Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

Позивач, ФОП [PERSON] , звернувся у суд із позовом до відповідача, [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього на свою користь завдані збитки в порядку регресу у розмірі 27747,50 грн., витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 грн., а також витрати на правову допомогу у сумі 12793,30 грн. Позовна заява обґрунтована тим, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено Договір страхування наземного транспорту № 5040306 від 03.03.2021 року, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням забезпеченого транспортного засобу «Chevrolet Aveo», державний номерний знак [NUMBER] . Відповідно до постанови Московського районного суду від 06.01.2022р. - 26.11.2021 року о 14-55 год. сталося ДТП за участю автомобіля «Volkswagen Polo», д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Chevrolet Aveo», д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Винним в зазначено ДТП визнаний водій [PERSON] . Потерпіла [PERSON] звернулася до своєї страхової компанії ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування. Співробітниками ПрАТ «СК «ВУСО» ДТП було визнано страховим випадком та виплачена страхове відшкодування в сумі 27747,50 грн., Відповідальність \~водія автомобіля «Volkswagen Polo», державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] на момент ДТП застрахована не була. 29.07.2024 ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] уклали Договір № 29/07/2024 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку № 1 до Договору, в тому числі за Договором страхування наземного транспорту № 5040306 від 03.03.2021 року. У зв`язку із викладеним позивач просить стягнути завдані збитки в порядку регресу з винної у ДТП особи в сумі 27747,50 грн., а також судові витрати Відповідач - [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином в порядку, встановленому\~статтею 128 ЦПК України, не повідомив причини неявки, відзиву не подав. Враховуючи вимоги частин першої та третьої\~статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Ухвалами суду провадження у справі відкрито, визнана явка позивача обов`язковою, постановлено проведення заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд доходить таких висновків. Як встановлено судом, 26.11.2021 року о 14-55 год. водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Polo», державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись по вул. Гвардійців-Широнінців біля буд. 44 в м. Харкові, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв наїзд на автомобіль «Chevrolet Aveo», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який зупинився попереду. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Московського районного суду м. Харкова\~ від 06.01.2022, справа № 643/21493/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності\~у виді штрафу. Постанова не оскаржена та набрала законної сили . Відповідно до\~ст.\~82\~ЦПК України постанова по справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. 03.03.2021 між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №5040306, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортного засобу, а саме автомобіля «Chevrolet Aveo», державний номерний знак [NUMBER] . Відповідальність\~ водія\~автомобіля «Volkswagen Polo», державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] на момент ДТП застрахована не була. Власник автомобіля «Chevrolet Aveo», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] звернулась до ПрАТ «СК «ВУCO» із заявою на виплату страхового відшкодування. 01.12.2022 оцінювачем (спеціалістом) ПрАТ «СК «ВУСО» було проведено огляд транспортного засобу «Chevrolet Aveo», державний номерний знак [NUMBER] , щодо пошкоджень, завданих внаслідок ДТП від 26.11.2021 та складено Акт (протокол) огляду транспортного засобу - заява на виплату, фото-таблицю пошкоджень . Згідно рахунку-фактури від 01.12.2021 вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Chevrolet Aveo», державний номерний знак [NUMBER] , склала 29987,50 грн. Згідно страховим актом №2202950-1 сума страхового відшкодування склала 27747,50грн. Вказані кошти ПрАТ «СК «ВУCO» виплачені, згідно платіжного доручення №57795 від 03.12.2021р. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частини першої статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до положень ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст.1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до положень ст. 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно п. 4. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Таким чином ПрАТ "СК "ВУСО" отримало право регресної вимоги щодо стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 27747,50грн. з винної особи. 29.07.2024 між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] укладено Договір № 29/07/2024 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору за договорами страхування, перелік яких наведений у Додатку № 1 до Договору. Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором № 5040306 від 03.03.2021. Частиною першою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, правонаступництва, а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язані в повному обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до позивача ФОП [PERSON] перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаного боргу. Згідно вимог статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в розмірі 27747,50грн., а позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 137, 141 ЦПК України. Так, позивачем було зазначено, що судові витрати ФОП [PERSON] складаються з суми судового збору, сплаченого при поданні позову, та витрат на оплату правової (правничої) допомоги адвоката в сумі 12793,30 грн. . Дослідивши матеріали справи, судом було встановлено, що до позовної заяви додано: Договір №88 про надання правової (правничої) допомоги від 01.02.2024 року, додаткова угода №1 Акт приймання-передачі правової (правничої) допомоги до Договору про надання правової (правничої) допомоги №88 від 01.10.2024 року, у якій зазначений розрахунок вартості наданої правової допомоги та квитанція до прибуткового касового ордера від 18.10.2024 про сплату позивачем коштів у сумі 12793,30 гривень за надання правової (правничої) допомоги . Як свідчить наданий розрахунок в нього входить в тому числі : підготовка заяв, клопотань до Київського районного суду м.Харкова (окрім позову)- 529,90 грн., представництво адвоката в суді в сумі 3028 грн. Проте адвокат Трикоз Д.Є. у судові засідання не з`являвся, ніяких заяв до суду не подавав. Тобто зазначені послуги позивачу не надані. Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи відсутності доказів надання адвокатом послуг позивачу на суму 3557 грн., відшкодуванню підлягають витрати на правничу допомогу в сумі 9235,40грн. Судовий збір в сумі 1211,20 грн. підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Outcome: approved