Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника адвоката Косєй К.В., звернулася до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочення по сплаті аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , за період з жовтня 2019 по листопад 2024 у розмірі 172\~672,60 грн. Обґрунтовуючи позов, посилається на наступне. Судовим наказом Червонозаводським районним судом м. Харкова, справа № 646/8950/19, від 28.12.2019 року, вирішено стягувати з Відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 (однієї чверті ) з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 28.12.2019 та до досягнення дитиною повноліття. Даний Судовий наказ про стягнення аліментів, Позивач подала до виконавчої служби за місцем проживання Відповідача. 09.05.2024 року державним виконавцем Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Балахановим Радиславом Сергійовичем, було відкрите виконавче провадження за № АСВП: 74932156. Однак Відповідач судове рішення у добровільному порядку не виконує і станом на листопад 2024 року заборгованість по сплаті аліментів складає 172 672,60 грн., що підтверджується розрахунком, зробленим державним виконавцем Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Балахановим Радиславом Сергійовичем. Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 06.12.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 18.03.2025 року залучено до участі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Основ`янсько-Слобідський відділ державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції. Позивачка та її представник в призначене судове засідання не з`явилась, зазначивши в позовній заяві про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, проти заочного судового рішення не заперечували. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна поштова кореспонденція, яка була повернута оператором поштового зв`язку у зв`язку із відсутністю адресата за адресою доставки, а також шляхом повторного надсилання судової повістки за зареєстрованим місцем проживанням та розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомив, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Відповідно до постанови КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Представник третьої особи Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду не з`явився, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходили. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч. 3 ст. 131 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивачки. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 8). Судовим наказом, виданим Червонозаводським районним судом м. Харкова від 28.12.2019 з [PERSON] , [INFO] , стягнуто на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 всіх видів прибутку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 28.12.2019 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.9-10). Постановою старшого державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 09.05.2024 відкрите виконавче провадження з примусового виконання судового наказу №646/8950/19, виданого 19.04.2024 р. Червонозаводським районним судом м. Харкова (а.с.10-11). З розрахунку заборгованості, наданого Основ`янсько-Слобідським ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) зі сплати аліментів по ВП №74932156 заборгованість [PERSON] відповідно до виконавчого листа №646/8950/19 за період з 30.12.2019 по 30.10.2024 станом на 30.10.2024 р. становить 172 672,60 грн . Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3ст. 182 СК України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Відповідно до частини 3 статті 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом. Відповідно до ст. 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року роз`яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц зроблено висновок, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: Хp=(A1*1%*Q1)+(A2*1%*Q2)+……….(An*1%*Qn), де: Хp - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Матеріали справи свідчать про те, що [PERSON] з жовтня 2019 року не сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання їх неповнолітньої доньки, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість з їх сплати. У даній справі позивачем розраховано пеню за період з жовтня 2019 року по листопад 2024 року, що складає 1 491 523,16 грн . При цьому, суд зазначає, що розмір пені відповідно до положень ч. 1 ст. 196 СК України не може бути більшим, ніж 100 відсотків заборгованості по аліментах. Заборгованість за вказаний період з жовтня 2019 року по листопад 2024 року складає 172 672,60 грн (сто сімдесят дві тисячі шістсот сімдесят дві гривні 60 коп.), що також підтверджується розрахунком заборгованості державного виконавця у виконавчому провадженні № 74932156, відповідно до формули, наведеної Верховним Судом у своєму правовому висновку. Докази відсутності вини відповідача у виникненні заборгованості по сплаті аліментів відсутні, як і докази матеріального та сімейного стану [PERSON] , які в силу ч. 2 ст. 196 СК України дають підстави суду зменшити розмір неустойки. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, враховуючи, що позивач просила стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, виходячи з наданого розрахунку, який підтверджено розрахунком державного виконавця, то суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача пеню за прострочення аліментів у розмірі 172\~672,60 грн. Крім того, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у мінімальному розмірі, визначеному пп.1.1. п.1 ч.2\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір», оскільки позивач при зверненні до суду з цією позовною заявою від його сплати була звільнена. Відповідно до Закону України від 26 лютого 2025 року № 4273-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменування місцевих загальних судів, з 25 квітня 2025 року Червонозаводський районний суд м. Харкова перейменовано на Основ`янський районний суд міста Харкова.

Outcome: approved