Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

12 березня 2025 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Комунальне підприємство «Управляюча муніципальна компанія «Центральна» Хмельницької міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що у квартирі [ADDRESS] , разом з позивачкою зареєстровані відповідачі: [PERSON] , [INFO] (дата реєстрації - 21.04.1988 р.) та [PERSON] , [INFO] (дата реєстрації - 12.02.2015 р.). На зазначену квартиру, було видано ордер серії ХМО № 024809 від 04.03.1988 року, на підставі рішення виконкому Хмельницької Ради народних депутатів. Зазначений ордер було видано на сім`ю в складі п`ятьох осіб, а саме: [PERSON] (основний квартировинаймач); [PERSON] - [INFO] (дружина основного квартировинаймача); [PERSON] (донька основного квартировинаймача); [PERSON] - [INFO] (донька основного квартировинаймача); [PERSON] - [INFO] (син основного квартировинаймача). [INFO] [PERSON] помер, внаслідок чого, рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 22.01.2015 року № 13 внесено зміни в договір найму зазначеного житлового приміщення - переоформивши головним квартировинаймачем його дружину - [PERSON] . В свою чергу, відповідачки [PERSON] та [PERSON] з листопада 2011 року безперервно проживаючи за межами України (перебуваючи на консульському обліку в Королівстві Іспанія), жодним чином в утриманні квартири, її ремонті, оплаті комунальних послуг участі не приймають. Відповідачі добровільно залишили вищезгадану квартиру і до цього часу в ній не проживають, ніякого інтересу до житла не проявляють. Особисті речі відповідачів відсутні, поштова кореспонденція відповідачів не надходить. У зв`язку з наведеним, позивачка просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 14 березня 2025 року позов було залишено без руху. Ухвалою суду від 02 квітня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 02 квітня 2025 року було витребувано докази у справі. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, її представник [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у позивачки та його відсутності, вимоги позову підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечив. Представник третьої особи КП «Управляюча муніципальна компанія «Центральна» Хмельницької міської ради Марцонь В.Б. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачки [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення засідання повідомлені у встановленому законом порядку, причин неявки суд не повідомили. У відповідності до ст. 223 ч. 4 ЦПК України, суд за згодою представника позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом об`єктивно встановлено, що на квартиру [ADDRESS] на підставі рішення виконкому Хмельницької Ради народних депутатів було видано ордер серії ХМО № 024809 від 04.03.1988 року на сім`ю в складі п`ятьох осіб: [PERSON] (основний квартировинаймач), [PERSON] - [INFO] (дружина основного квартировинаймача); [PERSON] (донька основного квартировинаймача); [PERSON] - [INFO] (донька основного квартировинаймача); [PERSON] - [INFO] (син основного квартировинаймача). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26.06.2014 року, внаслідок чого, рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 22.01.2015 року № 13 внесено зміни в договір найму зазначеного житлового приміщення - переоформлено головним квартировинаймачем його дружину позивачку [PERSON] . 12 лютого 2015 року у спірній квартирі була зареєстрована [PERSON] , [INFO] . Станом на день звернення з позовом до суду, у квартирі [ADDRESS] , відповідно до Довідки Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 06.09.2024 року № М-03-41002 разом з позивачкою [PERSON] , [INFO] , зареєстровані відповідачки: [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На запит суду Державною прикордонною службою України надано інформацію про перетин державного кордону України відповідачками, згідно якої: [PERSON] , [INFO] , 28 серпня 2020 року виїхала з території України та станом на 08 квітня 2025 року не поверталась; [PERSON] , [INFO] , 29 листопада 2021 року виїхала з території України та станом на 08 квітня 2025 року не поверталась. Відповідачки [PERSON] та [PERSON] добровільно зніматись з реєстрації у спірній квартирі не бажають, у зв`язку з чим, позивачка просить суд визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно зі статтею 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Згідно з ч. 4 ст. 9 Житлового Кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. У п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» (із подальшими змінами та доповненнями) роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Коли відсутній повернувся на жилу площу за згодою членів сім`ї, його не можна вважати таким, що втратив право на жилу площу. Якщо ж він вселився в жиле приміщення всупереч волі членів сім`ї і був відсутнім понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати його таким, що втратив право на жилу площу. Коли в жилому приміщенні не залишалися члени сім`ї особи, яка була відсутня, його повернення в це приміщення до часу розгляду спору в суді є істотною обставиною, але вона не може бути безспірною підставою до відмови в позові, а повинна оцінюватись у сукупності з іншими обставинами. На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). У постанові від 18.03.2020 року у справі № 182/6536/13-ц (провадження № 61-23089св19) Верховний Суд зазначив, що вичерпного переліку поважних причин відсутності наймача або членів його сім`ї у житловому приміщенні житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням фактичних обставин справи та правил статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів. Суд має всебічно перевірити доводи сторін щодо поважності причин відсутності у жилому приміщенні понад зазначені у ст. 71 ЖК України строки. Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК України строки у жилому приміщенні без поважних причин. Ця ж позиція була підтверджена судом і в інших постановах, в тому числі й у постанові від 06.07.2022 року у справі № 760/25823/14-ц. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності особа зберігає намір ставитися до жилого приміщення, як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на житло, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24.10.2018 року у справі № 490/12384/16-ц (провадження № 61-37646св18). При вирішенні спору про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідно встановити факт відсутності її у приміщенні понад 6 місяців та поважність причин такої відсутності. Такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 19.05.2021 року у справі № 759/19579/17. Таким чином, оцінивши докази у справі, суд вважає доведеним, що співвідповідачки [PERSON] та [PERSON] , які зареєстровані у неприватизованій квартирі за адресою: [ADDRESS] , з власної ініціативи покинули квартиру та не проживають в ній понад 6 місяців: [PERSON] з 28.08.2020 року і по день розгляду справи судом, та [PERSON] з 29.11.2021 року і по день розгляду справи судом, а тому наявні підстави для визнання їх такими, що втратили право користування цією квартирою. Враховуючи викладене, суд вважає позов законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. З огляду на викладене вище,

Outcome: approved