Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання посилаючись на те, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.09.2006 року, який рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12.02.2016 року розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка не досягла 23 річного віку. Дочка є студентом 1-го курсу медичного факультету, спеціальності 222 «Медицина», освітньо-професійної програми «Медицина», ступінь/Рівень освіти: магістр. Нею укладений, як Замовником, Договір № 23 - 1-24М про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 27.08.2024 р. з вищевказаним університетом, а також вказаний договір підписаний і Здобувачем [PERSON] . Відповідно до п. 2 Розділу III. цього Договору вартість платної освітньої послугами за роками навчання становить, починаючи з 2024 - 2025 навчального року та далі суцільно по 2029 - 2030 навчальний рік - по 52 000 гривень за кожний навчальний рік. На даний час нею сплачено за навчання доньки [PERSON] у вищевказаному медичному університеті за перший (з двох) семестр навчального 2024 - 2025 року кошти в сумі 26 000 грн., за другий семестр кошти в сумі 16 250,00 грн. Крім цього, у зв`язку з навчанням в університеті дочки був укладений з ПВНЗ «Київським медичним університетом» Договір на проживання у гуртожитку № 34 від 01.09.2024 р., строк дії Договору з 01.09.2024 р. по 31.08.2025 р., номер кімнати, де розташоване ліжко- місце 207, відповідно до якого вартість проживання моєї та відповідача доньки [PERSON] у студентському гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , складає 2800,00 грн. за один місяць (пункти 1, 3, 4, 5, 9 цього Договору). Після цього був укладений новий Договір на проживання у гуртожитку № 137 від 01.12.2024 р., строк дії Договору з 01.12.2024 р. по 31.08.2025 р., номер кімнати, де розташоване ліжко-місце 322, відповідно до якого вартість проживання моєї та відповідача доньки [PERSON] у студентському гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , складає 3800,00 гри. за один місяць. Вказані витрати викликані об`єктивними обставинами, які полягають у тому, що відповідач, починаючи з 2014 р. перестав впускати мене та доньку [PERSON] до квартири [ADDRESS] , де він проживає. Її мати, [PERSON] , має невеличку однокімнатну квартиру (житлова площа згідно технічного паспорту м2 14,1, загальна площа згідно технічного паспорту м2 33,20) за адресою: [ADDRESS] . Однак вказана квартира їй та доньці [PERSON] не належить, не є їх з неї власністю, вона не відповідає нормі для проживання у ній трьох осіб. Також вказаний багатоквартирний житловий будинок, вже багато років, не був прийнятий до експлуатації та тому постачання комунальних послуг до вказаного будинку не відбувається. Це не надає можливості жити в ньому на елементарно необхідному для звичайної людини рівні. Тому у зв`язку з навчанням у вищому навчальному закладі освіти їй більш сприятливе для цього є її проживання у вищевказаному студентському гуртожитку. [PERSON] є неповнолітньою, вона є студентом 1-го курсу денної форми навчання, не працює та стипендію не отримує, тобто вона не має власних доходів, а тому всі витрати за неї, в тому числі на її навчання, проживання у студентському гуртожитку, несу та здійснюю, як її мати, я - [PERSON] . Тобто неповнолітня донька [PERSON] знаходиться на їїу утриманні. Дитина сторін потребує придбання одягу та взуття, продуктів харчування, ліків (лікування), через погіршення зору придбання окулярів та контактних лінз, а також ще і засобів гігієни, книг, посібників, канцелярських товарів тощо, оплату проїзду громадським транспортом. Нею здійснюється оплата додаткових занять [PERSON] з англійської мови та біології. В той же час така форма навчання призводить до неможливості студента офіційно працювати та отримувати доходи, а отже дитина об`єктивно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, адже сама по собі денна форма навчання позбавляє повнолітню дитину можливості працювати та утримувати себе самостійно і за таких умов дитина потребує матеріальної допомоги від своїх батьків. Загальні витрати на дитину на місяць складають 28 227,99 грн. та при їх поділі на двох батьків дитини на кожного з батьків приходитися рівна сума коштів по витратах на утримання їх від шлюбу спільної дитини, тому яка для відповідача [PERSON] складає суму 14 114 грн. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Києва від 06.03.2025 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просить суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] , яка продовжує навчатися, щомісячно у розмірі 14 114 грн., починаючи з 16.02.2025 року. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Кореспонденція, що надіслана на адресу відповідача повернулася до суду із зазначенням причин повернення «за закінченням терміну зберігання». Як передбачено ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункт 4). Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Інформація про стан розгляду справи викладалась у відповідних процесуальних документах - ухвалах суду, які, відповідно до приписів Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень України оприлюднювались у цьому Реєстрі. Окрім того інформація про розгляд справи була розміщена на офіційному веб-сайті Судової влади України. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим статтями 174, 178 ЦПК України та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову. Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, 17.09.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 271. У шлюбі у подружжя народилась донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12.02.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі. Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»). Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів. Відповідно до статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. 3. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Тож стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Указане судам також роз`яснено у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. В судовому засіданні встановлено, що наказом від 27.08.2024 року [PERSON] зарахована до приватного вищого навчального закладу «Київський медичний університет» на 1 курс медичного факультету, що підтверджується копією довідки № 1224 від 29.08.2024 року. Дата закінчення навчання в університеті 30.06.2030 року. Посилаючись на те, що на даний час дитина є повнолітньою, однак продовжує навчатися на денній формі навчання в Університеті та не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток, позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 14 114 грн. починаючи з 16.02.2025 до досягнення дитиною 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Судом встановлено, що дитина [PERSON] , не має можливості проживати разом із матір`ю, оскільки квартира, в якій проживає мати є за площею дуже маленькою, і в цій квартирі також проживає мати [PERSON] . Дитина проживає в гуртожитку університету, вартість якого становить станом на день розгляду справи 3800 грн. на місяць, що підтверджується копією договору на проживання та квитанціями по оплаті проживання. З викладеного вбачається, що дочка відповідача [PERSON] повнолітня, є студенткою приватного вищого навчального закладу «Київський медичний університет», навчається на денній формі навчання, не має самостійного заробітку. Отже, вона потребує матеріальної допомоги для оплати навчання, проживання та пов`язаних з навчанням витрат. З доказів приєднаних до матеріалів справи вбачається, що вартість навчання дитини становить 52 000 грн. на рік, вартість проживання у гуртожитку 3800 грн. Також позивачем приєднано до матеріалів справи докази витрат на канцелярські товари, продукти харчування, оплату взуття, одягу, засобів гігієни. Одночасно із цим, суд вважає, позивач з достатньою повнотою не довела наявність конкретних потреб дитини у матеріальній допомозі у зв`язку з її навчанням, які б відповідали розміру аліментів, які позивач просить стягнути з відповідача. У суду також відсутні відомості про джерела та суми доходів відповідача, його працевлаштування тощо і клопотань про витребування таких відомостей позивач не заявляла. При з`ясуванні можливості відповідача надавати допомогу суд також виходить з того, що матеріали справи не містять відомостей про наявність у відповідача майна (як і його вартості), зокрема і придбаного у період після розірвання шлюбу між сторонами, а також відомостей про витрати відповідача, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, які б могли підтвердити наявність у відповідача витрат, що перевищують його офіційні доходи, а також не містять доказів працевлаштування відповідача та отримання ним заробітної плати. Суд також зважає на передбачену статтею 200 СК України необхідність враховувати можливість надання утримання другим з батьків та виходить з того, що позивачем не надано жодних відомостей про розмір її доходів. Оцінивши у сукупності наведені вище фактичні обставини цієї справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та вважає розумним і справедливим стягнення аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 6000 грн. щомісячно, що буде достатнім для матеріального забезпечення дитини. Такий розмір аліментів на думку суду також не поставить відповідача у завідомо скрутне становище та відповідатиме принципу рівноправності визначених обов`язків кожного з батьків по матеріальному утриманню та забезпеченню умов життя дитини. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідності до ст. 141 ЦПК України, судові витрати у справі, понесені позивачем, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial