Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

[PERSON] в особі представника - адвоката Рябченко К.П. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його батьком дитини [PERSON] , [INFO] , мотивуючи тим, що в період з лютого 2020 року по 14.06.2022 року перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, після чого [INFO] у них народився син [PERSON] . На момент народження дитини сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі, тому при народженні був зареєстрований на дошлюбне прізвище позивачки. Дитина народилася на території Грузії, реєстрацію було здійснено органом АРДС Служба цивільного реєстру Імереті 06.08.2021 року, актовий запис № 68211003471. Після повернення з-за кордону на територію України 14.06.2022 року сторони зареєстрували шлюб. Задля підтвердження факту батьківства відповідача до [PERSON] був проведений тест на батьківство, результат якого складає 99,999999 %. За таких обставин просила визнати [PERSON] батьком [PERSON] та зобов`язати Відділ ДРАЦС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , зазначивши батьком [PERSON] , [INFO] , а також видати нове свідоцтво про народження на ім`я [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 13.03.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено справу до підготовчого засідання на 08.04.2025 року, 09.00 годину. 17.03.2025 року від начальника Первомайського відділу ДРАЦС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Обертун О. надійшли пояснення по суті справи, в яких вона зазначила, що станом на 14.03.2025 року між Україною та Грузією діє двосторонній договір про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах. Правовідносини між позашлюбною дитиною та її матір`ю і батьком визначаються законодавством Договірної сторони, громадянином якої є дитина. Оскільки законодавством України визначено, що зміни до актового запису цивільного стану вносяться, зокрема, на підставі рішення суду про визнання батьківство, відділом ДРАЦСу за місцем зберігання відповідного актового запису, то Первомайський відділ ДРАЦС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) є неналежною третьою особою в наданій справі, а отже заявлена вимога про зобов`язання внести зміни саме Первомайським відділом ДРАЦСу не підлягає задоволенню. Просила розглянути справу у відсутність представника відділу ДРАЦС, у вирішенні справи поклалась на розсуд суду. Ухвалою суду від 08.04.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження на 09.05.2025 року, 08:30 годину. 08.05.2025 року від відповідача надійшла заява, в якій він зазначив, що позов визнає, не заперечує проти задоволення позовних вимог, просив розглянути справу в його відсутність. 09.05.2025 року представник позивачки Рябченко К.П. надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу в її та позивачки відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи. Сторонами, їх представниками не подано будь-яких інших заяв і клопотань по суті позовних вимог. Вирішуючи справу на основі наданих сторонами та отриманих на запит суду письмових доказів, враховуючи позиції сторін, їх представників, викладені в адресованих суду письмових заявах по суті спору, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до принципу диспозитивності, закріпленого у статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підстави вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування покладено на сторони спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі № 450/1686/17). Судом встановлено, що за період спільного проживання у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . [INFO] у м. Кутаїсі, Грузія народився [PERSON] , матір`ю якого зазначена [PERSON] , в графі батько не зазначено нічого, що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 25.08.2021 року АРДС Служба цивільного реєстру Імереті, актовий запис № 68211003471, переклад якого з грузинської мови на українську мову здійснений перекладачем [PERSON] , справжність підпису перекладача засвідчена 28.10.2021 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ємельяновою І.Г., зареєстровано в реєстрі за № 14060 (а.с.10). Між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб 14.06.2022 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Первомайську Первомайського району Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 271, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.12). Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». З копії довідки про склад сім`ї від 17.05.2024 року вбачається, що позивачка, відповідач, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають разом за адресою: [ADDRESS] (а.с.21). Копією довідки квартального комітету № 47 [PERSON] від 16.05.2024 року (а.с.20), а також письмовими поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] від 28.05.2024 року (а.с.22-26) підтверджується той факт, що позивачка та відповідач проживають разом та ведуть спільне господарство з лютого 2020 року. Разом з ними проживають троє неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . За таких обставин факт перебування сторін у фактичних шлюбних відносинах підтверджується вищезазначеними документами та не оспорюється відповідачем. Відповідач бажає встановити своє батьківство відносно дитини [PERSON] - сина [PERSON] , так як вважає себе його біологічним батьком, на підтвердження чого надано результат аналізу ДНК на батьківство № 44701 від 07.10.2024 року, відповідно до якого ймовірність батьківства [PERSON] , [INFO] , щодо дитини [PERSON] , [INFO] , складає 99,999999 % (а.с.13-16). Судом встановлено, що на момент народження [PERSON] позивачка з відповідачем не перебували в зареєстрованому шлюбі. [PERSON] народився закордоном в Грузії, відповідач був відсутній в місці народження [PERSON] . Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідач позов визнав повністю. Відповідно до ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільно-процесуального кодексу України. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. За таких обставин, приймаючи до уваги визнання відповідачем батьківства відносно дитини - [PERSON] , [INFO] , суд вважає позовну вимогу про визнання батьківства законною, обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню. Разом з тим, друга заявлена позовна вимога, в якій позивачка просила зобов`язати Відділ ДРАЦС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , зазначивши батьком [PERSON] , [INFO] , а також видати нове свідоцтво про народження на ім`я [PERSON] , [INFO] , не підлягає задоволена з наступних підстав. Відповідно до ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 за № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п.п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 за № 96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п.п.2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Згідно з абз.1 ч.1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. Відповідно до абз.1 ч.4 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. Відповідно до ч.6 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану. За таких обставин, наявність рішення суду про визнання батьківства є підставою для внесення змін до актового запису цивільного стану, а враховуючи те, що такі зміни вносяться відділом ДРАЦС за місцем зберігання відповідного актового запису, відділ ДРАЦС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не є компетентним органом, до повноважень якого віднесено внесення змін до зазначеного актового запису про народження, а тому заявлена вимога про зобов`язання внести відповідні зміни відділом ДРАЦС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню. Про відшкодування судових витрат позивачем не заявлено.

Outcome: partial