Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття, починаючи з дати розірвання шлюбу між подружжям. Заявлені вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що за час перебування в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , у них народилися діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалось, сім`я розпалася, шлюб розірваний на підставі рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 20.12.2023р.. Неповнолітні діти залишилися проживати з нею та перебувають на її утриманні. При ухваленні рішення позивачка просить врахувати її матеріальне становище, зазначаючи, що у неї наявні тільки засоби для щоденного проживання, тому вона потребує матеріальної підтримки з боку відповідача. Останній жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. В досудовому порядку питання утримання дитини вирішити не вдалось. Зазначає, що дітям необхідно забезпечити належний рівень для фізичного, духовного, морального і соціального розвитку, а самостійно вона зробити цього не може. Тому, на її думку, відповідач, будучи здоровою, працездатною особою, який має дохід, може сплачувати аліменти в розмірі 3000 гривень на кожну дитину щомісячно. З огляду на викладене, посилаючись на норми\~Сімейного кодексу України, законодавчо встановлену величину прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, наведені нею доводи щодо витрат, які вона несе на утримання дитини, просить позов задовольнити. Крім того просить стягнути на її користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 500,00 гривень. Ухвалою від 01 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 18 квітня 2025р. на адресу суду надійшов відзив, відповідно до якого [PERSON] \~проти позову\~заперечив,\~вказує,\~що закон\~покладає обов`язок\~утримувати дітей\~до досягнення\~ними повноліття\~на обох\~батьків.\~Не можна\~покласти такий\~обов`язок в\~більшому розмірі\~на когось\~одного з\~батьків,\~оскільки він\~є рівним\~як для\~батька,\~так і\~для матері. Тому,\~з врахуванням рівності батьків в утриманні дітей, беручи до уваги, що двоє батьків працюють, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку встановленого Законом України «Про державний бюджет на 2025 рік» станом на 1 січня 2025 року, просить стягнути з нього аліменти на неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , в розмірі не більше 1600 гривень, та на малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , в розмірі не більше 1300 гривень.В решті відмовити. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у ньому . Відповідач та його представник в судовому засіданні підтримали мотиви наданого суду відзиву про часткове визнання позову в частині на неповнолітню доньку [PERSON] в розмірі не більше 1600 гривень та на малолітню доньку [PERSON] в розмірі не більше 1300 гривень. Заперечили проти стягнення аліментів з дати розірвання шлюбу, оскільки відповідач не ухиляється від їх сплати, допомагає дітям, утримує їх, забирає дітей на кілька днів поспіль проживати до себе протягом кожного тижня. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено,\~що відповідач\~є батьком\~народжених у\~шлюбі з\~позивачкою дітей:\~ [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] частково проживають з матір`ю та перебувають на її частковому утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8ст. 7 Сімейного кодексу України регламентують, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно з ч. 1ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Стаття 182 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1\~ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно зі\~ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік» у 2025 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня - 2563 гривні; для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня - 3196 гривень.. Визначаючи розмір аліментів, які слід стягувати з [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] та малолітньої [PERSON] , [INFO] , суд, з дотриманням вимог ч. 1\~ст. 182 Сімейного кодексу України, враховує: факт проживання дитини з матір`ю; вік дитини, вартість життя та необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, навчання, здоров`я дитини, те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини, матеріальне становище платника аліментів, те, що він є особою працездатного віку, відсутність у нього інших утриманців. Згідно з ч. 2\~ст. 184 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України). Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. (ч. 2 ст. 191 Сімейного кодексу України) Сторони в судовому засіданні не заперечували факту проживання дітей протягом кількох днів щотижня у батька та здійснення відповідачем часткового утримання дітей. Разом з тим, докази на підтвердження ухилення відповідача від сплати аліментів відсутні, що позбавляє суд права стягнення аліментів за минулий час, а також у заявленому в позові розмірі аліментів. Суд враховує відсутність у позові фактичного розрахунку та обґрунтування розміру аліментів та наведеного у відзиві на позов мінімального розміру аліментів передбаченого законом, який не може бути меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З пояснень сторін вбачається, що діти більшу частину часу пероживають та перебувають на утриманні матері. Разом з тим, кілька днів на тиждень перебувають на утриманні батька, що не заперечується сторонами. Тому суд приходить до висновку про застосування пропорційності у визначенні розміру стягуваних аліментів від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на викладене, враховуючи досліджені докази в їх сукупності, з урахуванням визначеного законом мінімального гарантованого розміру аліментів на дитину (станом на день ухвалення рішення), суд приходить до переконання, що аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] та малолітньої [PERSON] , [INFO] , які підлягають стягненню з відповідача, слід визначити, з дотриманням вимог ч. 1 ст.182 Сімейного кодексу України, у твердій грошовій сумі у розмірі пропорційному до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, тобто у розмірі співмірному із встановленим державою прожитковим мінімумом, для забезпечення мінімальних потреб дитини, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дати подання позову 01 квітня 2025 року, що буде відповідати інтересам дітей та не порушуватиме права кожного зі сторін. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі у справах про стягнення аліментів. З зв`язку з тим, до відповідач являється учасником бойових дій, що унеможливлює стягнення з нього судового збору, суд вважає за необхідне віднести судові витрати за рахунок держави. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 500,00 гривень, суд зазначає наступне. Суд може зменшити розмір судових витрат, якщо заявлені судові витрати завищені, враховуючи обставини справи (ціна позову, тривалість справи, виклик свідків, призначення експертизи тощо), або заявлені судові витрати були недоцільні або не обов`язкові (не підтверджена нагальна потреба у вивченні додаткових джерел права, завищений обсяг часу на технічну підготовку документів тощо) На думку суду, хоча стороною позивача надано копії додатку №1 до договору від 06.05.2025 року, акту приймання-передачі наданих послуг від 06.05.2025 року, прибуткового касового ордеру та квитанції про отримання від позивача 10500 грн, стороною позивача явно завищено розмір судових витрат за надані послуги з правової допомоги. Такі витрати неспівмірні з предметом позову, зі стягненим щомісячним розміром аліментів на дитину. Складність справи та проведена по справі правова допомога не відповідає заявленим витратам. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Беручи до уваги викладене, суд вважає, що вимога про відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню на суму 4000 грн, що буде співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим ним на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. На підставі наведеного, ст.180,181,182,183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial