Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

19 грудня 2024 року позивач ТОВ ОТК «Європлюс» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , із вимогами про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що вироком Подільського районного суду міста Києва від 01 листопада 2024 року у справі № 758/13694/24, відповідача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та, призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки та, на підставі ст. ст. 70, 72 КК України,\~остаточно призначено\~покарання у\~вигляді 2\~років 6\~місяців обмеження\~волі.\~Позивач у\~даному кримінальному\~провадженні є\~потерпілим.\~Вказує,\~що 24\~травня 2024\~року близько\~15\~години 33\~хвилини,\~відповідач,\~знаходячись у\~приміщенні пункту\~видачі (магазину)\~«Rozetka»\~у м.\~Києві по\~вул.\~Межовій,\~24,\~під приводом\~придбання процесору марки «INTEL Core І7 14700К, користуючись тим, що консультант-продавець відволікся, відповідач заволодів вказаним товаром та покинув приміщення магазину не розрахувавшись за нього. Вказує, що відповідно до бухгалтерської довідки про вартість позивача від 23 серпня 2024 року № 2308/20241 вартість вкраденого товару станом на 24 травня 2024 року становила 14\~707 гривень 50 копійок. Стверджує, що товари станом на дату подання цього позову відповідачем позивачу не повернуто, а завдані збитки не відшкодовано. З цих підстав, позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом та прохає суд, стягнути з відповідача майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням у сумі 15\~707 гривень 50 копійок разом із судовими витратами по справі. 06 лютого 2025 року вказана справа надійшла на адресу Чечелівського районного суду міста Дніпра за підсудністю з Подільського районного суду міста Києва (а. с. 26). Ухвалою суду від 20 лютого 2025 року справу прийнято до свого провадження, відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання 13 годину 19 березня 2025 року (а. с. 32), копія якої надіслана учасникам справи 20 лютого 2025 року за вихідним № 4382/25-вих/2/204/1719/25 (а. с. 32а). Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, прохав суд їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі (а. с. 66). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення на офіційному сайті «Судова влада» оголошення про його виклик (а. с. 64), про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та, спираючись на вимоги ст. ст. 223, 247, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення без фіксування судового процесу технічними засобами. Судом встановлено, що вироком Подільського районного суд міста Києва від 01 листопада 2024 року у справі № 758/13694/24 відповідача визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 2 років обмеження волі. На підставі ст. ст. 70, 72 КК України, призначено остаточне покарання у вигляді обмеження волі строком 2 роки 06 місяців (а. с. 6-9). Вирок набрав законної сили 21 грудня 2024 року. Згідно з обставинами, встановленими вказаним судовим рішеннями, [PERSON] , у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи вдома за адресою: [ADDRESS] , переглядав оголошення в мережі інтернет на сайті «Rozetka» та побачив оголошення щодо продажу процесору марки «INTEL Core І7 14700К» за 15 707 гривень 50 копійок та оформив замовлення даного процесору. В подальшому, 24 травня 2024 року, перебуваючи за місцем мешкання, за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] отримав повідомлення про прибуття свого замовлення у точку видачі інтернет магазину «Rozetka» ТОВ ОТК «Європлюс» (код ЄРДПОУ 30217001), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Межова, 24, а саме процесора марки «INTEL Core І7 14700К» у кількості 1 шт. У цей час у останнього виник умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство). З цією метою [PERSON] підготував власний процесор, з метою здійснення підміни під час огляду замовлення у відділенні. Реалізуючи свій умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 24 травня 2024 року, близько 15 годин 00 хвилин, [PERSON] прибув до точки видачі «Розетка» та пред`явив свій паспорт громадянина України, з метою огляду замовлення та подальшого його отримання. Перебуваючи у точці видачі інтернет магазину «Rozetka», [PERSON] , під приводом огляду замовлення, шляхом обману працівника ТОВ ОТК «Європлюс», здійснив підміну процесора марки «INTEL Core І7 14700К», на заздалегідь підготовлений власний процесор. Своїм діями [PERSON] вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману, (шахрайство). Внаслідок протиправних дій [PERSON] , ТОВ ОТК «Європлюс» спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 15 707 гривень 50 копійок. Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. Таким чином, встановлені вироком Подільським районним судом міста Києва від 01 листопада 2024 року у справі № 758/13694/24, обставини не підлягають доведенню під час розгляду даної справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Приписами ч. 1 ст. 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Статтею 1166 ЦК України, з-поміж іншого, встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Приписами ч. 1 ст. 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Для відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої злочином, слід встановити протиправність поведінки особи, яка спричинила матеріальну шкоду, наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою та матеріальною шкодою. Установлено, що [PERSON] своїми умисними діями скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, що підтверджується вироком Подільського районного суду міста Києва від 01 листопада 2024 року у справі № 758/13694/24, а отже протиправність дій відповідача установлено судовим рішенням та не спростовано відповідачем в судовому засіданні. Розмір завданих збитків позивачу установлено в ході досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 12024105070000491 від 28 травня 2024 року, що підтверджується обставинами, установленими вироком суду від 01 листопада 2024 року. Приписами ч. 1 ст.\~76\~ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з вимогами ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Приписами ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Нормами ст.\~89\~ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, зважаючи на те, що вироком Подільського районного суду міста Києва від 01 листопада 2024 року у справі № 758/13694/24, відповідача визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, зокрема того, що він внаслідок протиправних дій, заволодів чужим (ТОВ ОТК «Європлюс») майном (процесором марки «INTEL Core І7 14700К» у кількості 1 шт., вартістю 15\~707 гривень 50 копійок) шляхом обману, чим завдав ТОВ ОТК «Європлюс» майнової шкоди у розмірі 15\~707 гривень 50 копійок, за що, з урахуванням положень ст. ст. 70, 72 КК України, останньому за сукупністю кримінальних правопорушень судом призначено йому остаточне покарання у вигляді 2 років 6 місяців обмеження волі, враховуючи те, що процесор марки «INTEL Core І7 14700К відповідачем не повернуто, завдану шкоду не відшкодовано, суд доходить переконливого висновку про те, що позовні вимоги підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами, а відтак підлягають задоволенню в повному обсязі, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача завданої матеріальної шкоди у сумі 15\~707 гривень 50 копійок. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити про те, що стаття 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Отже, при ухваленні рішення по суті, суд повинен вживати всіх заходів задля того, щоб судове рішення було не лише законним, але й справедливим. Європейський суд з прав людини вказав у своєму рішенні «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року вказав на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, а тому з останнього на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 3028 гривень. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved