Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

Заявник звернувся до суду із цією заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання із померлим [PERSON] на момент смерті. В обґрунтування заяви зазначила, що вона перебувала у шлюбі з померлим [PERSON] , який був укладений 02 серпня 1974 року та зареєстрований Губеревською сільською радою (с. Губерове, Пожарський район, Приморський край), про що складений актовий запис № 22. [INFO] її чоловік, [PERSON] помер у м. Чернівці, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 29. На момент смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією Довідки № 147 від 04.02.2025 року. Вона також була зареєстрована за вказаною адресою на момент смерті [PERSON] , тобто на час відкриття спадщини. Однак фактичне місце їхнього проживання з померлим на момент його смерті було за іншою адресою. Факт її проживання з померлим [PERSON] та донькою, [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] підтверджується Актом спільного проживання осіб на день смерті, виданою ОСББ «Будівельник, 26-А», у якому зазначено про те, що її чоловік, [PERSON] з 01.01.2022 року до дня смерті ( [INFO] ) дійсно проживав саме за адресою: [ADDRESS] . Вона звернулася до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Войціховського А.В. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка, [PERSON] , померлого [INFO] . За результатами розгляду зазначеної заяви нотаріусом Войціховським А.В. було направлено Повідомлення № 23/02-14 від 05.03.2025 року. зі змісту якого випливає, що останнє місце проживання померлого, [PERSON] , було в [ADDRESS] . а згідно довідки № 147, виданої Відділом ведення реєстру Територіальної громади м. Новодністровськ 04.02.2025 року, останнє місце реєстрації померлого [PERSON] було за адресою: [ADDRESS] . У подальшому, для отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , потрібне рішення суду про встановлення місця відкриття спадщини (встановлення юридичного факту). Таким чином, вона змушена звернутися до суду з даною заявою про встановлення факту постійного проживання разом з померлим [PERSON] на час відкриття спадщини, оскільки встановлення даного факту необхідне для того, щоб мати можливість прийняти та оформити спадщину. Факт постійного проживання померлого [PERSON] та заявницею як подружжя разом з їхньою донькою, за вказаною адресою: [ADDRESS] , є суттєвим для правильного визначення місця відкриття спадщини. Оскільки її зареєстроване місце проживання з померлим [PERSON] не збігалося з фактичним, встановлення відповідного юридичного факту можливе лише в судовому порядку, оскільки інший спосіб законодавством не передбачений. Заявник у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, просила заяву задовольнити. Заінтересована особа О.І. у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд без її участі, підтримала заяву. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до положень статті 293, 315\~ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 02 серпня 1974 року, який Губеревською сільською радою (с. Губерове, Пожарський район, Приморський край), про що складений актовий запис № 22 (а.с.10) Від даного шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] (а.с.12). [INFO] ркоу помер [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Відповідно до повідомлення нотаріуса № 23/02-14 від 05.03.2025 року. зі змісту якого випливає, що останнє місце проживання померлого, [PERSON] , було в [ADDRESS] . а згідно довідки № 147, виданої Відділом ведення реєстру Територіальної громади м. Новодністровськ 04.02.2025 року, останнє місце реєстрації померлого [PERSON] було за адресою: [ADDRESS] . У подальшому, для отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , потрібне рішення суду про встановлення місця відкриття спадщини (встановлення юридичного факту) (а.с.16). Відповідно до Довідки від 04.02.2025 року №147 виданої Відділом ведення реєстру Територіальної громади м. Новодністровськ 04.02.2025 року, останнє місце реєстрації померлого [PERSON] було за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). Згідно Акту спільного проживання осіб на день смерті від 14.01.2025 року вбачається, що чоловік, [PERSON] з 01.01.2022 року до дня смерті ( [INFO] ) дійсно проживав саме за адресою: [ADDRESS] спільно з [PERSON] та [PERSON] (а.с.18). Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218\~ЦКУкраїни спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1268ЦКУкраїни спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`ясень постанови Пленуму\~Верховного СудуУкраїнивід30.05.2008року№7«Просудовупрактикуусправахпроспадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.\~29, ч.2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст.1296\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269\~ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до ч.2\~ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. За такихобставин,суд приходить до висновку, що факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] на день смерті останнього за задресою [ADDRESS] , підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами. Даний факт, за встановленням якого звертається заявник має юридичне значення, оскільки визначає його право спадкування і інакше, як у судовому порядку не може бути встановлений, а отже вимоги заявника [PERSON] слід задовольнити.

Outcome: approved