Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

31 травня 2024 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить позбавити відповідачку [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він перебував з відповідачкою в шлюбі, зареєстрованому 23 серпня 2016 року Богуславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №95. Він та відповідачка є батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З 2020 року [PERSON] дітей не бачила, не спілкується з ними, їх життям не цікавиться, не приймає участь у їх вихованні та утриманні. Діти проживають разом з батьком за його місцем реєстрації, що за адресою: [ADDRESS] . Проте, й до сьогодні відповідачка не з`являється за місцем їх проживання, абсолютно не цікавиться життям дітей, не приймає участі в їх вихованні, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не спілкується з ними. Посилаючись на положення ст.ст. 164, 165 СК України позивач просить задовольнити його вимоги. 12.08.2024 у встановлений судом строк на адресу суду від відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позов, разом із підтвердженням його направлення позивачу та третій особі. У відзиві зазначено, що відповідачка просить залишити без задоволення позовні вимоги [PERSON] . На обґрунтування зазначила, що у шлюбі з [PERSON] у них народилися діти: [PERSON] та [PERSON] . З моменту одруження між нами часто виникали сварки, чоловік неодноразово принижував її і бив, внаслідок чого, як зазначає позивачка, вона часто викликала працівників поліції. Постійні знущання призвели до того, що з 2020 року вони з чоловіком почали проживати окремо, при цьому у них була домовленість про те що діти будуть почергово проживати то з ним, то з нею, однак таку домовленість колишній чоловік порушив, силоміць забравши дітей до себе. Дійсно, діти [PERSON] і [PERSON] , станом на сьогодні, проживають разом із позивачем. На прохання бачитися з дітьми, позивач відмовляє або вимагає щоб їх побачення з дітьми відбувалися у його присутності. Він повністю контролює дітей, які потім обережно спілкуються з нею, оскільки бояться батька. Тому до виконавчого комітету Богуславської міської ради відповідачкою було подано заяву про визначення способів участі, як матері у вихованні та спілкуванні із її дітьми. Крім того, зазначила, що рішенням Богуславського районного суду Київської області від 31.05.2024 шлюб між нею та [PERSON] було розірвано і їй змінено прізвище на « [PERSON] ». Відповідачка зазначає, що натепер займається питанням заміни документів, зокрема паспорту. Бажає бути матір`ю своїх дітей із батьківськими правами на них і хоче спілкуватися, виховувати, навчати та турбуватися про них. Зауважила, що старший син [PERSON] проживає з нею і він теж хоче спілкуватися з братами (а.с.28-31). В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Чайка О.В., позов підтримали, посилаючись на вищевказані факти та докази. Відповідачка [PERSON] будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання 28.04.2025 повторно не з`явилася та не повідомила суд про причини неявки. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Богуславської міської ради - Калінська О.А. в судовому засіданні враховуючи досліджені матеріали справи та те що відповідачка [PERSON] є особою, яка свідомо злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків і визнала це в судовому засіданні, не заперечувала проти задоволення позову та вважала за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що суду надано висновок органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Богуславської міської ради затверджений рішенням №226/9 від 21.08.2024 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника третьої особи, свідків, малолітньої дитини [PERSON] та дослідивши відзив на позовну заяву та письмові докази, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 25.12.2009 Богуславським РВ ГУ МВС України в Київській області, [PERSON] народився [INFO] в м. Богуслав, Київська область, Україна (а.с.7). Відповідно до копії паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 22.12.2023 органом 3238, [PERSON] , народилася [INFO] в м. Богуслав Київської області, Україна (а.с.32). Між сторонами по справі [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , виданого Богуславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с.11). [PERSON] та [PERSON] згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 04.10.2016 Богуславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, являються батьками - [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 02.05.2019 Богуславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, [PERSON] та [PERSON] , являються батьками - [PERSON] , [INFO] . (а.с. 13). Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 31 травня 2024 року, що підтверджується рішенням Богуславського районного суду Київської області у справі №358/733/24, яке набрало законної сили - 02 липня 2024 року, що вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, відомості якого є у загальному доступі. Актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї виданого ОСББ «Берегиня Богуслав» від 25.04.2024 підтверджується факт, що [PERSON] проживає в квартирі [ADDRESS] разом з дітьми: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Мати [PERSON] з 2020 року не приживає в сім`ї та не бере ніякої участі у вихованні синів та матеріальному забезпеченні малолітніх дітей (а.с. 14). Відповідно до Акту обстеження житлово- побутових умов проживання від 26 квітня 2024 року, складеного комісією в складі депутата міської ради Карпенка О.А. та сусідів за адресою: [ADDRESS] , було обстежено умови проживання та встановлено, що за даною адресою дійсно проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.15). Відповідно до характеристики виданої директором ОЗО Богуславського ліцею №2 Валерія Вербіцького, вбачається що [PERSON] , [INFO] , навчається з 01.09.2023. Програмний матеріал 1 класу засвоює на достатньому рівні. Рівень розвитку уваги довільний. [PERSON] може відволікатися на урках, але в той час же активно працює. Фізичний розвиток [PERSON] відповідає віковим нормам. Учень неконфліктний, але бувають зміни настрою, нестабільність емоційної та вольової сфери. Заняття без поважних причин не пропускає. Наразі вихованням дитини займається тато [PERSON] , який відповідально відноситься до навчання та виховання сина, відвідує батьківські збори, цікавиться навчанням та завжди підтримує зв`язок із вчителем. Мати не цікавиться навчанням та вихованням сина. Жодного разу не приходила у школу. У вихованні дитини участі не бере. З класним керівником на зв`язок не виходила (а.с.17). Із характеристики виданої директором Богуславським закладом дошкільної освіти Центру розвитку дитини №1 «Малятко», вбачається що [PERSON] , [INFO] відвідує дитячий садок з 04.09.2023 по даний час. Вихованням та навчанням [PERSON] займається лише батько [PERSON] . Батько приймає активну участь у виховному та навчальному процесі сина: приводить і забирає дитину вчасно, цікавиться поведінкою і успіхами сина. [PERSON] завжди охайно одягнений, заклад відвідує із задоволенням, має багато друзів. За час відвідування дитиною закладу мати жодного разу не з`являлася, всі питання вирішувалися з батьком дитини (а.с. 16). Із характеристики виданої ОСББ «Берегиня Богуслав», вбачається що [PERSON] , [INFO] , проживає разом з своїми дітьми [PERSON] та [PERSON] в [ADDRESS] . За три роки проживання за даною адресою проявив себе з виключно позитивного боку, жодних скарг від сусідів на нього не надходило, порушення ним громадського порядку не спостерігалося, до кримінальної відповідальності не притягувався. За свідченням сусідів, працьовитий, товариський та ввічливий. В побуті доброзичливий, чуйний, турботливий. Займається постійним доглядом за своїми дітьми, які завжди охайні, доглянуті, виховані, ввічливі. Постійно займається вихованням дітей, турбується про їх психологічний стан, забезпечує необхідні умови життя, навчання. За період проживання за даною адресою зарекомендував себе як добрий господар та турботливий батько, що підтримує добрі стосунки як у сім`ї, так і в спілкуванні з сусідами. В конфліктних ситуаціях з сусідами не помічений, а навпаки - дружелюбний та по можливості надає їм допомогу (а.с. 18). В ході розгляду справи судом були дослідженні також наступні докази, які було надано під час розгляду справи. Зокрема, згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 16.03.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції у Київській області, [PERSON] , є матір`ю [PERSON] , який народився [INFO] (а.с. 33). Згідно характеристики виданої старостою Владиславського старостинського округу №3 Миронівської міської ради Т.М. Лясківської за № 15/03-25/30 від 09.08.2024, [PERSON] , [INFO] , проживає без реєстрації в [ADDRESS] . Виховує сина - [PERSON] , [INFO] . Проживає з громадянським чоловіком - [PERSON] . Офіційно ніде не працює. Компрометуючими та іншими матеріалами стосовно даної громадянки [PERSON] старостинський округ №3 не володіє, у зв`язку з коротким терміном проживання на підвідомчій території (а.с. 34). Згідно характеристики виданої директором Владиславської гімназії Миронівської міської ради Київської області В.І.Шевченко, учень 8 класу [PERSON] виявив початковий та середній рівень знань. Програмний матеріал засвоює повільно. [PERSON] виховує мати та вітчим. На прохання до гімназії з`являються. Мати з розумінням ставиться до виховання та навчання дитини. Вдома створено всі необхідні житлово-побутові умови для нормального розвитку дитини. [PERSON] забезпечений всім необхідним шкільним приладдям, охайно одягнений, доглянутий (а.с. 35). Згідно акту обстеження умов проживання №163 від 09.08.2024, складено головним спеціалістом ССДС Безсмертною Н.М., фахівцем з соціальної роботи [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , проведено обстеження умов проживання, та встановлено, що за вказаною адресою проживають [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 36). До виконавчого комітету Богуславської міської ради відповідачкою [PERSON] було подано заяву про визначення способів її участі, як мами у вихованні та спілкуванні з дітьми: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 37). Згідно листа голови Богуславської міської ради Хоменка Віталія за № 03-09/2441/2024 від 16.08.2024, на вирішення спору щодо участі [PERSON] у вихованні дітей [PERSON] та [PERSON] , заяву [PERSON] розглянуто 13.08.2024 на Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Богуславської міської ради. Комісія вважала за необхідне рекомендувати [PERSON] з метою попереднього налагодження контакту з синами розпочати шляхом спілкування з [PERSON] та [PERSON] в телефонному режимі, відвідування їх за місцем проживання чи на нейтральній території в межах міста, за попереднім узгодженням з батьком дітей та з урахуванням режиму дня дітей. З копії постанови Богуславського районного суду Київської області №358/1040/21 від 06.12.2021 вбачається, що [PERSON] була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та на неї було накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження, стягнуто судовий збір (а.с. 53). Згідно копії постанови Богуславського районного суду Київської області №358/681/23 від 15.05.2023 [PERSON] була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП і на неї було накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження, стягнуто судовий збір (а.с. 54). Вироком Богуславського районного суду Київської області від 28.11.2022 [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки (а.с.55-57). Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Богуславської міської ради в своєму висновку про доцільність позбавлення батьківських прав № 226/9 від 21 серпня 2024 року, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , оскільки це буде відповідати інтересам дітей (а.с. 66-68). Окрім вказаних письмових доказів в обґрунтування своїх позовних вимог, за клопотанням представника позивача допитані свідки, які надали наступні пояснення. Так, свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивача, в судовому засіданні повідомила, що її син в 2016 році одружився з [PERSON] і в цьому ж році в них народився син [PERSON] . Також, свідок зазначила, що в цей період між сином та невісткою склалися такі стосунки, що вони перестали проживати разом і розлучилися, малолітній [PERSON] став проживати з нею, як своєю бабусею та татом. Згодом син з невісткою примирилися, забрали [PERSON] та знову стали разом проживати. Коли [PERSON] виповнилося три з половиною роки в її сина та невістки народився ще син [PERSON] . Разом однією сім`єю вони ще прожили десь рік і в них почали складатися погані стосунки і як наслідок в 2020 році вони розійшлися, мати покинула дітей і її син [PERSON] разом з дітьми приїхав до них додому, де вони стали разом проживати. Так, весь час [PERSON] з дітьми проживають разом, він виховує сам синів: [PERSON] 2016 року народження та [PERSON] , 2019 року народження і забезпечує всім необхідним дітей. В 2022 році [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, приходила відвідати дітей, які гралися в дворі біля будинку. Був випадок коли [PERSON] вживала якісь препарати, мала отруєння, як наслідок працівники швидкої надавали допомогу. Мати дітей [PERSON] натепер їх не навідує та не займається їх вихованням. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні повідомила, що вона проживає в по [ADDRESS] , є знайомою [PERSON] та її сина [PERSON] . Повідомила, що [PERSON] разом своєю мамою виховує та утримує його малолітніх дітей, а саме [PERSON] та [PERSON] . Матір вона бачила декілька разів, знає, що вона з ними не живе та не допомагає їх утримувати і виховувати. Свідок [PERSON] , в судовому засідання повідомила, що вона проживає в по [ADDRESS] . По справі повідомила, що добре знає сім`ю [PERSON] , який проживає разом з своїми дітьми [PERSON] та [PERSON] та їх бабусею. Мати участі у житті дітей не приймає, їх вихованням, навчанням та утримання не займається, а навпаки веде аморальний спосіб життя. Дітки виховані, доглянуті. Вихованням дітей займається їх батько [PERSON] та бабуся [PERSON] . Свідок [PERSON] повідомила в судовому засіданні, що проживає по [ADDRESS] . Працює в садочку директором, в якому виховувалися діти: [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] натепер відвідує садочок, а [PERSON] вже навчається в школі. Дітки розумні, виховані, доглянуті. Участь у вихованні дітей бере їх батько [PERSON] , мама до закладу не приходила. Свідок, [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що проживає в по [ADDRESS] . Працює вихователем групи продовженого дня в Богуславському ліцеї №2. Повідомила, що в Богуславському ліцеї №2 в другому класі навчається [PERSON] , який відвідує групу продовженого дня. Про те, що батьки разом не проживають їй повідомив сам [PERSON] , який має теплі стосунки з батьком. Батько бере активну участь у вихованні та навчанні сина. Матір участі у житті дитини не приймає. Таким чином свідки підтвердили факт, що відповідачка не приймає участі у вихованні малолітніх дітей, та свідомо ухиляється від їх виховання. Також під час розгляду справи, з огляду на вік дитини, судом ставилось на обговорення питання щодо заслуховування в судовому засіданні думки дитини [PERSON] , та після з`ясування думки сторін визначено заслухати дитину після з`ясування психологом можливості такого допиту. Згідно повідомлення практичного психолога ОЗО Богуславський ліцей №2 [PERSON] за №01-32/47 від 18.04.2025, була проведена бесіда та діагностична робота з учнем ліцею [PERSON] . Проаналізувавши результати обстеження психологом зроблено висновок про те що [PERSON] готовий до можливості допиту у судовому засіданні в присутності психолога або соціального педагога. Малолітній [PERSON] , [INFO] , в присутності педагога [PERSON] , в судовому засіданні повідомив, що навчається в Богуславському ліцеї №2 в другому класі. На даний час він проживає з батьком та братом [PERSON] і бабусею. Мама з ними не бачиться, не спілкується, навіть не дзвонить телефоном. Останнього разу маму бачив рік назад 01 травня, коли вона приїжджала привітати з днем народження брата [PERSON] . Старший брат [PERSON] з ними теж не спілкується, як і мама. На запитання відповів, що коли хворіє, то з ним до лікаря йде тато або бабуся. Спірні правовідносини регулюються нормами матеріального права визначені, зокрема, Сімейним кодексом України. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Аналогічні обов`язки батьків передбачені у статті 12 Закону України «Про охорону дитинства». Згідно із ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 статті 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Так, частиною 1 ст. 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно положень ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Згідно зі ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Інтереси дітей захищаються передусім не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так, згідно з положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч.8 ст.7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 9 даної Конвенції, передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно принципу статті 6 Декларації, дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» (Заява № 39948/06) зазначив, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8. Суд також наголосив, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. Сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15, 16 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Верховний суд у постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2023 року у справі № 215/3495/21 у п.53 - «Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини діях батьків». У п.54 зазначеної постанови Верховний суд зазначив: «Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено зокрема в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі №686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17». Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною. Так, позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позивач [PERSON] надав суду переконливі докази, які свідчать про наявність підстав для позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] , що визначені пунктом другим частини першої ст. 164 СК України. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню синів, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, що об`єктивно підтверджено в судовому засіданні поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Яких-небудь перешкод у спілкуванні із синами позивач відповідачці не чинив. Сама відповідачка [PERSON] не чинить ані спроб, ані бажання щодо корегування своєї поведінки, не здатна проявити свою турботу та піклуватися про своїх синів. Так, за змістом п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, коли вони свою винною поведінкою, свідомо нехтуючи своїми обов`язками та інтересами дитини, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. У відповідності до ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Отже, судом встановлено, що відповідачка по справі [PERSON] дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітніх синів, в їх утриманні участі не приймає, вона не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх синів, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не надає синам доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, навіть не спілкується, що підтверджено дослідженими в ході судового засідання письмовими доказами. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідачка за власною ініціативою самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх малолітніх синів. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлені суттєві порушення прав малолітніх синів з боку їх матері. Невиконання матір`ю своїх батьківських обов`язків, щодо виховання та утримання дітей, негативно впливає на їх розвиток, а відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] . Оцінюючи досліджені по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до висновку, що відповідачка [PERSON] має бути позбавлена батьківських прав щодо сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , оскільки вона свідомо самоусунулася від виконання своїх обов`язків по вихованню синів, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, будь-яких спроб виправити свою поведінку не робить. Відтак, суд, послуговуючись якнайкращими інтересами дітей, які переважають над інтересами їх батьків, підсумовуючи все вищевикладене, вважає за можливе задовольнити в повному обсязі позов про позбавлення батьківських прав відповідачку [PERSON] . Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу не тільки право на оскарження даного рішення суду в апеляційному порядку, а й про наявність можливості поновлення батьківських прав з дотриманням порядку та умов, визначених ст.169 СК України. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved