом\~надані відповідні пільги. Згідно ч. 1 ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В силу ч. 1 ст. 1054 ЦК України,\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України,\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~ст. 1056-1 ЦК України,\~розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Слід зазначити, що поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст. Так, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (ч. 3 ст. 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Своєю чергою, поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у ст. 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Відповідно до статей 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно з ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ст. 1079 ЦК України). Узагальнена оцінка доводів та аргументів за результатами розгляду цієї справи. Вочевидь, між сторонами у справі (з урахуванням договору факторингу) було досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору № ПKK/146798 від 08.11.2021 року, такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК України, створює презумпцію його правомірності, у зв`язку з чим такий договір, згідно зі ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів ст. 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов цього договору, натомість відповідачка [PERSON] не виконала зобов`язань за цим договором, допущену заборгованість нею у встановленому порядку та сумі не погашено. Резюмуючи, суд висновує, що позовні вимоги ТзОВ «ФК «АКСІЛІУМ-ФІНАНС», сформовані про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають задоволенню. Відтак, з відповідачки [PERSON] на користь позивача ТзОВ «ФК «АКСІЛІУМ ФІНАНС» підлягає до стягнення заборгованість в загальній сумі 46 742 грн. 76 коп.. При цьому судом також було враховано, що розмір спірної заборгованості за вказаним договором відповідачкою [PERSON] не спростовано, своїх розрахунків нею не наведено та суду не було подано. Щодо розподілу судових витрат у справі. Відповідно до ч. 1, пунктів 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом\~частин 1,\~2\~ст.\~141\~ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті позивачем ТзОВ «ФК «АКСІЛІУМ-ФІНАНС» судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру у розмірі 2 422 грн. 40 коп. які підтверджується відповідною випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають до стягнення на користь зазначеного позивача з відповідачки [PERSON] , пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто у повному обсязі. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн. позивач ТзОВ «ФК\~«АКСІЛІУМ-ФІНАНС»\~ надав суду: договір про надання правничої допомоги від 24.01.2025 року за № 24/01/25; акт про надання правової допомоги № 1 від 27.01.2025 року, відповідно до якого загальна вартість, наданих адвокатом послуг складає 6 000 грн.; ордер адвоката; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю. У додатковій постанові Верховного Суду від 08.09.2021 року за єдиним унікальним номером судової справи 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч. 4 ст. 137 ЦПК України. При цьому, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року за єдиним унікальним номером судової справи 922/1964/21 зроблено висновок про те, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Відповідачкою [PERSON] не надано суду заперечення щодо витрат позивача ТзОВ «ФК\~«АКСІЛІУМ-ФІНАНС» на правничу допомогу у розмірі 6 000 грн., водночас, суд враховуючи принцип співмірності таких витрат вважає, що витрати на правову допомогу у даній конкретній справі належить обмежити до 4\~670 грн., що становить 10 % від ціни позову, які стягнути на користь зазначеного позивача з відповідачки [PERSON] . Доказів понесення сторонами інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: approved