Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

06.01.2025\~року до\~ Києво-Святошинського районного суду Київської області звернулася позивач із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 20 листопада 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Білгородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що складено відповідний актовий запис №\~9, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 09 жовтня 2018 року Києво-Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 715. Підставами для розірвання шлюбу стали: відсутність спільних інтересів, наявність різни поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Будь-які спроби примиритися не дали бажаних результатів, а навпаки, з липня 2022 року позивач разом з сином переїхали жити в м. Обухів Київської області, де і проживають до цього часу у квартиру мами позивача. З липня 2022 року позивач та відповідач не підтримують шлюбні відносини та не ведуть спільного господарства. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.02.2025 року по цивільній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач не з`явилася, при цьому подала до суду заяву у якій просить суд здійснювати розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. У судове засідання відповідач не з`явився, однак подав до суду заяву у якій просить суд розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнав. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20 листопада 2015 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Білгородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що складено відповідний актовий запис №\~9, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 09 жовтня 2018 року Києво-Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 715. За результатами розгляду справи суд установив, що родинні стосунки між сторонами фактично припиненні, у зв`язку із відсутністю спільних інтересів, наявністю різних поглядів на життя, відсутністю взаєморозуміння. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Будь-які спроби примиритися не дали бажаних результатів. З липня 2022 року позивач та відповідач не підтримують шлюбні відносини та не ведуть спільного господарства. Відповідно до ст. 51 Конституції України і ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК\~України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. У частині 3 ст.\~56\~СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження або припинення згідно з частиною 4 цієї ж статті є неприпустимим як порушення права дружини і чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають суттєве значення. Враховуючи викладене суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим і суперечитиме інтересам [PERSON] та [PERSON] . З огляду на зазначене позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із такого. Зазначені вище витрати у даній справі складаються лише з суми судового збору, сплаченого позивачем у розмірі 1\~211 грн. 20\~коп. Як унормовано ч.\~1 ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову або визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні на підставі ч.\~1 ст.\~142\~цього Кодексу у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову До початку розгляду справи по суті відповідач визнав позов, про що зазначив у своїй заяві. З урахуванням такої позиції відповідача і обставин справи суд задовольняє позов у повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50\~відсотків сплаченого судового збору, що становить 605 грн. 60\~коп., а 50\~відсотків, що становить\~605 грн 60\~коп., стягнути на її користь з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved