Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1.1 Представник ТОВ"ФК "ЄАПБ" звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 16.01.2022 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено кредитний договір №102418029 у відповідності до вимог чинного законодавства у електронній формі. 16.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова компанія ««Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №16072024 відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 16.07.2024 до Договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] у розмірі 13 634,20 грн. Крім того, 11.02.2022 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №287401відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». 08.01.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія ««Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №08012024, відповідно до якого ТОВ «Селфі Кредит» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 08.01.2024 до Договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] у розмірі 8 208,00 грн. Після відступлення позивачу права грошової вимоги, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «ФК «ЄАПБ», у зв`язку з чим позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості в загальному розмірі 21 842,20 грн. та судові витрати у справі. 1.2 Відповідачка правом на подання відзиву у встановлений строк не скористалася. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 10.03.2025 ухвалено розглядати справу без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачка ухвалу про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками отримала 21.03.2025, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Відзиву на позовну заяву не подала, заяв та клопотань по суті позову від неї на надходило. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 16.01.2022 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №102418029, відповідно до умов якого Товариство зобов`язується надати позичальнику кредит в сумі 10 000 грн. строком на 30 днів, термін повернення кредиту 15.02.2022. Згідно п. 1.5.2 - 1.6 Договору, проценти за користування кредитом 5100 грн., які нараховуються за ставкою 1,70% за кожен день користування кредитом, стандартна процентна ставка становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Комісія за надання кредиту 1900 грн. яка нараховується за ставкою 19,00% від суми кредиту одноразово. Також Договором передбачена пролонгація кредитування (а.с.6-10). Сторонами погоджено Графік платежів, у якому визначено розмір та дату внесення позичальником платежів (а.с.10 зворот). В матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови (а.с.11). Укладаючи вищевказаний Договір відповідач та ТОВ «МІЛОАН» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав договори шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за Договором про споживчий кредит виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 10 000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням №38233323 від 16.01.2022 (а.с.12). Згідно Відомості про щоденні нарахування та погашення за Кредитним договором №102379599, наданого первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН» відповідачка отримала кредитні кошти в розмірі 10 000 грн., за період з 16.01.2022 [PERSON] здійснила сплату процентів по кредиту в загальному розмірі 1800 грн. та погашення тіла кредиту в розмірі 2800 грн., а ТОВ «Мілоан» проводив щоденне нарахування процентів за користування кредитними коштами згідно умов Договору (а.с.18). 16.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова компанія ««Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №16072024, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників (а.с.14-15). Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому - передачі Реєстру боржників від 16.07.2024, підтверджує факт переходу від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною Договору факторингу (а.с.16). Відповідно до Витягу з реєстру боржників від 16.07.2024 до Договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за Договором №102418029 у розмірі 13 634,20 грн., з яких 7200 грн. - заборгованість за основним боргом, 4 534,20 грн. - заборгованість за відсотками та 1900 грн. - комісія (а.с.17). Крім того, 11.02.2022 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено Договір №287401 про надання споживчого кредиту. Договір укладено у електронні формі за допомогою ІТС Товариства. Відповідно до умов Договору відповідачу було надано кредит у розмірі 4500 грн. на строк 30 днів (п.1.3-1.4 Договору). Згідно п. 1.5.1, 1.5.2 стандартна процентна ставка становить 1,90% в день протягом всього строку кредиту. Пунктом 4.1 Договору передбачено, що кредит може бути продовжено за ініціативою споживача шляхом укладення додаткової угоди або в порядку авто пролонгації, але не більше ніж 90 днів. У Додатку №1 до Договору встановлено, що загальна вартість кредиту складе 7065 грн. (а.с.26-36). Також до матеріалів справи надано Паспорт споживчого кредиту, в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови (а.с.37-38). Відповідно до наданого первісним кредитором ТОВ «Селфі Кредит» розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 08.01.2024 заборгованість відповідача за кредитом складає 8 208 грн., з яких 4500 грн. - основний бог та 3 708 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.44-46). 08.01.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія ««Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №08012024, відповідно до якого ТОВ «Селфі Кредит» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників (а.с.39-41). Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому - передачі Реєстру боржників від 08.01.2024 підтверджує факт переходу від ТОВ «Селфі Кредит» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною Договору факторингу (а.с.42). IV. Норми права, які застосував суд. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано в ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно правового висновку Великої Палатою Верховного Суду №202/4494/16-ц від 31.10.2018 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Таким чином, у Цивільному Кодексі України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. V. Мотивована оцінка і висновки суду. 5.1 Суд робить висновок, що між первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН», правонаступником якого є позивач, та відповідачем виникли правовідносини у зв`язку з укладенням Кредитного договору №102418029. [PERSON] , будучи вільною в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаною з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, підписала кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами. Даний договір був укладений в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», що повністю підтверджується матеріалами справи. Суми, які підлягають стягненню, відповідають умовам Договору та строку його дії. Так, згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення, товариство відповідно до п. 1.5.2 Договору нарахувало відповідачці проценти в розмірі 5100 грн. у період з 16.01.2022 по 14.02.2022. В подальшому, у зв`язку із продовженням користування позичальником кредитом, строк кредитування було пролонговано на стандартних умовах та відсотки нараховувалися за ставкою 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку кредитування, але не більше 60 днів. Отже за період з 16.01.2022 по 04.03.2022 первісним кредитором було нараховано заборгованість за відсотками на загальну суму 7 668,60 грн. і таке нарахування відповідає умовам Договору. Крім того, у вказаній відомості відображуються всі факти виконання відповідачем грошових зобов`язань із зазначенням дат та сум платежів, а саме: з 16.01.2022 по 16.07.2024 [PERSON] здійснила сплату процентів по кредиту в загальному розмірі 1800 грн. та погашення тіла кредиту в розмірі 2800 грн. Згідно позиції Верховного Суду України, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Таким чином, здійснивши часткову оплату з метою погашення заборгованості за Договором про споживчий кредит №103708375, відповідачка вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і відповідно щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Крім того, відповідач не надала суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості, а відтак наданий позивачем розрахунок заборгованості за відсутності альтернативного розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний. Тому в цій частині суд позовні вимоги задовольняє. 5.2 Щодо стягнення заборгованості за Договором №287401, як свідчать подані по справі доказові матеріали, на момент звернення позивача до суду, зобов`язання за вказаним Договором, відповідачем не виконані. Суми, які підлягають стягненню, відповідають умовам Договору та строку його дії, а саме - 30 днів з можливістю пролонгації та авто пролонгації, яка не може бути більшою за 90 днів. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що проценти за користування кредитом нараховувалися з дня укладення кредитного Договору і до 25.02.2022. В подальшому, у зв`язку із продовженням користування позичальником кредитом, 17.03.2022 відбулася автопролонгація строку кредитування на 90 днів, при цьому, відсотки нараховувалися лише з 02.05.2022 до 11.06.2022. Також, згідно вказаного розрахунку встановлено, що відповідачкою було здійснено часткову оплату процентів на суму 1080 грн., з урахуванням якої було здійснено розрахунок відсотків, які підлягають стягненню з [PERSON] . Відтак, у цій частині позовні вимоги суд задовольняє. 5.3 Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за позовну заяву в розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved