Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~В квітні 2025 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 18 березня 2020 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Тернопільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 387. Спільних дітей у шлюбі не мають. Разом не проживають і не спілкуються. Подружні відносини між ними фактично припинено з лютого 2025 року. Спільне життя стало неможливим у зв`язку з тим, що відповідач зловживає алкоголем, часто відсутній вдома, спілкується з іншими жінками, виявляє агресивну поведінку. Останнім часом з його боку почали досить активно проявлятися дії, які завдали їй емоційного та фізичного дискомфорту. [PERSON] вважає примирення неможливим, просить шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з`явилася, у позовній заяві справу просила розглянути без її участі. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, подав письмову заяву про визнання позову, просить справу розглядати без його участі. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що з 18 березня 2020 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували у Тернопільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 387. Подружні відносини між сторонами припинено з лютого 2025 року. Спільне життя стало неможливим у зв`язку з тим, що відповідач зловживає алкоголем, часто відсутній вдома, спілкується з іншими жінками, виявляє агресивну поведінку. Останнім часом з його боку почали досить активно проявлятися дії, які завдали позивачці емоційного та фізичного дискомфорту. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved