Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

У березні 2024 року [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просить: - виділити у власність [PERSON] частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , що складається: веранда 2-1 площею 5,8 кв.м., коридор 2-2 площею 2,4 кв.м., санвузол 2-3 площею 2,7 кв.м., кухня 2-4 площею 7,8 кв.м., житлова кімната 2-5 площею 7,5 кв.м., житлова кімната 2-6 площею 16,9 кв.м. та господарських будівель і споруд: вбиральня літ. Д, частина огорожі № 2 довжиною 10,2 м, ворота з хвірткою № 3, огорожа № 4. - припинити право спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] в частині виділеної у власність [PERSON] частини домоволодіння. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником 1/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , інші частини будинку належать [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , зокрема: 58/150 частини - [PERSON] , 9/50 частини - [PERSON] , 1/10 частини - [PERSON] . Як зазначає позивач, між співвласниками виникають спори про порядок користування і володіння житловим будинком, а угоди про спосіб виділення частки кожного співвласника із загального майна не досягнуто. Позивач користується такими приміщеннями будинку: веранда 2-1 площею 5,8 кв.м., коридор 2-2 площею 2,4 кв.м., санвузол 2-3 площею 2,7 кв.м., кухня 2-4 площею 7,8 кв.м., житлова кімната 2-5 площею 7,5 кв.м., житлова кімната 2-6 площею 16,9 кв.м., а також користується господарськими будівлями та спорудами, а саме: вбиральня літ. Д, частина огорожі № 2 довжиною 10,2 м, ворота з хвірткою № 3, огорожа № 4. Такий порядок користування будинком встановився за часів проживання спадкодавця позивача - [PERSON] . Відповідно до висновка судового експерта Лісниченка Сергія Васильовича № 24255 від 08 березня 2024 року за результатами проведення будівельно-технічного дослідження, замовленого позивачем, - з технічної точки зору виділ приміщень житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , а саме: веранда 2-1 площею 5,8 кв.м., коридор 2-2 площею 2,4 кв.м., санвузол 2-3 площею 2,7 кв.м., кухня 2-4 площею 7,8 кв.м., житлова кімната 2-5 площею 7,5 кв.м., житлова кімната 2-6 площею 16,9 кв.м., а також господарських будівель та споруд: вбиральня літ. Д, частина огорожі № 2 довжиною 10,2 м, ворота з хвірткою № 3, огорожа № 4, що в цілому становлять 1/3 частину зазначеного будинку та належать на праві спільної часткової власності [PERSON] , можливий. З огляду на викладене позивач просить суд виділити йому в натурі 1/3 частину житлового будинку відповідно до вказаного висновку експерта. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 березня 2024 року справу передано на розгляд судді Якусику О.В. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 01 квітня 2024 року позовну заяву залишено без руху. 12 квітня 2024 року від позивача надійшла заява на виконання вимог ухвали суду про залишення позову без руху. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 23 квітня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 753/5231/24 за цим позовом за правилами загального позовного провадження, призначено у справі підготовче судове засідання 21 травня 2024 року. У судове засідання 21 травня 2024 року відповідачі не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, заяв, клопотань не подавали. 21 травня 2024 року розгляд справи відкладено на 18 червня 2024 року. 11 червня 2024 року позивач подав додаткові письмові пояснення по суті спору. 12 червня 2024 року [PERSON] подала до суду клопотання, в якому просила відкласти розгляд справи з метою підготовки відзиву на позовну заяву та повідомила про її перебування у відрядженні у період з 17 по 21 червня 2024 року. 18 червня 2024 року розгляд справи відкладено на 16 липня 2024 року. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 16 липня 2024 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 25 вересня 2024 року. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 25 вересня 2024 року клопотання відповідача [PERSON] про повернення до стадії підготовчого провадження у справі № 753/5231/24 задоволено, ухвалено повернутися до стадії підготовчого провадження у справі № 753/5231/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виділ частки домоволодіння, задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано у Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори відомості із спадкового реєстру щодо спадкової справи, відкритої після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 12 листопада 2024 року відкладено підготовче засідання на 07 січня 2025 року, витребувано у Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори відомості із спадкового реєстру щодо спадкової справи, відкритої після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] . 28 листопада 2024 року від Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори надійшла копія інформаційної довідки. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 07 січня 2025 року відкладено підготовче засідання на 19 лютого 2025 року, витребувано у Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, зведеної після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] ; Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» копію інвентаризаційної справи по домоволодінню за адресою: [ADDRESS] . 30 січня 2025 року від Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори надійшла спадкова справа, відкрита після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , з матеріалів якої слідує, що спадщину після смерті [PERSON] , в т.ч. і частку у житловому будинку [ADDRESS] , прийняли відповідачі [PERSON] , якій видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 58/300 часток цього будинку, та [PERSON] . 31 січня 2025 року від Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» надійшли витребувані судом документи. 10 лютого 2025 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення, у яких він просить суд не брати до уваги технічний паспорт наданий КП КМР «КМ БТІ», оскільки він містить застарілу інформацію за 2011 рік, натомість враховувати поданий позивачем технічний паспорт від 10 червня 2022 року, який є актуальним. Щодо виділу позивачу у власність частину огорожі № 2 довжиною 10,2 м, ворот з хвірткою № 3, огорожу № 4, представник позивача зазначив, що відповідно до свідоцтва про спадщину за законом від 29 вересня 2022 року позивач набув право в тому числі на спорудження під № 1-3, 4, 6, I- IV, якими відповідно до наданого позивачем технічного паспорту є: спорудження № 1 - ворота з хвірткою висотою 1,7 м., спорудження № 2 - огорожа висотою 1,7 м., спорудження № 3 - ворота з хвірткою висотою 1,7 м., спорудження № 4 - огорожа висотою 1,55 м., виділ яких відповідно до висновку експерта є технічно можливим і не призводить до виникнення порушень вимог нормативної документації в галузі будівництва. Як вказує позивач він просить виділити йому у власність частину успадкованих споруджень, серед яких частина огорожі № 2 якраз знаходиться навпроти частини будинку, що просить виділити Позивач, ворота з хвірткою №3 - це вхід до частини будинку, що просить виділити позивач, а огорожа № 4 знаходиться зі сторони частини будинку, що просить виділити позивач. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 19 лютого 2025 року закрито провадження у справі в частині вимог до відповідача - [PERSON] . Ухвалою суду від 19 лютого 205 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 31 березня 2025 року. 31 березня 2025 року представник [PERSON] - адвокат Козін В.М. подав додаткові пояснення у справі, у яких просить не брати до уваги наведені позивачем обставини щодо виділу йому огорожі і воріт, так як виділення позивачу цих об`єктів неможливо до вирішення питання щодо розподілу земельної ділянки, оскільки вони є елементами огорожі, що визначать межі земельної ділянки, яка знаходиться у спільні сумісній власності позивача і відповідачів і призначена для обслуговування домоволодіння. 31 березня 2025 року розгляд справи відкладено на 01 травня 2025 року. 28 квітня 2025 року представник позивача подав заперечення на додаткові пояснення представника відповідача. У поданих 01 травня 2025 року зауваженнях на вказані заперечення представник відповідача просив їх не враховувати під час ухвалення судового рішення, оскільки питання порядку користування земельною ділянкою виходять за межі предмету спору у цій справі. Відповідач [PERSON] у судові засідання не з`явилася, явку уповноваженого представника не забезпечила, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Інформація про стан розгляду справи викладалась у відповідних процесуальних документах - ухвалах суду, які, відповідно до приписів Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень України оприлюднювались у цьому Реєстрі. Окрім того інформація про стан дату і час розгляду справи була розміщена на офіційному веб-сайті Судової влади України. Відповідач не скористалася своїм процесуальним правом, передбаченим статтями 174, 178 ЦПК України та не направила суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову. Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Частиною першою статті 2 ЦПК України закріплено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України). Як визначено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом, передбаченим статями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Як слідує з матеріалів справи, позивач після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , є власником 1/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про спадщину за законом, виданим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л.І. 29 вересня 2022 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1303. Відповідно до вказаного свідоцтва про право на спадщину житловий будинок дерев`яний, обкладений гіпс. плитами, житловою площею 83,00 кв.м., загальною площею 130,4 кв.м., позначений в плані літерою А, та слідуючі господарські побудови: сарай під літ. В, вбиральня під літ. Г, вбиральня під літ. Д, душ під літ. Е, гараж під літ. Ж, спорудження під № 1-3, 4, 6, I-IV. Загальна площа 1/3 частини житлового будинку становить 43,1 кв.м., житлова площа - 24,4 кв.м. Згідно з технічним паспортом, виготовленим Київським міським бюро технічної інвентаризації станом на 10 червня 2022 року: спорудження №1 - ворота з хвірткою висотою 1,7 м.; спорудження №2 - огорожа висотою 1,7 м.; спорудження №3 - ворота з хвірткою висотою 1,7 м.; спорудження № 4 - огорожа висотою 1,55 м. Загальна площа будинку становить 135,5 кв. м., житлова площа 83,0 кв. м. Як слідує з ухвали Апеляційного суду міста Києва від 16 жовтня 2014 року у справі № 22-ц/796/11159/2014 відповідно до технічного паспорту від 29 вересня 2006 року, складеного Київським міським БТІ, житловий будинок під літ. А фактично складається з чотирьох квартир, які мають кожна окремий вихід та складаються з таких приміщень: квартира [ADDRESS] двокімнатна (користувач [PERSON] ): тамбуру 1-1 площею 0,8 кв.м; коридору 1-2 площею 5,6 кв.м; кухні 1-3 площею 9,8 кв.м; житлової кімнати 1-4 площею 17,2 кв.м; житлової кімнати 1-5 площею 8,8 кв.м.; квартира [ADDRESS] двокімнатна (користувач [PERSON] ): веранди 2-1 площею 5,8 кв.м; коридору 2-2 площею 2,4 кв.м; санвузла 2-3 площею 2,7 кв.м; кухні 2-4 площею 7,8 кв.м; житлової кімнати 2-5 площею 7,5 кв.м; житлової кімнати 2-6 площею 16,9 кв.м.; квартира [ADDRESS] двокімнатна (користувач [PERSON] ): тамбур 3-1 площею 2,1 кв.м; кухні 3-2 площею 8,5 кв.м; житлової кімнати 3-3 площею 13,9 кв.м; житлової кімнати 3-4 площею 7,3 кв.м.; квартира [ADDRESS] однокімнатна (користувач [PERSON] ): кухні 4-1 площею 2,3 кв.м; житлової кімнати 4-2 площею 11,4 кв.м. Як зазначено у висновку експерта № 24255 від 08 березня 2024 року за результатами проведення будівельно-технічного дослідження, з технічної точки зору виділ приміщень житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , а саме: веранда 2-1 площею 5,8 кв.м., коридор 2-2 площею 2,4 кв.м., санвузол 2-3 площею 2,7 кв.м., кухня 2-4 площею 7,8 кв.м., житлова кімната 2-5 площею 7,5 кв.м., житлова кімната 2-6 площею 16,9 кв.м., а також господарських будівель та споруд: вбиральня літ. Д, частина огорожі № 2 довжиною 10,2 м, ворота з хвірткою № 3, огорожа № 4, що в цілому становлять 1/3 частину зазначеного будинку та належать на праві спільної часткової власності [PERSON] , можливий. При цьому зазначений виділ не призводить до виникнення порушень вимог нормативної документації в галузі будівництва. Як зазначає позивач, підставою для звернення до суду стало те, що між ним та відповідачами виникають спори про порядок користування і володіння житловим будинком, а угоди про спосіб виділення частки кожного співвласника із загального майна не досягнуто. При цьому позивач фактично користується такими приміщеннями будинку: веранда 2-1 площею 5,8 кв.м., коридор 2-2 площею 2,4 кв.м., санвузол 2-3 площею 2,7 кв.м., кухня 2-4 площею 7,8 кв.м., житлова кімната 2-5 площею 7,5 кв.м., житлова кімната 2-6 площею 16,9 кв.м., а також користується господарськими будівлями та спорудами, а саме: вбиральня літ. Д, частина огорожі № 2 довжиною 10,2 м, ворота з хвірткою № 3, огорожа № 4, які і просить виділити йому в натурі, вказуючи, що такий порядок користування будинком встановився за часів проживання спадкодавця позивача - [PERSON] . Частиною першою статті 41 Конституції України закріплено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (частина четверта статті 41 Конституції України). Відповідно до частини першої статті 317, частини першої статті 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною другою статті 355 ЦК України визначено, що майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (частина четверта статті 355 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з частиною третьою статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності (стаття 361 ЦК України). Положенням статті 364 ЦК України закріплено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною третьою цієї статті визначено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Водночас статтею 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. За таких обставин, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про поділ спільного майна та/або виділ у натурі частки із спільного майна, позивач має право на звернення до суду за захистом свого права, шляхом виділу у натурі своєї частки із майна, що є у спільній частковій власності. Подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (стаття 183 ЦК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 286/3653/18 зроблено висновок, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено частиною другою статті 77 ЦПК України. Згідно з частиною першою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Як встановлено частиною п`ятою статті 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Частиною першою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. За змістом роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наведених в пункті 14 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», об`єкт нерухомого майна, який є спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі (виділу частки з нього), якщо можливо виділити сторонам ізольовані приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі приміщення або які можна переобладнати в такі. Позивач як співвласник домоволодіння має право на виділ у натурі його частки із спільного майна та на підтвердження технічної можливості виділу його частки відповідно до її розміру надав Висновок судового експерта [PERSON] № 24255 від 08 березня 2024 року. Відповідачі заперечень проти вказаного висновку не надали. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позову та виділення [PERSON] в натурі частки із спільного майна, а саме 1/3 частини домоволодіння, за адресою: [ADDRESS] , що складається: веранда 2-1 площею 5,8 кв.м., коридор 2-2 площею 2,4 кв.м., санвузол 2-3 площею 2,7 кв.м., кухня 2-4 площею 7,8 кв.м., житлова кімната 2-5 площею 7,5 кв.м., житлова кімната 2-6 площею 16,9 кв.м. та господарських будівель і споруд: вбиральня літ. Д, частина огорожі № 2 довжиною 10,2 м, ворота з хвірткою № 3, огорожа № 4. Заперечення відповідача-2 щодо виділу позивачеві огорожі і воріт, виділення яких на його думку неможливо до вирішення питання щодо розподілу земельної ділянки, суд відхиляє, оскільки відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 вересня 2022 року позивач набув право в тому числі і на вказані об`єкти (входять до споруджень під № 1-3, 4, 6, I-IV), виділ яких відповідно до висновку експерта є технічно можливим, ці об`єкти знаходяться навпроти і зі сторони тієї частини будинку, яку просить виділити позивач, що також відповідає раніше встановленому порядку користування земельною ділянкою. Водночас,

Outcome: partial