Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

У листопаді 2024р. ТОВ «Юніт Капітал» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 855522666 від 29.05.2021р. у розмірі 69507,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що 29.05.2021р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №855522666 на суму 18000,00 грн., у формі електронного документу з використанням електронного підпису, на підставі якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на банківську карту відповідача грошові кошти в сумі 18000,00 грн. У подальшому право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ "Таліон Плюс" на підставі укладеного між сторонами договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018р. та додаткових угод. 30.10.2023р. право вимоги перейшло до ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" на підставі договору факторингу №30/1023-01 від 30.10.2023р. та додаткових угод. Також, 30.09.2024р. право вимоги перейшло до позивача, на підставі укладеного між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Юніт Капітал" договору факторингу №3009-24. Оскільки відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання за кредитним договором № 855522666 від 29.05.2021р. утворилась заборгованість у розмірі 69507,00 грн., з яких: 18000,00 грн. - заборгованість по кредиту; 51507,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсотками за користування кредитом. Враховуючи зазначене, представник позивача просить вимоги позовної заяви задовольнити. У позовній заяві представник позивача просить провести розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, судові повістки, направлені на його адресу, повернені відділенням поштового зв`язку з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». У постанові Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 757/15603/19 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність за вказаною адресою, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії, а повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки . Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення виходячи з наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.05.2021р. між [PERSON] та ТОВ "Манівео швидка допомога" укладено договір кредитної лінії №855522666, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит на суму 18000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 30 днів від дати отримання кредиту позивальником до 28.06.2021р., а клієнт зобов`язавсь повернути кредит та сплачувати 0,60 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом (а.с. 19-24). На підтвердження укладення кредитного договору позивачем також надано правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту "Смарт" ТОВ "Манівео швидка допомога", заявку на отримання грошових коштів в кредит від 29.05.2021р., довідку щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "Манівео швидка допомога" (а.с. 19-24, 25-38, 39, 40-41). Між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» 28.11.2018р. було укладено договір факторингу №28/1118-01 та у подальшому 31.12.2023р. укладено додаткову угоду №32 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2024р. (а.с. 58-64, 82-85). Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 149 від 31.08.2021р. до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №855522666 (а.с. 83-85). Також, 30.10.2023р. між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №30/1023-01 відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, відповідно до пункту 8.2 договору факторингу №27/0524-01 від 27.05.2024 строк дії договору закінчується 31.12.2024р. (а.с. 86-91). Відповідно до реєстру прав вимоги №2 від 20.12.2023р. до договору факторингу №30/1023-01 від 30.10.2023р. до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №855522666 (а.с. 95-98). Встановлено, що 30.09.2024р. між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу №3009-24 (а.с. 99-105). Згідно реєстру боржників від 30.09.2024р. до договору факторингу №3009-24 до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 69507,00 грн., з яких: 18000,00 грн. - заборгованість по кредиту; 51507,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсотками за користування кредитом, що також вбачається із розрахунку заборгованості (а.с. 108-111, 113-115). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору кредитної лінії, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно приписів ст.ст. 514 та 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що за договором кредиту кредитний ліміт не збільшувався, інші додаткові угоди, додатки сторонами кредитного договору не укладались, інші розрахунки боргу, який підлягає поверненню та інший розмір витрат за кредитом сторонами не погоджувався. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що 29.05.2021р. між [PERSON] та ТОВ "Манівео швидка допомога" укладено договір кредитної лінії №855522666, умовами якого сторони надає погодили суму кредиту - 18000,00 грн. строк користування кредитом 30 днів від дати отримання кредиту позивальником до 28.06.2021р., відсотки за користування кредитом - 0,60% або 0,85% за умови продовження строку дисконтного періоду від суми кредиту за кожний день (а.с. 19-24). Також встановлено, що право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ "Таліон Плюс" на підставі укладеного між сторонами договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018р. та додаткових угод. У подальшому, 30.10.2023р. право вимоги перейшло до ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" на підставі договору факторингу №30/10.2023р. та додаткових угод. Також, 30.09.2024р. право вимоги перейшло до позивача, на підставі укладеного між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Юніт Капітал" договору факторингу №3009/24 (а.с. 58-112). Відповідно до розрахунку заборгованості кредитного договору №855522666 від 29.05.2021р., строк договору - 30 днів, сума - 18000,00 грн. (а.с.113-115). Однак, відповідач, основний борг та відсотки за користування коштами, у строк визначений в договорі, кредитодавцю не повернув. Враховуючи, що фактично отримані та використані кошти позичальник добровільно не повернув, а також, вимоги частини другої статті 530 ЦК України (якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час), суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] заборгованість по кредит у розмірі 18000,00 грн. Позивач, окрім суми основного боргу просить стягнути з відповідача заборгованість по несплаченим відсокам за користування кредитом у розмірі 51507,00 грн. Суд бере до уваги, що договір про надання фінансового кредиту № 855522666 від 29.05.2021р. укладений між ТОВ «Манівео швидка допомога» та [PERSON] строком на 30 днів, а саме по 28.06.2021р. Встановлено, що загальна сума кредиту становить 18000,00 грн., строком на 30 днів тобто до 28.06.2021р., фіксована процентна ставка за користування кредитом 0,60 % в день або 219% річних, що становить 108,00 грн., загальна вартість позики та процентів - 3240,00 грн. Відповідно до абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України, щомісячна виплата процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосована лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018р. у справі № 444/9519/12, якою визначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають до часткового задоволення, а саме в розмірі 21240,00 грн., з яких: 18000,00 грн. - заборгованість по кредиту; 3240,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Щодо вимоги позивача про стягнення з [PERSON] витрат на професійну допомогу у розмірі 6000,00 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, що підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були понесені фактично, а їхній розмір є обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (Див. рішення «Лавентс проти Латвії» («Affaire Lavents c. Lettonie»), заява №58442/00 § 154). З матеріалів справи встановлено, що 01.10.2024р. між ТОВ «Юніт Капітал» та адвокатським бюро «Тараненко та партнери» було укладено Договір про надання правової допомоги № 0110/24. (а.с. 119-121). Відповідно до протоколу погодження вартослі послуг, додаткової угоди № 3, акту прийому передачі наданих послуг, загальна вартість за послуги з надання правової допомоги наданої адвокатом під час підготовки на направлення позову про стягнення заборгованості з [PERSON] становить 6000,00 грн. (а.с. 122-129). За змістом частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, наведеною у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. Отже, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Письмового або усного клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката у зв`язку з їх неспівмірністю від [PERSON] або її представника на надходило. Разом з тим, відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд повинен врахувати також обґрунтованість розміру таких витрат та пропорційність до предмета спору, з урахуванням ціни позову, та суми задоволених позовних вимог. Згідно з частинами 1, 2, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути з відповідача на користь ТОВ «Юніт Капітал» судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 740,00 грн. судового збору та 1833,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial