Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

1.Описова частина У жовтні 2024 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі - позивач) звернулось до суду із позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором №010/1153/82/91884192 від 15.08.2019 та кредитним договором №3459202293-177922 від 11.01.2021 у загальному розмірі 75 851,33 гривень. Понесені судові витрати позивач просить покласти на відповідача. 1.1. Стислий виклад позиції позивача Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15.08.2019 між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір №010/1153/82/91884192, згідно умов якого відповідачу був наданий кредит, шляхом відкриття кредитної лінії із лімітом у розмірі 25 400,00 гривень, із датою повернення до 15.08.2023 та процентною ставкою, яка становить 45 %. 21.02.2022 між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №114/2-48, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги до відповідача за кредитним договором №010/1153/82/91884192. В подальшом ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до відповідача за кредитним договором №010/1153/82/91884192 позивачу - ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». 11.01.2021 між ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та [PERSON] був укладений кредитний договір №3459202293-177922, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 2 000,00 гривень із датою повернення до 25.01.2022 та процентною ставкою у розмірі 1,95 % за кожний день користування кредитом. 07.03.2023 між ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №07/03/23 згідно умов якого позивач набув права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №3459202293-177922. Загальний розмір заборгованості відповідача згідно кредитного договору №010/1153/82/91884192 становить 70 965,33 гривень та скаладється із: -заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) у розмірі 41 767,88 гривень; -заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги у розмірі 18 023,12 гривень; -заборгованості за нарахованими процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) у розмірі 11 174,33 гривні. Загальний розмір заборгованості відповідача згідно кредитного договору №3459202293-177922 становить 4 886,00 гривень та складається із: -заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) у розмірі 2 000,00 гривень; - заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги у розмірі 546,00 гривень; - заборгованості за нарахованими процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) у розмірі 2 340,00 гривень. 1.2. Стислий виклад позиції учасників справи Відповідач відзиву на позовну заяву не подавав. 1.3. Заяви, клопотання учасників справи Заяви та клопотання відповідачем не подавалися. 1.4.Процесуальні дії у справі Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2024 головуючим суддею у справі визначений суддя С. О. Чекулаєв. Ухвалою Голосіївського районного суду від 23.10.2024 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовну заяву з доданими до неї документами відповідачу направлено рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (штрих-код Укрпошти 06 102 5035 2541) на адресу: [ADDRESS] проте, згідно довідки відділення поштового зв`язку копія ухвали суду разом з доданими до неї документами, не вручені та повернуті на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Згідно частини одинадцятої статті 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. 2.Мотивувальна частина 2.1.Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що 15.08.2019 [PERSON] звернувся до АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» із Заявою про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» №010/1153/82/91884192 згідно якої, АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» надав відповідачу кредит, шляхом відкриття кредитної лінії; з процентною ставкою у розмірі 45%, строк кредитування 48 місяців, що починається з дати встановлення (зміни) поточного ліміту (дати початку кредитування). Відповідно до Виписки по рахунках Київської регіональної дирекції АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» загальна заборгованість [PERSON] за кредитним договором №010/1153/82/91884192 від 15.08.2019 становить 43 781,00 гривня з яких заборгованість за недозволеним овердрафтом 27 781,00 гривню та 13 986,88 гривень, заборгованість за відсотками 1 390,35 гривень. 21.02.2022 між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» був укладений договір про відступлення права вимоги №114/2-48 згідно якого первісний кредитор передав, а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» прийняв право вимоги до [PERSON] згідно кредитного договору №010/1153/82/91884192 від 15.08.2019 на загальну суму 43 158,23. 10.01.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» був укладений договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 згідно якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» передало, а ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право вимоги до [PERSON] згідно кредитного договору №010/1153/82/91884192 від 15.08.2019на загальну суму 59 791,00 гривню з яких сума заборгованості за основним зобов`язанням становить 41 767,89 гривень, розмір нарахованих процентів становить 18 023,12 гривні. Суд також встановив, що 11.01.2022 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» ІНКАСО ФІНАНС» та [PERSON] , шляхом використання цифрового ідентифікатора V3THKGYB, був укладений договір надання коштів у позику №3459202293-177922, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 2 000,00 гривень із датою повернення до 25.01.2022 та процентною ставкою у розмірі 1,95 % за кожний день користування кредитом. Відповідно до квитанції №130512652 від 11.01.2022 ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» здійснило переказ на картковий рахунок відповідача [NUMBER] грошових коштів у розмірі 2 000,00 гривень. Згідно розрахунку ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» станом на 07.03.2023 заборгованість [PERSON] за кредитним договором №3459202293-177922 від 11.01.2022 становить 2 546,00 гривень, з яких заборгованість за тілом кредиту у розмірі 2 000,00 гривень та заборгованість за процентами у розмірі 546,00 гривень. 07.03.2023 між ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» був укладений договір про відступлення прав вимог №07/03/23 згідно якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №3459202293-177922 від 11.01.2022 на загальну суму 2 546,00 гривень з яких заборгованість за тілом кредиту у розмірі 2 000,00 гривень та заборгованість за процентами у розмірі 546,00 гривень. 2.2. Застосовані норми права Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. ст. 628, 629 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом ч. 1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч. ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року №127/33824/19. Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У ч. ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. У відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно ч. 1 ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. 2.3. Мотиви, з яких виходить суд Матеріалами справи доведено, що [PERSON] було укладено два кредитні договори, а саме: -кредитний договір №010/1153/82/91884192, укладений відповідачем 15.08.2019 із АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» шляхом подання Заяви про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка», відповідно до якої відповідачу була відкрита кредитні лінія з процентною ставкою у розмірі 45%, строк кредитування 48 місяців, що починається з дати встановлення (зміни) поточного ліміту (дати початку кредитування); -кредитний договір №010/1153/82/91884192, укладений відповідачем 11.01.2022 з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» ІНКАСО ФІНАНС», в електронній формі, із застосуванням одноразового цифрового ідентифікатора V3THKGYB, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2 000,00 гривень із датою повернення до 25.01.2022 та процентною ставкою у розмірі 1,95 % за кожний день користування кредитом. Отже, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» кредитний договір №010/1153/82/91884192 прирівнюється до укладених в письмовій формі. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає доведеним, що вказані договори про надання кредиту: №010/1153/82/91884192 від 15.08.2019 та №010/1153/82/91884192 від 11.01.2022 були підписані відповідачем. Крім того, вказані договори про надання кредиту відповідачем не оспорені. Перед укладенням вказаних договорів відповідач був ознайомлений з усіма їх умовами і погодився їх укласти саме на таких умовах, про що свідчить його власноручний підпис на кредитному договорі №010/1153/82/91884192 від 15.08.2019 та електронний підпис одноразовим ідентифікатором на кредитному договорі №010/1153/82/91884192 від 11.01.2022. Доказів того, що відповідач належним чином виконав взяті на себе кредитні зобов`язання з повернення кредитних коштів матеріали справи не містять. Відповідно до Виписки по рахунках Київської регіональної дирекції АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» загальна заборгованість [PERSON] за кредитним договором №010/1153/82/91884192 від 15.08.2019, станом на 22.02.2022 становить 43 781,00 гривню з яких: заборгованість за недозволеним овердрафтом 27 781,00 гривню та 13 986,88 гривень, заборгованість за відсотками 1 390,35 гривень. Таким чином суд дійшов до висновку, що загальна заборгованість відповідача перед АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» станом на дату завершення строку кредитування за кредитним договором №010/1153/82/91884192 від 15.08.2019 становила 43 781,00 гривню. Суд також встановив, що згідно розрахунку ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» станом на 07.03.2023, тобто на кінець строку кредитування, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №3459202293-177922 від 11.01.2022 становить 2 546,00 гривень, з яких заборгованість за тілом кредиту у розмірі 2 000,00 гривень та заборгованість за процентами у розмірі 546,00 гривень. Враховуючи те, що позивач набув право вимоги згідно договорів факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023 та №07/03/23 від 07.03.2023 суд дійшов до висноку про обгрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] . Водночас, щодо розміру позовних вимог, суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами кредитного договору №010/1153/82/91884192 від 15.08.2019 та кредитного договору №3459202293-177922 від 11.01.2022 сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитами, які були надані 48 місяців та 24 місяці відповідно. Відтак, у межах строку кредитування відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами кожного місяця. Після завершення строку кредитування, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В іншому випадку права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 3. Висновки суду Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, враховуючи те, що нараховуння передбачених договором процентів за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивач належить стягнути: -за кредитним договором №010/1153/82/91884192 від 15.08.2019 заборгованість за кредитом у загальному розмірі 43 781,00 гривню, з яких: заборгованість за недозволеним овердрафтом 27 781,00 гривня та 13 986,88 гривень, заборгованість за відсотками 1 390,35 гривень; -за кредитним договором №3459202293-177922 від 11.01.2022 заборгованість за кредитом у загальному розмірі 2 546,00 гривень, з яких заборгованість за тілом кредиту у розмірі 2 000,00 гривень та заборгованість за процентами у розмірі 546,00 гривень. 4.Судові витрати У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 3 028,00 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 16 000,00 грн. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Нормами ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Враховуючи те, що суд задовольнив позовні вимоги частково, а саме у загальному розмірі (43 781,00 + 2 546,00) 46 327,00 гривень, що становить 61.07% від заявлених позовних вимог, до стягнення з відповідача на користь позивача належить судовий збір у розмірі 1 847,08 гривень. Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Понесення позивачем судових витрат підтверджується: договором № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024, укладеним між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (як клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», відповідно до якого адвокатське об`єднання бере на себе обов`язки надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором; прайс-листом АО «Лігал Ассістанс», заявкою ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» про надання юридичної допомоги № 189 від 05.07.2024, з якої вбачається, що ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та адвокатське об`єднання погодили надання юридичних послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з боржника; витягом з Акта № 1 про надання юридичної допомоги, від 05.09.2024 по стягненню заборгованості з [PERSON] (усна консультація з вивченням документів - 4 000,00 гривень, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 12 000,00 грн), копією платіжної інструкції № 0459940000 від 12.09.2024 про сплату за надання правової допомоги згідно договору у розмірі 112 000,00 гривень. Витрати на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі суд вважає співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, що відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та є пропорційними до предмета спору та доведеними. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000,00 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial