Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

До Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс», в якій просить суд: -Стягнути із [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] ; адреса реєстрації: [ADDRESS] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» (місцезнаходження: 01133, місто Київ, вул. Коновальця Євгена, будинок 36-Д, приміщення 65-з; ЄДРПОУ 41125531) суму заборгованості за Кредитним договором № 200915-004 від 15.09.2020 р. за період із 15.09.2020 р. по 21.08.2024 р. р. у розмірі 33 177,00 грн., судовий збір 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. Позовна заява обґрунтована тим, що 15.09.2020 року між ТОВ «Кредитсервіс» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 200915-004. Відповідно до п.1.1 Кредитного договору кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 20000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит кредитодавцю та сплатити за користування кредитом на умовах, що передбачені цим договором. Пунктом 2.2 Кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит та здійснити плату за його користування до закінчення строку дії Договору згідно графіку, передбаченого Договором, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань. Відповідно до п. 9.3. Кредитного договору, не від`ємною частиною Договору є внутрішні правила надання фінансових послуг ТОВ «Кредитсервіс». Уклавши цей Договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується та зобов`язується неухильно дотримуватися Правил. Кредитний договір № 200915-004 від 15.09.2020 року було підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором F72544 (15.09.2020 17:52:22). ТОВ «Кредитсервіс» надало відповідачу кредит в розмірі 20000,00 грн., строк дії договору до до 15.09.2021 року. Відповідно до Умов Кредитного договору, крім щомісячних процентів, стягується одноразова комісія за видачу кредиту від початкової суми кредиту у розмірі 5,9 % (сума одноразової комісії складає 1 180,00 грн.). Разові проценти стягуються із суми кредиту у день перерахування кредиту на банківський рахунок позичальника. Згідно розрахунку кредитної заборгованості за Кредитним договором № 200915-004 від 15.09.2020 року станом на 21.08.2024 р. заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Кредитсервіс» становить 33 177,00 грн., яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту 16 657,00 грн., прострочена заборгованість за комісією 0,00 грн., прострочена заборгованість за процентами 16 520,00 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13.02.2025 року відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» до судового засідання не з`явився, був належно повідомлений про час, місце розгляду справи, однак повідомив про можливість розгляду справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. У разі неявки до судового засідання відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання позивач не прибула, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідач своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду від 12.05.2025 призначено провести заочний розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до наступних висновків. Так, матеріалами справи встановлено, що 15.09.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» та [PERSON] укладено кредитний договір № 200915-004. Відповідно до п. 1.1 Договору, Кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 20 000,00 грн. на умовах строковість, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит Кредитодавцю та зробити оплату за користування кредитом на умовах, що передбачені Договором. Відповідно до пункту 3.2 договору плата за користування кредитом складає 5,9% на місяць від загального розміру кредиту. Крім щомісячних процентів, стягується разовий процент у розмірі 5,9 % від загального розміру кредиту. Разовий процент стягується із суми кредиту у день перерахування кредиту на банківський рахунок Позичальника. Відповідно до матеріалів справи, на банківський рахунок позичальника було перераховано кредитні кошти у розмірі 20000,00 грн. із врахуванням стягнутої одноразової комісії за видачу кредиту, яка визначена Кредитним договором, на підтвердження вказаного в матеріалах справи міститься копія платіжного доручення. Пунктом 9.3. договору встановлено, що невід`ємною частиною цього Договору є Внутрішні правила надання фінансових послуг ТОВ «Кредитсервіс». Уклавши цей договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил. Відповідно до п. 3.1. Кредитного договору, за користування кредитом Позичальник виплачує Кредитодавцю проценти, зазначені на першій сторінці Договору. Щомісячна плата за користування кредитом нараховується щомісячно у вигляді процентів за кожен місяць користування кредитом. Відповідно до пункту 2.2. Кредитного договору, Позичальник зобов`язується повернути кредит та здійснити плату за його користуванням до закінчення строку дії Договору згідно графіку, передбаченого Договором, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань. Згідно із п.5.2 Договору у разі порушення позичальником виконання зобов`язань щодо погашення суми Кредиту та/або процентів за Договором, він зобов`язується сплатити на користь кредитодавця штраф. У разі несвоєчасної оплати кожного щомісячного платежу (понад 7 календарних днів) позичальник оплачує штраф в розмірі 10% від загальної суми простроченої заборгованості. У такому разі Відповідач зобов`язаний заплатити на користь кредитодавця нарахований штраф до завершення дії Договору. Загальна сума штрафу не може бути більшою за 50 відсотків суми Кредиту. ТОВ «Кредитсервіс» свої зобов`язання за договором виконав, надав відповідачу кредитні кошти у передбаченому договором розмірі, що підтверджується платіжним дорученням №603 від 16.09.2020. Згідно з розрахунком вимог у зв`язку із неповерненням заборгованості за кредитним договором №200915-004 від 15.09.2020 заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем ТОВ «Кредитсервіс» становить 33177 гривень, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 16657 гривень 00 копійок, простроченої заборгованості за процентами 16520 гривень 00 копійок. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Банком зобов`язання за договором виконались, а відповідач порушив умови договорів в частині неповернення кредиту та несплати відсотків за його користування та не виконав взяті на себе зобов`язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідачем не виконано зобов`язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування. Згідно статей 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України, на підтвердження погашення заборгованості, відповідачем не надано. Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договором зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору. Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи. Отже, зважаючи на наведене вище, суд вважає, що позов є законним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України та підлягає задоволенню в повному обсязі. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь понесених судових витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн суд зазначає таке. Відповідно до частин 1, 3 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Плата праці адвоката є результатом відповідних домовленостей між адвокатом та його клієнтом і визначається договором про надання правової допомоги. Регульовані або фіксовані ціни на такі послуги встановлюються Кабінетом Міністрів України лише для тих адвокатів, які працюють на підставі Закону України «Про безоплатну правову допомогу» й отримають оплату за рахунок держбюджету. Усі інші самостійно визначають свій гонорар відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Якихось обмежень розміру оплати тут немає, вказано, зокрема, що «гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час». Позивачем надано договір № 25-01/2023 від 25.01.2023 року про надання правової допомоги, у відповідності до положень умов Договору про надання правової допомоги (п. 4.1.), сторони визначили, що розмір винагороди становить 7000,00 грн. за підготовку та направлення позовної заяви або апеляційної, або касаційної скарги. Також, у Акті приймання-передачі справ на надання правової допомоги зазначено, що форма правової допомоги це «представництво прав та захист законних інтересів Клієнта в суді». Сплата коштів підтверджується платіжним дорученням №1567 про оплату правничої допомоги за підготовку та направлення позовної заяви до суду відповідно до Акту № 5 віл 05.02.2023 р. до Договору № 25-01/23 від 25.01.2023 р. у розмірі 7 000,00 грн У постанові Верховного суду від 28.12.2020 р. по справі № 640/18402/19 суд виклав правову позицію щодо того, що у разі встановлення у договорі про надання правової допомоги, фіксованого розміру гонорару (винагороди), детальний опис робіт, виконаних під час надання правової допомоги, не потребується. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. На підставі ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати в розмірі 2 684,00 грн.

Outcome: approved