Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

Представник заявника звернулася з заявою до суду про встановлення факту, що має юридичне значення, якою просила встановити факт постійного проживання заявниці на території України за станом на 1991 рік (у тому числі на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року) та встановити становити факт того, що заявниця, згідно повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] та довідки Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області №12-21/94/3 від 29.01.2025 року є однією і тією самою особою. Оскільки в серпні 2024 року через повномасштабне вторгнення рф [PERSON] , [INFO] була евакуйована з м. Новогродівка, Покровського району, Донецької області до Кіровоградської області за допомогою ГО «Проліска». З 08.08.2024 року заявниця проживає разом зі своїм сином [PERSON] та його родиною, за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області №12-21/94/3 від 29.01.2025 року. Паспорт громадянина України [PERSON] , [INFO] не отримувала, а мала лише паспорт громадянина колишнього СРСР, який в подальшому втратила. Відомості про його отримання не збереглися. Звернувшись до Центрально-Південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби про встановлення належності до громадянства України на підставі п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», відповіддю Центрально-Південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби № 3501.3-10664/35.1-24 від 16.12.2024 року заявниці було відмовлено у підтвердженні належності до громадянства України та рекомендовано встановити факт постійного проживання на території України у за станом 24 серпня 1991 року або проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року та у зв`язку з відсутністю можливості підтвердження документування паспортом громадянина України колишнього СРСР зразка 1974 року необхідно встановити особу у судовому порядку. Заявниця та її представник в судове засідання не з`явилися, представник заявниці заявою прохала суд розглядати справу без їх участі та участі заявника, заявлені вимоги підтримала. Представник заінтересованої особи Центрально-Південного\~міжрегіонального управління\~Державної міграційної\~служби в судове засідання теж не з`явився, однак надав до суду заяву, в якій прохав суд слухати справу без його участі, з заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення згідний. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в м. Нижньодніпровськ, Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 39 від 20.02.1962 року (а.с.12). Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадянщодо актового запису про народження № 00047688955 від 29.10.2024 року батьками заявниці є батько - [PERSON] , [INFO] (українець, на момент реєстрації народження доньки проживав за адресою: [ADDRESS] ; виповнилося 21 рік; місце роботи - Рад. армія) та мати - [PERSON] , [INFO] (українка; на момент реєстрації народження доньки проживала за адресою: [ADDRESS] ; виповнилося 21 рік; місце роботи - гардеробниця 9-ої міськ. Лікарні Н. Дніпровська; була документована паспортом громадянина колишнього СРСР серії [NUMBER] вид. Син-ве РВМ 24.01.1961 року (а.с.13-16). 11.03.1988 року заявниця, [PERSON] , [INFO] , зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] . Після реєстрації шлюбу заявниця змінила своє дошлюбне прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». На момент реєстрації шлюбу заявниця була документована паспортом громадянина колишнього СРСР серії [NUMBER] вид. Красноармійським МВВС Донецької області, 19.11.1987 року. 11.10.2001 року шлюб між ними було розірвано. (а.с.17-23). [INFO] у заявниці у шлюбі народився син - [PERSON] ум. Красноармійськ, Донецької області. Батьками відповідно до актового запису про народження є [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] (а.с.24). Станом з 1981 року по 2010 рік, заявниця проживала за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, щодо актового запису про шлюб. А з 2010 року заявниця проживала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Окрім того, постійне проживання заявниці [PERSON] , [INFO] на території України підтверджується притягненням до кримінальної відповідальності у 2004 та 2014 році на території Донецької області, що підтверджується відповіддю Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області № 3652-2024 від 16.12.2024 року та відповіддю Головного управління Національної поліції в Донецькій області № 21аз/24-б/01-2024 від 21.10.2024 (а.с.27-28). В серпні 2024 року через повномасштабне вторгнення рф [PERSON] , [INFO] була евакуйована з м. Новогродівка, Покровського району, Донецької області до Кіровоградської області за допомогою ГО «Проліска». З 08.08.2024 року заявниця проживає разом зі своїм сином [PERSON] та його родиною, за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області №12-21/94/3 від 29.01.2025 року (а.с.32). Паспорт громадянина України [PERSON] , [INFO] не отримувала, мала лише паспорт громадянина колишнього СРСР, який в подальшому втратила. Відомості про його отримання не збереглися. За результатами вернення до Центрально-Південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби про встановлення належності до громадянства України на підставі п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», відповіддю Центрально-Південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби № 3501.3-10664/35.1-24 від 16.12.2024 року заявниці було відмовлено у підтвердженні належності до громадянства України та рекомендовано встановити факт постійного проживання на території України у за станом 24 серпня 1991 року або проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року та у зв`язку з відсутністю можливості підтвердження документування паспортом громадянина України колишнього СРСР зразка 1974 року необхідно встановити особу у судовому порядку (а.с.33-34). Враховуючи, що всі документи, які заявниця одержувала, лишилися на непідконтрольній території. Відомості про заявника в державних реєстрах Державної міграційної служби України та по місцю проживання особи не збереглися, а державні органи на тимчасово окупованій території тимчасово не здійснюють свої повноваження, заявниця вимушена підтверджувати факт проживання її на території України за станом на 1991 рік та підтверджувати її особу в судовому порядку. Відповідно до частини 1 статті 3, статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. У частині 1 статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти. від яких залежить виникнення. зміна або припинення особистих чи :майнових прав фізичних осіб. якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 3 цього Закону. Згідно з пунктами 1, 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України. Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України(24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України від 08 жовтня 1991 року № 1636-ХІІ «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року). Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України «Про громадянство України» і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року. Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Для встановлення факту набуття громадянства України предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи Української РСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо. Відповідно до підпункту «а» пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27 березня 2001 року № 215/2001, (далі - Порядок), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини 1 статті З Закону «Про громадянство України», що подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року (підпункт "в" пункту 8 Порядку, в редакції, чинній на час звернення заявника до суду). Отже, у таких випадках одним із необхідних документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Пунктом 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Таким чином, відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду. На підставі вищевикладеного суд вважає за можливе встановити юридичний факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] на території України за станом на 1991 рік (у тому числі на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року) за адресою: [ADDRESS] . Окрім того, надання адміністративної послуги з оформлення паспорта громадянина України регламентовано Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», Законом України «Про громадянство України». Згідно з підпунктом «а» пункту 1 частини 1 статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» паспорт громадянина України відноситься до документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, і оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру. Частиною першою статті 4 вказаного Закону передбачено, що Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 зазначеного Закону ідентифікація особи - встановлення особи шляхом порівняння наданих даних (параметрів), у тому числі біометричних, з наявною інформацією про особу в реєстрах, картотеках, базах даних тощо. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» розпорядник Реєстру - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. Пунктом 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 360, визначено, що Державна міграційна служба України є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України (далі - Порядок № 302). У пунктах 38-40 Порядку № 302 передбачено, що після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального підрозділу Державної міграційної служби України здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім' я якої оформляється паспорт. Ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру. Ідентифікація особи, на ім`я якої оформляється паспорт і стосовно якої відсутня інформація в базах даних Реєстру, здійснюється відповідно до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій. У виключних випадках за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи (пункт 43 Порядку № 302). Зокрема, цим пунктом встановлено, що у разі неподання особою, яка досягла 18- річного віку, документів з фотокартками проводиться процедура встановлення особи шляхом надсилання запитів щодо перевірки документів та інформації, зазначеної заявником у письмовому зверненні, зокрема до Міністерства внутрішніх справ, Національної поліції, Міністерства юстиції України, органів Державної фіскальної служби, навчальних закладів, військових частин, військових комісаріатів, установ виконання покарань, для отримання інформації з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, у тому числі фотокартки особи, яка дасть змогу ідентифікувати особу. В процесі перевірки береться до уваги вся інформація, яку повідомив заявник. Одночасно проводиться перевірка за даними обліку територіальних органів та територіальних підрозділів Державної міграційної служби. Перевірка стосовно осіб, які проживають на тимчасово окупованій території України проводиться, зокрема, за даними Державного реєстру виборців шляхом надсилання запитів до відповідних відділів ведення Державного реєстру виборців. Крім того, у виключних випадках за відсутності фотокартки особи та за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, з метою встановлення особи проводиться опитування родичів, сусідів, які були зазначені у письмовому зверненні. За результатами їх свідчень складається акт встановлення особи за формою, встановленою МВС. Строк проведення процедури встановлення особи не повинен перевищувати двох місяців. Згідно з частиною 1 статті 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» у разі неможливості встановити особу розпорядником реєстру особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. До завершення процедури встановлення особи державною міграційною службою України та (або) прийняття відповідного рішення суду, документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, не видаються. Враховуючи вищевикладені норми законодавства, заявник має право на встановлення відповідного факту, що має юридичне значення у порядку, визначеному частиною 1 статті 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус». Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі № 366/474/19. Згідно до вимог вищевказаного законодавства України, вбачається, що у разі, якщо Державна міграційна служба України не змогла встановити особу заявника після проведення процедури ідентифікації, то встановлення такого факту проводиться у судовому порядку. Відповідно до вищевказаних нормативних актів, основними документами, які дозволяють особі звернутися до суду, мають бути: свідоцтво про народження особи та рішення Державної міграційної служби України про неможливість встановити особу після проведення процедури ідентифікації. У своїй заяві до суду заявник має вказати, який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують цей факт (показання свідків, біографічні дані заявника та будь-які документи, які надають можливість перевірити інформацію щодо його особи). Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19 жовтня 2022 року у справі № 511/409/20. Факт неможливості встановлення особи заявника підтверджується листом Центрально-Південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби № 3501.3-10664/35.1-24 від 16.12.2024 року. Особа заявниці підтверджується відповідними письмовими доказами: повторним свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] серії [NUMBER] ; довідкою Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області № 12-21/94/3 від 29.01.2025 року виданої [PERSON] , [INFO] , яка містить фото заявника; відповіддю Головного управління Національної поліції в Донецькій області №21аз/24-6/01-2024 від 21.10.2024 року, яка містить фото заявниці [PERSON] , [INFO] . Особа заявниці та викладені обставини у заяві про встановлення фактів, що мають юридичне значення, також підтверджуються показами свідків: [PERSON] , [INFO] , який є сином заявниці; та [PERSON] , [INFO] , яка є співмешканкою [PERSON] . Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Outcome: approved