Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] обґрунтування позову зазначає, що їх шлюб було зареєстровано 23 січня 2024 року. Від спільного подружнього життя сторони дітей не мають. Спільне життя у сторін не склалося, причиною цьому стало те, що у них відсутні спільні інтереси та взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги один до одного, що призвело до виникнення конфліктів, суперечок, спільного господарства не ведуть. Сторони не проживають разом однією сім`єю та не підтримують шлюбно-сімейні відносини. Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно та поновлена бути не може. Подальше перебування у шлюбі суперечить його інтересам. Позивач у судове засідання не з`явився, надавши заяву, у якій просить здійснити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву, у якому просить здійснити розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Частиною 3\~статті 211\~ЦПК\~України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 січня 2024 року, який зареєстровано Конотопським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 26, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Згідно з ч. 3, 5 ст.\~56\~СК України кожен з\~подружжя має\~право припинити\~шлюбні відносини.\~Примушування до\~збереження шлюбних\~відносин є\~порушенням права\~дружини,\~чоловіка\~на\~свободу\~та\~особисту\~недоторканність\~і\~може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Частиною 1 статті 104\~СК\~України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ч. 3 ст.\~105\~СК\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є неможливим. Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Зберегти сім`ю сторін не уявляється можливим, тому що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, шлюбно-сімейні відносини припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, яка не бажає перебувати у шлюбі, тому шлюб необхідно розірвати. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Основною засадою шлюбу є вільна згода чоловіка та жінки на перебування у шлюбних відносинах. Відповідно, ключовим в даній категорії справ є наявність волевиявлення позивача на розірвання шлюбу з відповідачем. Суд встановив, що сімейне життя позивача та відповідача не склалось, шлюбно-сімейні відносини сторін припинено, розірвання шлюбу відповідає інтересам сторін. Обставин, які б свідчили, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. Суд також не встановив обставин, які б свідчили про відсутність права пред`явити позов про розірвання шлюбу (ч. 2 ст. 110 СК). Подальше збереження шлюбу порушуватиме засади його добровільності та суперечитиме інтересам сторін. Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн та, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 50% від суми сплаченого судового збору, а саме 605,60 грн і вирішується питання про повернення позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору.

Outcome: approved