Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом до Дніпровської міської ради, третя особа Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, про зміну статусу нерухомого майна, визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18.12.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Медяник В.А., реєстровий №4419. [INFO] помер батько [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 07.01.2017 року Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №45. Позивач [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] , який був власником 48/100 частин (квартира [ADDRESS] ) житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований на земельній ділянці, площею 676 кв.м у [ADDRESS] , які належали померлому [PERSON] на підставі договору міни від 17 квітня 1996 року, посвідченого Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, реєстр №2-3409, та зареєстроване у КП «ДМБТІ» ДОР» 27 червня 1996 року, про що зроблено запис у реєстровій книзі №557 за № 90. Утім, постановою державного нотаріуса Пленському О.Ф. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 48/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку із тим, що документів, які підтверджують скасування типу об`єкта «житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами» та реєстрацію права власності за померлим тип об`єкту квартири і в яких саме частках, та тип об`єкту квартира та реєстрацію права власності за померлим [PERSON] в інших частках, нотаріусом не виявлено. Таким чином, у нотаріуса відсутні можливості з`ясувати, який саме об`єкт нерухомого майна належить спадкодавцю і в якій саме частці належить право власності [PERSON] (квартира [ADDRESS] в цілому, чи 48/100 частин домоволодіння). Позивачі вважають, що належному майну невірно визначено статус, оскільки фактично вони мають у своєму користуванні житловий будинок, а не квартири. Відтак, із огляду на викладені обставини, [PERSON] позбавлений можливості оформити право власності на 48/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] . Крім того, [PERSON] та [PERSON] позбавлені можливості приватизувати земельну ділянку, а також здійснити добудови до належного їм нерухомого майна. Так, головною відзнакою квартири і будинку є відособленість. Квартира розміщується у житловому блоці, де знаходиться ще декілька аналогічних приміщень. Будинок відособлений від других об`єктів нерухомості, усі комунікації, що розміщені у ньому, є автономними. Інженерні системи квартир є централізованими, це стосується водопостачання, опалення, електрики. При цьому, весь будинок є неділимим, у квартирі є елементи, що знаходяться у спільному користуванні. У будинку є відособлений вхід, у квартирі тільки вхідні двері. Враховуючи те, що належне вказане нерухоме майно має всі автономні комунікації, при цьому приміщення є відособленим від других об`єктів нерухомості, а також те, що поруч із майном розміщена присадибна ділянка, господарські будівлі та споруди, встановлений статус квартири підлягає зміні на житловий будинок. Із метою захисту порушених прав, [PERSON] та [PERSON] звернулися до Дніпровської міської ради із заявою про зміну статусу нерухомого майна. Листом №10/5-138\~Департаменту адміністративних\~послуг та\~дозвільних процедур\~Дніпровської міської\~ради від 23.01.2025\~року,\~позивачів повідомлено\~про те,\~що процедура державної реєстрації прав та їх обтяжень у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у тому числі в результаті реконструкції об`єкта нерухомого майна відбувається виключно у відповідності до вимог чинного законодавства. Отже, зазначена обставина впливає на права та обов`язки позивачів, оскільки законодавством розмежований статус нерухомого майна та визначений правовий порядок для його використання. Тому, посилаючись на вказані обставини та з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, позивачі просили суд: -змінити статус нерухомого майна з квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на житловий будинок [ADDRESS] ; -визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на 52/100 частин житлового будинку літ. А-1, які складаються із квартири [ADDRESS] та складається у цілому із: літ.1 - кухня, площею 4,5 кв.м; літ.2 - коридор, площею 4,4 кв.м; літ.3 житлова, площею 9,6 кв.м; літ.4 - житлова, площею 17,4 кв.м; літ.5 житлова, площею 7,4 кв.м; всього по квартирі [ADDRESS] ; -встановити, що до складу спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , входить право власності на 48/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований на земельній ділянці, площею 676 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , які належали [PERSON] на підставі договору міни від 17 квітня 1996 року, посвідченого Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, реєстр №2-3409, та зареєстроване у КП «ДМБТІ» ДОР» 27 червня 1996 року, про що зроблено запис у реєстровій книзі №557 за № 90; -визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на 48/100 частин житлового будинку літ. А-1 по [ADDRESS] , житловою площею 59,0 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами: літ. Б,В сараї цегл., літ. Г,Д - сараї дош., літ. Е,Ж - вбиральні, літ. З літній душ, літ. К гараж, № І-ІІ. І, ІІ інші споруди, що розташовані на земельній ділянці, площею 676 кв.м у [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Представник відповідача Дніпровської міської ради Борсук Ю.В. надала до суду відзив на позов, в якому заперечувала проти позову із посиланням на те, що позивач обрав неналежний спосіб захисту своїх прав, оскільки рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Зазначає, що позивачі не зверталися до Дніпровської міської ради із заявою про зміну статусу житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Крім того, чинним законодавством України не передбачено поняття «зміни статусу квартири на статус будинку». Фактично, у даному випадку мова йде про визнання вказаної квартири, яка на даний момент є частиною будинку, самостійним об`єктом нерухомого майна. Реконструкція є єдиною процедурою, що забезпечує права всіх власників (співвласників) квартир у малоповерховому будинку, при створенні (поділі) на індивідуальні житлові(садибні) будинки або створенні(виділені) одного індивідуального житлового (садибного) будинку. Посилаючись на вказані обставини, представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник позивачів [PERSON] та [PERSON] адвокат Стасовська Є.А. надала до суду відповідь на відзив, в якій виклала обставини, аналогічні викладеним у позові. Додатково зазначила про те, що відповідно до листа №9365 Комунального підприємства «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради від 11.09.2023 року, документи, що підтверджують зняття з балансу та передачу у власність житлового будинку літ. А-1, що розташований за адресою: [ADDRESS] , - відсутні. Крім того, право користування на земельну ділянку площею 676 кв.м у позивача [PERSON] визначено у договорі міни від 17.04.1996 року у вигляді 48/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а право користування на земельну ділянку позивачки [PERSON] у договорі купівлі-продажу квартири від 18.12.2021 року, не визначено. Посилаючись на вказані обставини, представник позивачів просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. У судовому засіданні представник позивачів адвокат Стасовська Є.А. позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача Дніпровської міської ради Боговенко С.Ю. у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник третьої особи Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєва Н.С. у судове засідання не з`явилася, просила розглянути справу за її відсутності та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства, про що надала письмову заяву. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали спадкової справи №397/2017 після смерті [PERSON] , суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18.12.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Медяник В.А., реєстровий №4419 (а.с.9-10). Право власності на квартиру за [PERSON] зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 18.12.2021 року, про що внесено запис №45757742; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2497794612020 (а.с.10 зворот). Відповідно до\~п.\~1\~договору купівлі-продажу\~квартири від\~18.12.2021\~року,\~відчужувана квартира\~належить продавцям\~на праві\~приватної власності\~на підставі\~свідоцтва про\~право власності\~на житло,\~виданого Дніпропетровським\~заводом гірничошахтного\~обладнання 19.11.1996\~року,\~згідно з\~розпорядженням №328,\~зареєстрованого Комунальним\~підприємством «Дніпропетровське\~міжміське бюро\~технічної інвентаризації»\~та записано\~у реєстрову\~книгу №311п-12\~та свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за заповітом,\~виданого державним\~нотаріусом Четвертої\~дніпровської державної\~нотаріальної контори\~Циганко О.В. 05.11.2021 року за реєстровим №4-718, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вказаним нотаріусом, що підтверджується Витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованим 05.11.2021 року, за №283160379, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2497794612020 (а.с.9). Позивач [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 22.05.1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Амур-Нижньодніпровської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис №432 (а.с.31). [PERSON] був власником 48/100 частин (квартира [ADDRESS] ) житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований на земельній ділянці, площею 676 кв.м у [ADDRESS] , на підставі договору міни від 17 квітня 1996 року, посвідченого Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, реєстр №2-3409, та зареєстрованого у КП «ДМБТІ» ДОР» 27 червня 1996 року, про що зроблено запис у реєстровій книзі №557 за №90 (а.с.29). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 07.01.2017 року Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №45 (а.с.30). Після смерті батька [PERSON] звернувся до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом. Утім, постановою державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Писарєвої Н.С. від 10.11.2022 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що нотаріус не виявив документів, які б свідчили про перехід частки спадкодавця у вигляді квартири, а не частини житлового будинку. Через відсутність підтвердження зміни типу об`єкта нерухомості та частки права власності, встановити предмет спадкування виявилося неможливим (а.с.24). Тобто, фактично 48/100 частин домоволодіння становлять частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (сараї, вбиральні, душ, гараж тощо), що розміщені на огородженій земельній ділянці комунальної власності. Обидва позивачі мають окремі частини будинку, що мають ознаки індивідуального житлового будівництва. Також, органом місцевого самоврядування за адресою: [ADDRESS] , було присвоєно окрему поштову адресу. Відповідно до листа №9365 Комунального підприємства «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради від 11.09.2023 року, документи, що підтверджують зняття з балансу та передачу у власність житлового будинку літ. А-1, що розташований за адресою: [ADDRESS] , - відсутні (а.с.133). Із метою захисту порушених прав, [PERSON] та [PERSON] звернулися до Дніпровської міської ради із заявою про зміну статусу нерухомого майна (а.с.209-210). Однак, згідно з відповіддю №10/5-138 Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 23.01.2025 року, позивачів повідомлено про те, що процедура державної реєстрації прав та їх обтяжень у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у тому числі в результаті реконструкції об`єкта нерухомого майна відбувається відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.225-226). Згідно із наданим технічним паспортом, нерухомість за адресою: [ADDRESS] , складається із: -квартири [ADDRESS] , загальною площею 43,3 кв.м, житловою площею 34,4 кв.м, яка складається із: літ.1 - кухня, площею 4,5 кв.м; літ.2 - коридор, площею 4,4 кв.м; літ.3 житлова, площею 9,6 кв.м; літ.4 - житлова, площею 17,4 кв.м; літ.5 житлова, площею 7,4 кв.м; -48/100 частин житлового будинку житловою площею 59,0 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами: літ. Б,В сараї цегл., літ. Г,Д - сараї дош., літ. Е,Ж - вбиральні, літ. З літній душ, літ. К гараж, № І-ІІ. І, ІІ інші споруди (а.с.42-47). Отже, за своїми конструктивними ознаками, фактичним використанням, наявністю господарських будівель та розташуванням на окремій земельній ділянці, спірний об`єкт відповідає критеріям, установленим законодавством для індивідуального (садибного) житлового будинку. Відповідно до ст. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Статтею 380 ЦК України визначено поняття житлового будинку. Так, житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Відповідно до ст. 381 ЦК України, садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. Статтею 382 ЦК України визначено поняття квартири. Квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Так, можна зробити висновок, що квартира - це житлове приміщення, яке складається із декількох кімнат, має окремий вхід і набір необхідних інженерних систем (опалення, каналізація, вентиляція) розміщених у окремому блоці, де поряд ще декілька таких приміщень. Будинок - це окреме житлове приміщення, яке має окремий вхід і повний набір автономних комунікацій. Отже, головною відзнакою квартири та будинку є відособленість. Квартира розміщується у житловому блоці, де знаходиться ще декілька аналогічних приміщень. Будинок відособлений від других об`єктів нерухомості, всі комунікації, розміщені у ньому, автономні. Інженерні системи квартири є централізованими, це стосується водопостачання, опалення, електрики. При цьому весь будинок є неділимим, у квартирі є елементи, що знаходяться у спільному користуванні (труби, коридори, сходи). У будинку є відособлений вхід, у квартири тільки вхідні двері. Наявність земельної ділянки до будинку приєднана невелика територія, а квартира земельної ділянки позбавлена. Виділити земельну ділянку для обслуговування цього будинку все ж таки можливо, за умови зміни статусу квартирного будинку на житловий (садибний). Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно із ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом. У силу ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частини 1 статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно з положеннями ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Як вбачається із матеріалів спадкової справи №397/2017, заведеної після смерті [PERSON] , із заявами про прийняття спадщини ніхто, окрім позивача [PERSON] , не звертався. Заповіт від імені спадкодавця відсутній. Статтею 1218 ЦК України\~визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 1,2\~ст. 1220 ЦК України\~передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Як передбачено\~ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ч.1\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3\~ст.1268 ЦК України\~визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до положень ч.1\~ст.1270 ЦК України\~встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1\~ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом із тим, ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1\~статті 1297 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. У той же час, ч. 5\~ст. 1296 ЦК України\~встановлено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Виходячи із вищевикладеного вбачається, що після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді 48/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований на земельній ділянці загальною площею 676 кв.м за адресою: [ADDRESS] . Згідно з матеріалами спадкової справи №397/2017, заведеної після смерті [PERSON] , крім позивача, інші спадкоємці першої черги відсутні. Відповідно до\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч.ч. 1, 2\~ст. 95 ЦПК України\~письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Статтями 77 - 80 ЦПК України\~встановлено критерії доказів, а саме їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Статтею 80 ЦПК України\~передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Вирішуючи позов по суті, суд, також, звертає увагу, що відповідно до положень ст. ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Так, згідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень\~ст. 5 ЦПК України\~суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. До посилань представника відповідача щодо неправильного обрання позивачем способу захисту суд ставиться критично, оскільки здійснення реконструкції зазначеного нерухомого майна жодним із власників є неможливим із огляду на відсутність приватної форми власності на земельну ділянку, на якій розташовано спірний об`єкт нерухомості. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, тому вважає: -змінити статус нерухомого майна з квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на житловий будинок [ADDRESS] ; -визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на 52/100 частин житлового будинку літ. А-1, які складаються із квартири [ADDRESS] та складається у цілому із: літ.1 - кухня, площею 4,5 кв.м; літ.2 - коридор, площею 4,4 кв.м; літ.3 житлова, площею 9,6 кв.м; літ.4 - житлова, площею 17,4 кв.м; літ.5 житлова, площею 7,4 кв.м; всього по квартирі [ADDRESS] ; -встановити, що до складу спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , входить право власності на 48/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований на земельній ділянці, площею 676 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , які належали [PERSON] на підставі договору міни від 17 квітня 1996 року, посвідченого Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, реєстр №2-3409, та зареєстроване у КП «ДМБТІ» ДОР» 27 червня 1996 року, про що зроблено запис у реєстровій книзі №557 за № 90; -визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на 48/100 частин житлового будинку літ. А-1 по [ADDRESS] , житловою площею 59,0 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами: літ. Б,В сараї цегл., літ. Г,Д - сараї дош., літ. Е,Ж - вбиральні, літ. З літній душ, літ. К гараж, № І-ІІ. І, ІІ інші споруди, що розташовані на земельній ділянці, площею 676 кв.м у [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Витрати по справі суд вважає покласти на рахунок сторони, що їх понесла. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved