Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача ОМР про встановлення факту проживання однією сім`єю понад п`ять років до часу відкриття спадщини, визнання спадкоємцем в порядку четвертої черги та просив: встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] понад п`ять років до часу відкриття спадщини; визнати [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) спадкоємцем в порядку четвертої черги за законом після померлої [PERSON] . Вимоги позову обґрунтував тим, що, [INFO] в місті Одеса померла [PERSON] , [INFO] . Померла доводилась мачухою [PERSON] , який є рідним сином [PERSON] , який перебував з померлою в зареєстрованому шлюбі до моменту своєї смерті. [PERSON] познайомилася з батьком позивача, [PERSON] , приблизно 1992-1993 році. Починаючи з 1995 року вони почали проживати однією сім`єю, як чоловік та дружина. А 19 листопада 1996 року подружжя придбало оселю, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу серії ААА № 490782 від 19.11.1996 року, яку вони вирішили зареєструвати на ім`я померлої. З цього часу батько позивача та померла почали проживали разом у вказаній квартирі. 18 квітня 1997 року, [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] офіційно зареєстрували свій шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 18.04.1997 року. [INFO] пішов з життя батько позивача, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Через два дні, [INFO] , померла і його мачуха, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті батька та мачухи, 05.08.2022 позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини до Суворовської нотаріальної контори у місті Одеса. Оскільки [PERSON] (чоловік померлої та батько позивача) помер [INFO] , тобто ще до моменту відкриття спадщини, а спадкоємці інших черг та будь-які інші особи, які мають право на спадкування в порядку інших черг на момент звернення позивача до Суворовської нотаріальної контори у місті Одеса не реалізували своє право, єдиною особою, що реалізувала своє право на спадкування та звернувся до Суворовської нотаріальної контори у місті Одеса є позивач. До того ж, важливо зазначати, що спадкова справа в спадковому реєстрі була заведена за заявою позивача 5 серпня 2022 року за номером № 69544747 (номер у нотаріуса 409/2022). Пізніше, від Суворовської нотаріальної контори у місті Одеса надійшов лист №1599/02-14 від 05.08.2022 року, у якому позивачу роз`яснено, що для отримання спадщини потрібно звернутись до відповідного суду для встановлення факту проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем. З огляду на вищевикладене, позивач вважає, що він має право на спадкування в порядку четвертої черги за законом, що і стало підставою для звернення до суду із зазначеним позовом. Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 25 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Сторонам надіслано копію ухвали суду, відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. (а.с. 22). Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 06 грудня 2024 року витребувано від Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одеса належним чином завірену копію спадкової справи № 409/2022, зареєстрованої в спадковому реєстрі за №69544747, заведеної 05 серпня 2022 року після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . (а.с. 34,35). Ухвалою суду від 31 березня 2025 року підготовче провадження у справі закрито, призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні (а.с.68). 25.04.2025 року набрав чинності\~Закон № 4273-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів", відповідно до якого Суворовський районний суд міста Одеси змінено на Пересипський районний суд міста Одеси. Відповідачу направлялись повістки, котрі отримано, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Причин неявки суду не сповістив, з заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертався. (а.с. 40,65,66,73). Представник позивача адвокат Тарасенко О. Ю. надала на адресу суду клопотання про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. (а.с. 72). Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну\~заяву не надав. Враховуючи вимоги\~ст. 223 ЦПК України\~та ст.6 Конвенції\~Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності представника відповідача. З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з настпуного. Згідно\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями\~15,\~16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [INFO] в місті Одеса померла [PERSON] , [INFO] . Померла доводилась мачухою [PERSON] , який є рідним сином [PERSON] , який перебував з померлою в зареєстрованому шлюбі до моменту своєї смерті. (а.с. 12). Раніше, 18 квітня 1997 року, [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] (батько позивача) офіційно зареєстрували свій шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 18.04.1997 року. (а.с. 14). 17 лютого 2022 року пішов з життя батько позивача, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Через два дні, [INFO] , померла і його мачуха, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . (а.с. 12,13). Після смерті батька та мачухи, 05.08.2022 позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини до Суворовської нотаріальної контори у місті Одеса. Оскільки [PERSON] (чоловік померлої та батько позивача) помер [INFO] , тобто ще до моменту відкриття спадщини, а спадкоємці інших черг та будь-які інші особи, які мають право на спадкування в порядку інших черг на момент звернення позивача до Суворовської нотаріальної контори у місті Одеса не реалізували своє право, єдиною особою, що реалізувала своє право на спадкування та звернувся до Суворовської нотаріальної контори у місті Одеса є позивач. Спадкова справа в спадковому реєстрі була заведена за заявою позивача 5 серпня 2022 року за номером № 69544747 (номер у нотаріуса 409/2022). (а.с. 44). Пізніше, від Суворовської нотаріальної контори у місті Одеса надійшов лист №1599/02-14 від 05.08.2022 року, у якому позивачу роз`яснено, що для отримання спадщини потрібно звернутись до відповідного суду для встановлення факту проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем. (а.с. 13). З 2016 року позивач почав постійно проживати разом зі своїм батьком та мачухою за адресою: [ADDRESS] , так як у зв`язку з їх похилим віком та станом здоров`я вони потребували його постійної допомоги та нагляду. Позивач вів з ними спільне господарство, вони разом здійснювали закупівлі продуктів та інших необхідних речей, спільно оплачували комунальні послуги та інші витрати, пов`язані з утриманням житла. Коли батько та мачуха позивача захворіли, саме позивач вів спілкування з лікарями, купував медикаменти та підтримував під час хвороби. Так факт постійного проживання позивача в квартирі за адресою: [ADDRESS] підтверджується актом ОСББ «Лагода 56» від 24 липня 2024 року. (а.с. 15). Так, факт реєстрації позивача за іншою адресою проживання ніж померла, жодним чином не впливає на питання встановлення факту спільного проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з висновком Касаційного цивільного суду, викладеного у постанові від 30 вересня 2021 року у справі № 318/3230/13 факт реєстрації місця проживання спадкодавця та спадкоємця за однією адресою не є ні головною, ні обов`язковою ознакою їх проживання однією сім`єю. Після смерті [PERSON] позивач самостійно здійснював поховання померлих, що підтверджується заявами [PERSON] від 17.02.2021 та 19.02.2022 про видачу тіла, а також договорами замовленнями на організацію та проведення поховання №080338 від 19.02.2022 та №080308 від 17.02.2022, довідками на одержання та поховання праху №2180 та №2179. (а.с. 16,17). Окрім того позивач і надані продовжує проживати в квартирі за адресою [ADDRESS] , сплачує комунальні платежі та веде господарство. (а.с. 18,19). Дослідивши в сукупності письмові докази, пояснення позивача та відсутність заперечень зі сторони відповідача, вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наступного. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (ч. 2\~ст. 3 СК України). Членів сім`ї пов`язують взаємні права та обов`язки. Ця ознака є найбільш вагомою для юридичного визначення поняття сім`ї. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Пунктом 6\~рішення Конституційного Суду від 03.06.99 №5-рп/99\~установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. Поняття «проживання однією сім`єю» та «член сім`ї» не є тотожними. Особа може бути близьким родичем спадкодавця, тобто відноситися до членів сім`ї, проте не проживати з ним однією сім`єю. Центральною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Відповідно до ч.1\~ст.1264 ЦК України\~у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Щодо вимог про визнання спадкоємцем 4 черги на спадкування, суд зазначає наступне. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), підлягають врахуванню правила частини другої\~статті 3 СК України\~про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі\~статті 1264 ЦК України\~необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Окрім цього, Верховний Суд у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказав, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст.76 ЦПК України). З огляду на зазначене, суд дійшов висновку щодо наявності підстав задоволення даних вимог, як таких, що доведені матеріалами справи. Інших спадкоємців до майна померлої не має. Відповідно до ч.1\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.3\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 6\~статті 81 ЦПК України\~встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п.6\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Згідно п.27\~Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»\~під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Статтею\~ст.263 ЦПК України\~визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Аналізуючи в сукупності досліджені докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що стороною позивача доведені обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Позивачем не заявлено вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved