Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

У січні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що між ним та відповідачем 15.03.2023 був укладений договір кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 35 000,00 грн з фіксованою процентною ставкою. Скориставшись кредитними коштами, взятих на себе зобов`язань із своєчасного їх повернення відповідач не виконав в повному обсязі. Станом на 14.01.2025 виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 81\~237,55 грн., з яких: 30\~646,03 грн. заборгованість за тілом кредиту, 50\~591,52 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Просить стягнути з відповідача суму заборгованості, а також понесені судові витрати. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що матеріали справи не містять доказів видачі йому кредитних коштів та переходу права вимоги за договором факторингу. Розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не може бути доказом наявності заборгованості. Умови договору є несправедливими, оскільки позивач бажає стягнути суму відсотків, які в декілька разів перевищують суму тіла кредиту. Наявна суперечилива поведінка позивача, оскільки в наданій копії кредитного договору фактично визначається декілька строків повернення отриманих коштів. Стягнення кошмісії суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування». Інфляційні втрати та 3% річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України не підлягають стягненню. У відповіді на відзив позивач зазначив, що договір укладено з дотриманням вимог Закону України «Про електронну комерцію», кредитні кошти було перераховано на рахунок відповідача. здійснивши часткову оплату. Визначений позивачем розрахунок заборгованості грунтується на умовах договору. Відповідач не був обмежений у часі на ознайомлення з умовами кредитного договору. Не звертався із заявою про його розірвання. В судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність. У судове засідання відповідач не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У відзиві на позовну заяву просив відкласти судове засідання у випадку його неявки. Не навів обставин, у зв`язку з чим наявна потреба у відкладенні судового засідання та не надав докази поважності причин неявки у судове засідання. У зв`язку з цим протокольною ухвалою суду було відмовлено у задоволенні клопотання про відкладення судового засідання. Ухвалою суду від 14.02.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання, витребувано докази. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 15.03.2023 між ТОВ «Бізпозика» та відповідачем укладено договір № 458580-КС-003 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 35 000,00 грн. на засадах строковості, платності, а позивальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених договором та Правил про надання грошових коштів у кредитів ТОВ «Бізпозика». Строк, на який надається кредит 16 тижнів. Плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,16021036 процентів за кожен день користування кредитом за зниженою процентною ставкою, 2,00% в день за стандартною процентною ставкою. Комісія за надання кредиту 5250,00 грн. Сторонами відповідно до умов договору кредиту погоджено, що кредит надається строком до 05.07.2023. Відповідно до п. 3.1. договору кредитодавець зобов`язаний протягом 3 робочих днів з дня укладення договору надати позичальнику кредит шляхом безготівкового переказу коштів на поточний рахунок позичальника, який відповідає банківській платіжній картці, що наведена у розділі 8 Договору. Відповідно до розділу 8 договору зазначено номер електронного платіжного засобу позичальника [NUMBER] . Договір підписано одноразовим цифровим ідентифікатором. Пропозицію (оферта) на укладення договору про надання позики підписана відповідачем електронним цифровим підписом. 15.03.2023 відповідач прийняв (акцент) пропозиції (оферти) щодо укладення Договору про надання кредиту, на умовах, визначених офертою. Отже договір про надання кредиту було укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору про надання кредиту, що акцептована відповідачем 15.03.2023, шляхом підписання електронним підписом відповідача. Відповідно до відповіді від 10.03.2025 АТ КБ «ПриватБанк» та виписки з карткового рахунку на ім`я відповідача у банку емітовано карту № [NUMBER] . 15.03.2023 йому було здійснено перекази на суму 10\~000 грн. та 25\~000 грн. (загальна сума 35\~000 грн.) Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом за період з 15.03.2023 по 14.01.2025 за відповідачем обліковується заборгованість в розмірі 81\~237,55 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту\~30\~646,03 грн.; відсотки- 50\~591,52 грн. Відсотки за користування кредитом нараховувались у періоді з 15.03.2023 по 05.07.2023. За вказаний період було нараховано 62\~315,9 грн. відсотків та 5\~250 грн. комісії. За період з 15.03.2023 по 14.01.2025 відповідачем було сплачено 21\~331,35 грн. за укладеним договором, у тому числі 4\~353,97 грн. тіло, 11\~727,38 грн. відсотки, 5\~250 грн. комісія (а.с. 10-13) Відповідно до\~статті 6ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша\~статті 627 ЦК України). За змістом статей\~626,\~628ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої\~статті 1054ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», грошові кошти перераховані на банківську картку, яка належить відповідачу, відповідач частково оплачував заборгованість по кредиту, однак кошти позивачу в повному обсязі не повернув, тому підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором. Щодо стягнення відсотків за користування кредитом. З розрахунку заборгованості наданої товариством вбачається, що борг, в т.ч. відсотки, нараховувався позичальнику в межах строку кредитного договору. Відповідно до умов договору (п. 2.4.) стандартна процентна ставка становить 2,00% в день. Знижена процентна ставка за кредитом становить 1,16021036 % в день. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Відповідно до пункту 3.2. кредитного договору протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом, нараховуються за ставкою вказаною у п. 2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний у Додатку №1 до договору. Пунктом 3.2.1. передбачено, що у разі якщо погашення кредиту здійснюється згідно з погодженим сторонами графіком платежів, що наведений у Додатку №1 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п. 2.4. договору. Згідно з п.3.2.2 договору сторони домовились, що у разі, якщо повернення Кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п.3.2.3 та Додатку №1 до Договору (за виключенням дострокового повернення Кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по Кредиту та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування Процентів за користування Кредитом за Зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою, що вказана в п.2.4. Договору. При цьому, нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п.3.2.3 та Додатку №1 до Договору, та до закінчення терміну дії Договору. У випадку не повернення будь-якого з платежів у строки, передбачені графіком платежів, кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань позичальника, в тому числі з врахуванням скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою, при чому проценти за користування кредитом нараховуються на фактичний залишок суми кредиту. Всі нараховані проценти за користування кредитом мають бути сплачені не пізніше дати кожного із наступних чергових платежів (пункт 3.2.4. кредитного договору). Доводи відповідача про невірне несправедливе нарахування позивачем відсотків є безпідставними, оскільки знижена відсоткова ставка у відповідності до п.3.2.1 Договору застосовується у випадку якщо погашення Кредиту здійснюється згідно погодженого Сторонами графіку платежів, що наведений в п.3.2.3 та Додатку №1 до Договору чи в разі дострокового повернення суми наданого Кредиту. Відповідач був обізнаний з умовами договору, договір в установленому законом порядку недійсним не визнавався. З огляду на зазначене нарахування відсотків позивачем було здійснено в межах строку кредитування та за відсотковими ставками погодженими сторонами правочину, тому права відповідача жодним чином не порушені, а обумовлені взаємною згодою сторін договору. Відносно вимог про стягнення з відповідача комісії за надання кредиту суд зазначає таке. Відповідно до\~статті 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1\~статті 627 ЦК України). 10 червня 2017 року набув чинності\~Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у\~Законі України «Про захист прав споживачів»\~текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої\~статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~з набуттям чинності\~Закону України «Про споживче кредитування»\~залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої\~статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою\~статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже,\~Закон України «Про споживче кредитування»\~передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування»\~щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження №61-4202сво22). Таким чином, виходячи з аналізу вимог п.4 ч.1 ст.\~1,ч.2 ст.8, ч.1 ст.1, ст.\~47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування\~ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку). Включення до тексту кредитного договору умови про необхідність сплати відповідачем комісії за надання кредиту, а також подальше витребування нарахованої комісії позивачем з відповідача, суд вважає таким, що відповідає вимогам діючого законодавства. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Бізнес Позика» заявленої заборгованості. На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи подання позивачем позову в електронному вигляді з використання підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», з відповідача підлягають стягненню на користь позивача також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн. \~

Outcome: approved