Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

В квітні 2025 року заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті залишилась спадщина, яка складається із житлового будинку в [ADDRESS] , належного їй на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 06 листопада 1992 року державним нотаріусом Томашпільської нотаріальної контори, за реєстром № 1632. На даний час він не може оформити вищезазначене майно та реалізувати свої спадкові права, оскільки у свідоцтві про право на спадщину прізвище матері зазначено як " [PERSON] ", замість вірного " [PERSON] ", він змушений звернутися до суду з цією заявою, в якій просить встановити факт належності свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 11 квітня 2025 року відкрито провадження у даній справі і справу призначено до судового розгляду. В судове засідання представник заявника [PERSON] - адвокат Семко В.М. не з`явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, заяву підтримує та просить її задовольнити. Представник Томашпільської селищної ради в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій просить справу розглянути без представника селищної ради, не заперечує у задоволенні заяви. Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст. 247ЦПК України не здійснювалося. Суд, розглянувши заяву заявниці [PERSON] , дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципудиспозитивності цивільного судочинства(ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.5 ч.2ст.293 ЦПК Українисуд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення , зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення`при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Судом встановлено, що [INFO] в с. Пилипи-Борівські померла [PERSON] (а.с.6). Матір`ю заявника [PERSON] є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5). З копії свідоцтва про право на спадщину від 6 листопада 1992 року видно, що спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] є дочка [PERSON] (а.с.7). З довідки № 87 від 27 березня 2025 року виданої Пилипи-Борівським старостинським округом Тульчинського району Вінницької області видно, що [PERSON] є власниокм житла в [ADDRESS] (а.с. 8). В довідці № 88 від 27.03.25 року виданою Пилипи-Борівським старостинським окургом Тульчинського району Вінницької області зазначено, що дійсно згідно по господарської книги Пилипи-Борівського старостинського округу № 4 за 2021 -2025 роки житловий будинок за адресою : [ADDRESS] належав його покійній матері [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.9).\~ Отже, викладені у заяві твердження [PERSON] знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, зокрема, підтверджені належними та допустимими доказами. Оскільки, судом встановлено та доведено, що свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] , дійсно належить [PERSON] , даний факт підтверджується матеріалами справи, факт належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення і впливатиме на оформлення ним спадщини, тому заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Судові витрати суд залишає за заявником. На підставі викладеного та

Outcome: approved