Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

ПрАТ «Черкаське хімволокно» в інтересах ВП «Черкаська ТЕЦ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуги. Свої позовні вимоги мотивує тим, що ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» на підставі ліцензії забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у м.Черкаси. Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку [ADDRESS] здійснюється ВП «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно». Оскільки, в будинку [ADDRESS] встановлений будинковий лічильник загального обліку теплопостачання, то відповідно до п.12 правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ від 21.07.2005 р. №630 у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири. У період встановлення будинкового лічильника обліку теплопостачання нарахування за послуги здійснювалося згідно п.п.40-49 правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 р. №630, а саме у разі відсутності будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири та з урахуванням температури повітря зовнішнього середовища. У квартирі [ADDRESS] не встановлений квартирний лічильник теплової енергії, тому згідно п.24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінетів Міністрів від 21.08.2019 року №830 розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу, затвердженої Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315. Лічильник обліку гарячого водопостачання в квартирі [ADDRESS] встановлено, тому згідно п.20 вищевказаних правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Відповідно до п.5 ст.13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного азу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Фактом приєднання споживача дог договору (акцептування договору) є вчинення споживачами будь яких дій, які свідчать про їх бажання укласти договір, зокрема, надання виконавцю послуг підписаної заяви-приєднання сплата рахунку за надану послугу., факт отримання послуг. Згідно п.5 ст.13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Згідно інформації Управління з питань державної реєстрації ЧМР №223/243-01-10 від 07.01.2025 року за вищезазначеною адресою зареєстровані відповідачі по справі. Відповідачі фактично споживаючи послуги не надсилали позивачу жодних скарг чи претензій щодо наявності послуг, якості чи кількості їх надання. Це свідчить про те, що позивач надавав відповідачам житлово-комунальні послуги належним чином, а саме: якісно, своєчасно та у повному обсязі. Також, зазначають, що відповідачі періодично та не в повному обсязі з жовтня 2017 року вносили плату за отримані послуги в наслідок чого утримувалась заборгованість, яка на 01.06.2024 року складає 20324.74 грн., що підтверджується листом-розрахунок по ОР №30779054. На підставі вищевикладеного, просять стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на їхню користь заборгованість за послуги централізованого опалення, гарячого водопостачання у розмірі 20324.74 грн., інфляційні 3356.20 грн, три відсотки річних 1347.68 грн. та стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3028.00 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 березня 2025 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача Гребенюк О.В. в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності. Також вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі \~ \~ \~ \~Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причину неявки суду не повідомили. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №\~911/3142/19\~сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №\~800/547/17\~(П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №\~913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу відповідно до вимог ст. 281 ЦПК України. Враховуючи вище викладене, та той факт що відповідачі належним чином повідомлялися про дату, час і місце судового засідання, але не з`явилися в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Враховуючи думку представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини: Як визначено в ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Основні засади організаційних, господарських відносин між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною, особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, які на час розгляду справи по суті хоч і втратили чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 85 від 02.02.2022, проте період, за який виникла заборгованість у відповідачів, підпадає під їх регулювання. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. (п. 2 ч. 1 ст. 5 цього ЗУ). Споживачем житлово-комунальних послуг являється фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Статтями 7, 8 вказаного вище Закону визначені права та обов`язки споживачів й виконавця комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством і умовами договорів, а обов`язком споживача - є укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплата наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. При цьому, п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. За змістом ст.ст. 67-68, 162 ЖК України наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно. Крім того, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» на підставі ліцензії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.11.2012 № 374 та рішень Черкаської міської ради № 520 від 24.05.2000 та № 1480 від 31.10.2007 надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку [ADDRESS] . Згідно листа Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» ЧМР № 6576/12660-01-21 від 29.05.2024, за адресою: [ADDRESS] , станом на 29.05.2024 зареєстровані: - [PERSON] , з 07.07.2010; - [PERSON] , з 13.07.2001; - [PERSON] , з 25.05.2005. Вказана інформація перевірена та підтверджена судом відповіддю Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» від 1.03.2025 . Таким чином, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є споживачами послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які надає ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» за вищевказаною адресою, а тому, відповідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги», між сторонами виникли правовідносини, які полягають у виконанні споживачем зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати спожитих послуг. Як вбачається з листа-розрахунку по особовому рахунку відповідача № [NUMBER] , останні не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 01.06.2024 року, яка складає 20324.74 грн.. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем надано розрахунок інфляційних втрат в сумі 3356.20 гривень та 3%\~річних в\~сумі 1347.68\~гривень у зв`язку із простроченням відповідачами оплати комунальних послуг. Своїх заперечень проти позову та доказів, які б обґрунтовували такі заперечення відповідачі суду не подавали. Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання (ст.541 ЦК України). \~ \~ \~ \~Частинами 1,2 статті 543 ЦК України визначено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Відповідно до правової позиції викладеної в постановах Верховного Суду від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15, від 26.09.2018 у справі №750/12850/16-ц, від 06.11.2019 у справі №642/2858/16, зобов`язання оплатити житлово-комунальні послуги виникає у будь-якого споживача, якщо ці послуги були фактично надані (а не тільки нараховані). Отже, обов`язок відповідачів зі сплати послуг не залежить від обставин укладення договору безпосередньо з самим споживачем та не є підставою для їх несплати за відсутності відповідного договору, а залежить від того, чи були такі послуги фактично надані та їх обсягу, а не лише нараховані. Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ст.3 ЦК України). Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і п.6 ст.3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п.6 ст.3 ЦК України), тому дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Сутність добросовісності передбачає вірність зобов`язанням, повагу до прав інших суб`єктів, обов`язок до співставлення власних та чужих інтересів, унеможливлення заподіяння шкоди третім особам (постанова КЦС від 16.05.2018 у справі №449/1154/14). Іншою із основоположних засад цивільного законодавства є розумність. Розумність характерна та властива як для оцінки (врахування) поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.04.2022 у справі № 520/1185/16, постанова Верховного Суду від 16.06.2021 у справі № 554/4741/19). Аналіз наведених норм права та дій відповідачів дає підстави для висновку, що в діях відповідачів наявні усі елементи складу цивільного правопорушення. За таких обставин оцінивши докази надані позивачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Черкаське хімволокно» в інтересах відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір в сумі 3028.00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №1154 від 15 листопада 2024 року, а тому до стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] користь ПрАТ «Черкаське хімволокно» в інтересах ВП «Черкаська ТЕЦ» підлягає по 1009 грн. 33 коп. з кожного понесених позивачем судових витрат.

Outcome: approved