Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

Позивач в позові вказує, що [INFO] помер його батько [PERSON] , що проживав в с. Котюжинці, Калинівського району Вінницької області. Після його смерті відкрилась спадщина за законом на житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.12.2002 року за позивачем було визнано право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями. Окрім зазначеного будинку, залишилося наступне спадкове майно: - земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га, кадастровий номер 0521683800:01:002:0012, яка розташована по [ADDRESS] . Батьку позивача, який померл [INFO] , була передана безоплатно у приватну власність вказана земельна ділянка згідно Рішення № 3 Котюжинецької сільської ради Калинівського району Вінницької області від 16.02.1994 року «Про приватизацію земельних ділянок». Померлий [PERSON] мав намір отримати Державний акт на вказану земельну ділянку, але помер і не встиг їх отримати. Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. В даний час позивач не має права оформити на себе дану земельну ділянку без правовстановлюючих документів, тому вимушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] надав до суду заяву, відповідно до якої позов підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві, справу розглянути за його відсутності.\~\~ Відповідач уповноважений представник Калинівської міської ради Вінницької області Трохименко М.В. в підготовче засідання не з`явився, надавши письмову заяву, де просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Так, судом достовірно встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що проживав в с. Котюжинці, Калинівського району Вінницької області. Після його смерті відкрилась спадщина за законом на житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.12.2002 року за позивачем було визнано право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями. Окрім зазначеного будинку, залишилося наступне спадкове майно: - земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га, кадастровий номер 0521683800:01:002:0012, яка розташована по [ADDRESS] . Батьку позивача, який померл [INFO] , була передана безоплатно у приватну власність вказана земельна ділянка згідно Рішення № 3 Котюжинецької сільської ради Калинівського району Вінницької області від 16.02.1994 року «Про приватизацію земельних ділянок». Померлий [PERSON] мав намір отримати Державний акт на вказану земельну ділянку, але помер і не встиг їх отримати. Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. В даний час позивач не має права оформити на себе дану земельну ділянку без правовстановлюючих документів. За життя батько позивача розпочав процедуру приватизації земельної ділянки. Дану земельну ділянку виділено в натурі та їй присвоєно вищевказаний кадастровий номер. Проте, за життя не встиг отримати державний акт на виділену земельну ділянку, тому відсутні правовстановлюючі документи на вказану спадкову земельну ділянку. За таких обставин, та враховуючи те, що батько позивача розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, однак не завершив цю процедуру, так як помер, то право на завершення процедури приватизації та отримання даної земельної ділянки у власність, яке належало померлому на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок його смерті. Це право в порядку спадкування перейшло до позивача як спадкоємця померлого. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входить усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акга на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" Земельного Кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного Кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування -; права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" Земельного Кодексу України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення' та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. З ст. 116 Земельного Кодексу України). Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» роз`яснив, що в разі, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного Кодексу, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК України). Враховуючи, що відповідач позов визнає, не заперечує проти визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом, тому, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності іх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. За вказаних обставин суд вважає за можливе визнати за позивачем право на завершення процедури приватизації земельних ділянок після смерті батька [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved