Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд: визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ N?258524 на ім?я [PERSON] та скасувати запис у Поземельній книзі про земельну ділянку із кадастровим номером: 2310700000:01:030:0053, що розташована за адресою: [ADDRESS] , шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування. В обґрунтування зазначено, що 07 травня 2009 року, згідно із Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори посвідчено, що на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Горох Л.І. 30 жовтня 2006 року і зареєстрованого в реєстрі за N?4727, спадкоємцем вказаного у заповіті всього майна [PERSON] , який помер [INFO] - є [PERSON] . Спадкове майно, на яке видано вказане свідоцтво складається з жилого будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ). На земельній ділянці розміром 512 кв.м. розташовані: саманний будинок, житловою площею - 32,5 кв.м, загальною площею - 55,1 кв.м, означений у плані літерою A-1, господарчі споруди: Б-1, В - вбиральня, Г-1 - гараж, Д- літній душ, І - огорожа. 07 серпня 2024 року, [PERSON] , звернувся із Заявою про державну реєстрацію прав № 62356480, з метою реєстрації у Державному земельному кадастрі та Реєстрі речових прав на нерухоме майно земельної ділянки із кадастровим номером: 2310700000:01:030:0053, що розташована за адресою: [ADDRESS] . 13 серпня 2024 року Рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій № 74557815 державний реєстратор прав на нерухоме майно [PERSON] відмовив позивачу у проведені реєстраційних дій за Заявою у зв?язку із тим, що виявлено невідповідність щодо суб?єктів права земельної ділянки в Державному земельному кадастрі відомостям, що містяться в документі, який посвідчує речове право на неї. А саме: у відомостях з Державного земельного кадастру зазначено співвласника у праві власності на заявлену земельну ділянку, що не відповідає інформації зазначеній у поданому державному акті. Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (номер витягу HB-0001804822024, дата формування 29 липня 2024 року) право власності на Земельну ділянку належить [PERSON] (державний акт на право на земельну ділянку серії ЯИ № 271268 від 21 січня 2009 року) та ще одній особі - померлому батьку - [PERSON] (Державний акт на право на земельну ділянку серії ЯЗ № 258524, без зазначення дати видачі). Таким чином, підсумовуючи вище наведене, вважає, що Державний акт на право на земельну ділянку ЯЗ №258524, про належність померлому батьку [PERSON] .. Земельної ділянки, є нікчемним, а від так на підставі рішення суду такий акт визнається судом недійсним, а запис у Поземельній книзі про дану земельну ділянку підлягає вилученню, шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування. Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 17 вересня 2024 року прийнято в провадженні судді [PERSON] та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 26 вересня 2024 року від представника третьої особи - Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області через систему «Електронний суд» надійшли письмові пояснення. В яких зазначено, що відповідно до матеріалів судової справи земельна ділянка з кадастровим номером 2310700000:01:030:0053 перебуває у власності позивача на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 271268, який видано 12.11.2009. Разом з цим, до позовної заяви, серед іншого, долучено витяг з Державного земельного кадастру від 29.07.2024 № НВ-0001804822024. В розділі «Відомості про право власності/право постійного користування внесені до Поземельної книги, крім відомостей про речові права, що виникли після 1 січня 2013 року» названого вище витягу зазначено, що власником відповідної земельної ділянки, окрім позивача, є [PERSON] , який помер [INFO] . Вказані обставини стали на заваді позивачу зареєструвати за собою право власності на відповідно земельну ділянку, про що свідчить рішення від 13.08.2024 № 74557815 «Про відмову в проведенні реєстраційних дій» Письмові докази, які містяться в матеріалах судової справи № 333/8042/24 свідчать про те, що земельна ділянка з кадастровим номером 2310700000:01:030:0053 розташована в м. Мелітополь. Згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженому Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (зі змінами) територія Мелітопольської міської територіальної громади перебуває в тимчасовій окупації. Поряд з цим, відповідно до наказу Держгеокадастру від 25.09.2024 № 278 доступ до Державного земельного кадастру на території Мелітопольської міської територіальної громади припинено. Таким чином, у випадку задоволення позовної заяви, відповідне рішення суду Головне управління зможе виконати лише після де окупації території, на якій розташована земельна ділянка з кадастровим номером 2310700000:01:030:0053. Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 03 грудня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі; у разі повторної неявки відповідача у судове засідання просить ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. На адресу місця реєстрації відповідача судом було направлено судову повістку разом з копіями відповідних документів, які були повернуті працівниками пошти у зв`язку з відсутністю адресату за вказаною адресою. Заперечень стосовно позовних вимог позивача суду не надав. Згідно ч. 1\~ст. 44 ЦПК України\~учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У судове засідання представник третьої особи - Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області не з`явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Частиною 3\~ст. 211 ЦПК України\~передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Пунктом 991\~«Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 5 березня 2009 р. № 270, встановлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч.1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами ст. ст. 128, 131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явився у судове засідання без поважних причин. Прийнявши до уваги заяву представника позивача, суд ухвалою від 06 травня 2025 року постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву представника позивача, приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997\~року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що зроблено актовий запис № 2014, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, Україна. Державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори Малихіної Т.А. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Горох Л.І., 30 жовтня 2006 року і зареєстрованого в реєстрі за № 4727, спадкоємцем вказаного в заповіті всього майна [PERSON] , є [PERSON] . Спадкове майно, на яке видане свідоцтво складається з: жилого будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На земельній ділянці розміром 512 кв.м. розташовані: саманний будинок, житловою площею - 32,5 кв.м, загальною площею - 55,1 кв.м, означений у плані літерою A-1, господарчі споруди: Б-1, В - вбиральня, Г-1 - гараж, Д-літній душ, І - огорожа. Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 271268, земельна ділянка розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] . Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку витягу HB-0001804822024,право власності на Земельну ділянку належить [PERSON] Державний акт на право на земельну ділянку серії ЯИ № 271268 від 21 січня 2009 року та [PERSON] Державний акт на право на земельну ділянку серії ЯЗ № 258524, без зазначення дати видачі. 13 серпня 2024 року Рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій № 74557815 державним реєстратор прав на нерухоме майно Пилипчуком В.А. відмовлено [PERSON] у проведені реєстраційних дій за Заявою у зв?язку із тим, що виявлено невідповідність щодо суб?єктів права земельної ділянки в Державному земельному кадастрі відомостям, що містяться в документі, який посвідчує речове право на неї. А саме: у відомостях з Державного земельного кадастру зазначено співвласника у праві власності на заявлену земельну ділянку, що не відповідає інформації зазначеній у поданому державному акті. Частина 2\~ст. 152 ЗК України\~передбачає, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів, що передбачено ч. 3\~ст. 152 ЗК України. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз. 2 п. 2\~постанови від 16 квітня 2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів на право власності та право постійного користування земельними ділянками. Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Такий висновок міститься у правовій позиції Верховного суду України у справі № 6-2824цс15 та у постанові Верховного суду від 06.03.2018 року у справі № 275/525/15-ц. Відповідно до\~ст. 373 ЦК України, право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Стаття 81 ЗК України\~передбачає, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до вимог\~статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. З урахуванням зазначених вимог закону та наведених вище досліджених судом доказів, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved