Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

У грудні 2024 року представник позивача звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитними договорами та понесені судові витрати. В обґрунтування позову вказано, що 11.03.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 13136-03/2024. 24.06.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та позивачем укладено Договір факторингу № 24062024, у відповідності до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» відступило за плату належні йому права вимоги до боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 24062024 від 24.06.2024 позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 24\~500 грн. Крім цього, 28.03.2024 року між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] було укладено Договір позики № 7168159. 11.01.2024 року між ТОВ «Маніфою» та позивачем укладено Договір факторингу № 11-01/2024 відповідно до умов якого ТОВ «Маніфою» відступило за плату належні йому права вимоги до боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 7 від 18.09.2024 року до Договору факторингу № 11-01/2024 від 11.01.2024 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 11\~227,50 грн. 28.03.2024 року між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики № 79226259. 14.06.2021 року ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних кредитів» та позивач уклали Договір факторингу № 14/06/21відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних кредитів» відступило за плату належні йому права вимоги до боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 30 від 19.08.2024 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 16 074 грн. Разом з цим, 06.03.2024 року між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики № 2482115. Відповідно до Реєстру боржників № 28 від 25.07.2024 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 21 075 грн. 16.03.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 26894-03/2024. 26.08.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та позивачем укладено Договір факторингу № 2008202421відповідно до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» відступило за плату належні йому права вимоги до боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 20.08.2024 року до Договору факторингу № 20082024 від 20.08.2024 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 25\~600 грн. Крім цього, 31.03.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 52848-03/2024. 25.07.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та позивачем укладено Договір факторингу № 25072024 відповідно до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» відступило за плату належні йому права вимоги до боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 25.07.2024 року до Договору факторингу № 25072024 від 25.07.2024 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 5887,50 грн. 29.03.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 50282-03/2024. Відповідно до Реєстру боржників від 25.07.2024 року до Договору факторингу № 25072024 від 25.07.2024 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 25\~837,50 грн. Таким чином, за відповідачем обліковується заборгованість в загальному розмірі 130\~201,50 грн., тому з підстав стягнення наявної заборгованості позивач змушений звернутися до суду. Ухвалою судді від 30.12.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 10.03.2025 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд цивільної справи по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, представник просив розглядати справи без його участі задовольнивши позовну заяву в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, хоча була належним чином повідомленою про місце, дату та час судового засідання, заяви про розгляд справи за її відсутності, відзиву на позов до суду не подала. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, суд вважає за можливе здійснювати розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з наступного. Встановлено, що 11.03.2024 року ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] уклали кредитний договір № 13136-03/2024, згідно умов якого відповідачу надано кредитні кошти в розмірі 7000 грн. на строк 100 днів з процентною ставкою 2,50% в день користування. 24.06.2024 року ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» уклали Договір факторингу № 24062024. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 24062024, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 24\~500 грн., з яких: 7000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 17\~500 грн. заборгованість за відсотками. 28.03.2024 року ТОВ «Маніфою» та [PERSON] уклали Договір позики № 7168159, згідно умов якого відповідачу надано кредитні кошти в розмірі 3000 грн. на строк 80 днів з процентною ставкою 2,50% в день користування. 11.01.2024 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» уклали Договір факторингу № 11-01/2024. Відповідно до Реєстру боржників № 7 від 18.09.2024 року до Договору факторингу № 11-01/2024, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 11\~227,50 грн., з яких: 3000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 4500 грн. заборгованість за відсотками, 3727,50 сума заборгованості за процентами на прострочену позику. 28.04.2024 року ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних кредитів» та [PERSON] уклали Договір позики № 79226259, згідно умов якого відповідачу надано кредитні кошти в розмірі 9000 грн. на строк 30 днів з процентною ставкою 2,5% в день користування. 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних кредитів» та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» уклали Договір факторингу № 14/06/21. Відповідно до Реєстру боржників № 30 від 19.08.2024 до Договору факторингу № 14/06/21, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 16 074 грн., з яких: 9000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 2700 грн. заборгованість за відсотками, 4374 сума заборгованості за процентами на прострочену позику. 06.03.2024 року ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних кредитів» та [PERSON] уклали Договір позики № 2482115, згідно умов якого відповідачу надано кредитні кошти в розмірі 6000 грн. на строк 30 днів з процентною ставкою 2,5 % в день користування. Відповідно до Реєстру боржників № 28 від 25.07.2024 року до Договору факторингу № 14/06/21, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 21 075 грн., з яких: 6000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 15 075 грн. заборгованість за відсотками. 16.03.2024 року ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] уклали кредитний договір № 26894-03/2024, згідно умов якого відповідачу надано кредитні кошти в розмірі 6400 грн. на строк 120 днів з процентною ставкою 2,50% в день користування. 20.08.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 20082024. Відповідно до Реєстру боржників від 20.08.2024 року до Договору факторингу № 20082024, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 21 075 грн., з яких: 6400 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 19 200 грн. заборгованість за відсотками. 31.03.2024 року ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] уклали кредитний договір № 52848-03/2024, згідно умов якого відповідачу надано кредитні кошти в розмірі 1500 грн. на строк 120 днів з процентною ставкою 2,50 % в день користування. 25.07.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 25072024. Відповідно до Реєстру боржників від 25.07.2024 року до Договору факторингу № 25072024, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 5887,50 грн., з яких: 1500 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 4387,50 грн. заборгованість за відсотками. 29.03.2024 року ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] уклали кредитний договір № 50282-03/2024, згідно умов якого відповідачу надано кредитні кошти в розмірі 6500 грн. на строк 120 днів з процентною ставкою 2,50 % в день користування. Відповідно до Реєстру боржників від 25.07.2024 року до Договору факторингу № 25072024, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 25837,50 грн., з яких: 6500 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 19\~337,50 грн. заборгованість за відсотками. Згідно зі статями 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. За вимогами ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Аналіз вказаних норм свідчить, що істотними умовами кредитного договору є розмір кредиту, порядок його повернення, розмір та порядок сплати процентів за користування кредитом. Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 513 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст.517 ЦК України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника)(ч.1 ст. 1077 ЦК України). Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.ч.1, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно із ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2ст.1046ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, на підтвердження укладення кредитного договору та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до постанови Верховного суду від 30 січня 2018 року по справі 161/16891/15-ц доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі №204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі №209/3046/20. Надані суду розрахунки боргу складені представником позивача в односторонньому порядку, залежать від його волевиявлення, не є первинними документом та не підтверджують ні факт користування відповідачем кредитом, ні факт наявності заборгованості. При цьому, виписки з рахунку відповідача, або інші документи про зарахування відповідачу кредитних коштів, представником позивача до матеріалів справи не надано, клопотань про їх витребування, згідно вимог ст. 84 ЦПК України, представником позивача не заявлялось. Крім цього, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №752/8842/14-ц. Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Проте, наявні в матеріалах справи копії договорів факторингу не містять всіх сторінок договору, що позбавляє суд дослідити їх зміст у повному обсязі та встановити умови вказаних договорів, за якими, як стверджує позивач, відбулося відступлення права грошової вимоги за кредитними договорами. Також, в матеріалах справи відсутні будь-які докази здійснення ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» оплати за наявними в матеріалах справи договорами факторингу. Отже, позивачем не доведено правомірність заявлених вимог й не доведено факт набуття права грошової вимоги до відповідача за правочинами, які є предметом розгляду у даній справі. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58). Також, п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження, отже у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Оскільки судом відмовлено у задоволенні позову, сплачений при поданні позову судовий збір в розмірі 3028,00 грн. не підлягає стягненню з відповідача та залишається за позивачем.

Outcome: dismissed