Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

У серпні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому просила усунути перешкоди у спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] , та визначити такі способи участі у вихованні дитини: -побачення з дитиною кожну першу та третю неділю місяця з 11:00 год. до 15:00 год. без присутності батька, бабусі або інших осіб, шляхом зустрічі матері з сином біля під`їзду будинку за адресою: [ADDRESS] ; -спільно з сином проводити святкування дня народження дитини [INFO] кожного року з 11:00 год. до 15:00 год. без присутності батька, бабусі або інших осіб, шляхом зустрічі матері з сином біля під`їзду будинку за адресою: [ADDRESS] ; -проживати разом з матір`ю за адресою реєстрації: [ADDRESS] , один місяць щороку (кожного липня); -зобов`язати [PERSON] забезпечувати побачення та спілкування (контакт) [PERSON] із сином кожної середи з 18:00 год. до 20:00 год., шляхом відео зв`язку за допомогою мобільних застосунків «Viber», «WhatsApp», «Telegram» та/або програм «Zoom», «Skype», обов`язок забезпечувати побачення та спілкування (контакт) покласти на [PERSON] . Позивачка посилалася на те, що 11 серпня 2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого вони мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 жовтня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Восени 2015 року відповідач забрав сина на прогулянку та не повернув. Позивачка неодноразово намагалася мирно врегулювати спір, однак відповідач виїхав до м. Києва та усіляко перешкоджає зустрічам сина із матір`ю. У липні 2015 року вона звернулась до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Сумської міської ради, про визначення місця проживання дитини, відібрання дитини, визначення способу участі у вихованні дитини, стягнення аліментів (справа № 592/9865/15-ц). Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 жовтня 2016 року у справі №592/9865/15-ц визначено постійне місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю та ухвалено відібрати дитину у [PERSON] та повернути матері. Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 17 січня 2017 року рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 жовтня 2016 року в частині вирішення позовних вимог про визначення місця проживання дитини з матір`ю та стягнення аліментів- залишено без змін, скасовано в частині термінового відібрання дитини. Постановою Верховного Суду від 13.06.2018 мотивувальну частину рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 жовтня 2016 року та рішення Апеляційного суду Сумської області від 17 січня 2017 року змінено з урахуванням мотивів, викладених у постанові. В іншій частині рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 жовтня 2016 року у незміненій за результатами апеляційного перегляду частині та рішення Апеляційного суду Сумської області від 17 січня 2017 року залишено без змін. Однак, відповідач не виконує рішення суду про визначення місця проживання сина з нею, забороняє та перешкоджає побаченням з дитиною, не дозволяє спілкуватися засобами телефонного зв`язку. Протягом восьми років позивачка зверталася з проханням зобов`язати відповідача повернути дитину або хоча б забезпечити побачення дитини з матір`ю до спеціально уповноважених державних органів - Національної поліції України, Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної державної адміністрації, Уповноваженого представника Верховної ради України з прав людини, однак позивач дитину не повертає, побаченням матері з дитиною перешкоджає. Зазначає, що початку введення воєнного стану, вона майже кожного тижня приїжджала до м. Києва для побачень з сином. Всі зустрічі проходять дуже швидко, до п`яти хвилин. За цей час вона встигає тільки сказати, що любить сина. На кожній зустрічі [PERSON] або його мати - бабуся [PERSON] , її принижують, ображають, погрожують в присутності дитини. В свою чергу, син бачить ставлення відповідача та його матері до позивачкита бере з них приклад. На одній із зустрічей син образив її, однак батько його за це похвалив. Крім того, вважає, що позивач неналежним чином виховує сина, окрім цього залякує, якщо дитина захоче до матері то він втратить всі іграшки, тощо. Психологи центру соціальної служби для сім`ї, дітей та молоді Оболонського району проводили бесіди з батьком з проханням приводити дитину на спільні зустрічі з матір`ю, але відповідач відмовився. У зв`язку із цим, на думку позивачки, єдиним вирішенням конфлікту є звернення до суду з позовом про усунення перешкод у вихованні дитини та зобов`язання відповідача вчиняти певні дії. Відзив на позов відповідачем подано не було. Позивачка та її представниця в судове засідання не з`явилися, про день час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, представниця позивачки звернулася до суду із заявою про розгляд справи без їх участі. Відповідач в жодне з призначених судових засідань не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від представника відповідача - адвоката Рижова С.Є. на адресу суду 20.03.2025 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що адвокат буде присутній в якості захисника іншої особи, в судовому засіданні іншого суду. Аналогічні клопотання направлялися представником відповідача до суду в судові засідання призначені на 06.12.2023, 05.02.2024, 12.03.2024, 03.02.2025 (а.с.118, 123, 135, 209), які задовольнялися судом та розгляд справи було відкладено. Позовну заяву з додатками та ухвалу про відкриття провадження, представником відповідача адвокатом Рижовим С.Є було отримано поштовим зв`язком 27.03.2024 року (а.с. 141-142). Відзив на позов відповідачем подано не було. Такі дії відповідача та його представника суд розцінює як ухилення від явки до суду, що негативно впливає на завдання цивільного судочинства, визначені процесуальним законом. У відповідності до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача та його представника на підставі зібраних у справі доказів. Представник третьої особи звернувся до суду із заявою, в якій просить розгляд справи проводити без участі представника служби, а також надано суду висновок про визначення способів участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Суд ухвалив розглядати справу за відсутності осіб, які беруть участь у ній. Дослідивши зібрані докази, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.08.2011 по 13.10.2015. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є позивачка та відповідач по справі. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 жовтня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Як зазначає позивачка, восени 2015 року відповідач забрав сина на прогулянку та не повернув. Вона неодноразово намагалася мирно врегулювати спір, однак відповідач усіляко перешкоджав його зустрічам сина із матір`ю. У зв`язку із цим, у липні 2015 року вона звернулась до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Сумської міської ради, про визначення місця проживання дитини, відібрання дитини, визначення способу участі у вихованні дитини, стягнення аліментів (справа № 592/9865/15-ц). Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 жовтня 2016 року у справі №592/9865/15-ц визначено постійне місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю та ухвалено відібрати дитину у [PERSON] та повернути матері. Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 17 січня 2017 року рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 жовтня 2016 року в частині вирішення позовних вимог про визначення місця проживання дитини з матір`ю та стягнення аліментів- залишено без змін, скасовано в частині термінового відібрання дитини. Постановою Верховного суду від 13.06.2018 мотивувальну частину рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 жовтня 2016 року та рішення Апеляційного суду Сумської області від 17 січня 2017 року змінено з урахуванням мотивів, викладених у постанові. В іншій частині рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 жовтня 2016 року у незміненій за результатами апеляційного перегляду частині та рішення Апеляційного суду Сумської області від 17 січня 2017 року залишено без змін. Звертаючись до суду з цим позовом позивачка посилається на те, що відповідач рішення суду не виконує, забороняє та всіляко перешкоджає побаченням з дитиною, не привозить дитину на зустріч з матір`ю в м. Києві, не дає спілкуватися по телефону. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20.05.2024, яка залишена без змін постановами Київського апеляційного суду та Верховного Суду, заяву представниці позивачки [PERSON] - адвоката Брайко Юлії Валеріївни про забезпечення позову задоволено та зобов`язано [PERSON] забезпечити присутність сина [PERSON] , [INFO] в приміщенні Оболонського районного в місті Києві центру соціальних служб за адресою: місто Київ, вулиця Йорданська, будинок 7г, кожного четверга з 15 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв. для зустрічей з матір`ю [PERSON] у присутності психолога центру. Як вбачається з листа Оболонського районного в м. Києві центру соціальних служб від 28.03.2025 на виконання ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 20.05.2024 року, щодо зобов`язання [PERSON] забезпечувати присутність сина [PERSON] , [INFO] на базі Оболонського районного в місті Києві центру соціальних служб для зустрічей із матір`ю [PERSON] у присутності психолога Центру, було призначено відповідальних фахівців. Протягом запитуваного періоду зустрічі були заплановані 13.06.2024, 20.06.2024, 27.06.2024, 11.07.2024,.27.03.2025, тобто по четвергам , з 15.00 до 16.00 години, за вимогою державного виконавця у дні: 12.12.2024, 09.01.2025, 27.03.2025, які припадають на четвер з 15.00 до 16.00 години. На жодну із зустрічей [PERSON] із малолітнім сином [PERSON] не з`явився, про причини своєї відсутності не повідомляв, на телефонні дзвінки не відповідає, на адресу реєстрації батька дитини було надіслано лист-запрошення від 10.12.2024 № 25-10-867 із проханням забезпечити присутність малолітньої дитини на базі Центру у строки та час встановлені судовим рішенням від 20.05.2024, адресат листа з поштового відділення не забрав і його було повернено у зв`язку із закінченням терміну зберігання. 09.04.2025 на адресу суду від Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) надійшла заява в якій зазначено, що постановою державного виконавця від 25.11.2024 відкрито виконавче провадження [NUMBER] з виконання ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 20.05.2024 про забезпечення позову в цій справі. Вказана постанова та вимога державного виконавця від 25.11.2024 скеровані за адресою сторін виконавчого провадження для відома та виконання, зокрема рекомендованим поштовим відправленням за адресою боржника, зазначеною у виконавчому документі: [ADDRESS] . В подальшому, вимогою державного виконавця від 02.12.2024 зобов`язано боржника виконати рішення за виконавчим документом, попереджено боржника про встановлену законом відповідальність за невиконання судового рішення. Однак, рішення суду [PERSON] не виконано, пояснення що неможливості виконання не надано, 24.12.2024 державним виконавцем було винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 1700 грн. Також боржника було попереджено про кримінальну відповідальність за невиконання рішення суду та вимог державного виконавця. Заявою від 02.04.2025 представником стягувача повідомлено про невиконання боржником судового рішення. Станом на 04.04.2025 року до відділу не надходили пояснення боржника щодо причин невиконання судового рішення та вимоги державного виконавця від 10.01.2025 та 11.03.2025 року, а саме: ні в паперовому вигляді до канцелярії відділу, ні в електронному вигляді на адресу електронної пошти відділу. Боржник не довів наявність поважних причин невиконання судового рішення та законних вимог державного виконавця. Також, про наявність обставин, що перешкоджають поданню таких пояснень, відділ та державний виконавець не були повідомлені. Як вбачається з висновку Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 29.03.2024 про визначення способів участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , комісійно, Службою та Оболонським районним у місті Києві центром соціальних служб, 08.02.2024 року, було проведено обстеження житлово-побутових умов проживання дитини в родині батька та встановлено наступне. Квартира за адресою: [ADDRESS] , знаходиться на 3 поверсі 10 поверхового будинку, належить на праві власності [PERSON] - бабуся по лінії батька дитини, складається з чотирьох кімнат, в даному помешканні зареєстровані: [PERSON] (бабуся), [PERSON] (дідусь), [PERSON] (батько дитини). [PERSON] проживає, але зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Під час обстеження умов проживання вдома була бабуся, дідусь, батько та дитина. Умови проживання добрі. Квартира охайна, чиста, облаштована необхідними меблями, побутовою технікою та предметами домашнього вжитку. [PERSON] має окрему кімнату, в якій наявне ліжко, шафа для одягу, місце для навчання та розвитку, гаджети за віком, одяг, взуття за віком та сезоном, харчування на належному рівні. [PERSON] навчається в міжнародній школі, після школи відвідує секцію джіу джитсу, додатково вивчає англійську мову в STUDY Academy. В ході обстеження батько повідомив, що не заперечує проти побачень матері з дитиною та жодним чином не чинить перешкод. Зауважив, що мати має всі номери телефонів, в тому числі і сина, і може з ним вільно спілкуватись та домовлятись про зустрічі. Зі слів батька, дитина не бачила матір з травня 2019 року. [PERSON] повідомив, що відвик від мами та не має бажання з нею спілкуватись, пояснити причину він не зміг. Станом на 15.02.2024 року батько своїх письмових зауважень та пропозицій щодо графіку визначення способів участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , ані до суду, ані до Служби не надав. Відповідно до акту обстеження умов проживання, складеного Управлінням «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, за адресою проживання матері, а саме: [ADDRESS] , з`ясовано, що житло знаходиться на 4 поверсі 5 поверхового будинку та складається з двох кімнат, квартира знаходиться на стадії оформлення спадщини [PERSON] . В даній квартирі проживають (без реєстрації): [PERSON] (мати дитини), [PERSON] (чоловік матері). В квартирі чисто, охайно, є всі необхідні меблі та побутова техніка для ведення домашнього господарства, зроблений косметичний ремонт. Для дитини облаштована окрема кімната, в якій є спальне місце (диван), шафа для одягу, місце для навчання та відпочинку. Стосунки в сім`ї доброзичливі. Чоловік матері підтримує її та не заперечує проти проживання сина дружини разом з ними однією сім`єю. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини (далі - Комісія) 15.02.2024 року були присутні обоє батьки. Батько зазначив, що останній раз мати бачилась з сином влітку 2019 року. У 2020 році він надав матері номер телефону сина, але вона йому жодного разу не зателефонувала. Усі зустрічі відбувались за попередньою домовленістю між батьками. Місце проживання він не змінював, проте з 2019 року мати зустрітись з сином не намагалась. У 2021 році, на день народження сина, вона зателефонувала після 20:00 щоб привітати [PERSON] , це був єдиний дзвінок з 2019 року. Усі зустрічі батько фіксував на камеру телефону для того щоб у майбутньому показати суду або органам опіки та піклування, як саме відбувались ці зустрічі, оскільки вважає, що син завжди негативно реагував на матір. Мати дитини повідомила, що останній раз бачилась з сином у 2022 році (перед повномасштабним вторгненням РФ), зустріч проходила приблизно 5 хвилин, під час того як батько з сином вийшли з під`їзду і сіли у машину. До цього часу мати зустрічалась з сином за попередньою домовленістю з батьком, який часто змінював час та місце зустрічі (батько це заперечував). Під час зустрічей, батько чинив перешкоди у вільному спілкуванні матері з сином, наприклад вів сина до іграшкового магазину, щоб хлопчик був зайнятий придбанням іграшки, а не спілкуванню з матір`ю. Під час зустрічей батько здійснював відео фіксацію, що дуже заважало спілкуванню матері з сином, оскільки він постійно був напружений. Зараз батько взагалі заборонив будь-яке спілкування та заблокував номер її телефону. Вона заперечила те, що батько давав їй номер телефону сина. Також мати повідомила, що батько налаштовує сина проти неї, наприклад, коли під час зустрічі син назвав її «потворою», батько за це його похвалив. Син не називає її «мамою», натомість називає « [PERSON] » (її дівоче прізвище). Вона дуже любить сина і сумує за ним. Під час засідання Комісії батьку було запропоновано домовитись з матір`ю, щодо зустрічі з сином у той же день, на що батько повідомив, що зараз буде їхати за сином у школу і везти його додому. Маму з собою брати відмовився та зазначив, що якщо вона хоче, то може сама приїхати до нього додому, подзвонити у дзвінок квартири і запропонувати сину поспілкуватись. Батько надав матері номер телефону сина. З метою з`ясування думки дитини, батькам було запропоновано щоб [PERSON] відвідав приблизно п`ять зустрічей з психологом Оболонського районного центру соціальних служб. Батько зазначив, що син має дуже стислий графік навчання, враховуючи додаткові гуртки, проте спробує знайти час на відвідування психолога. Обоє батьки надали згоду на роботу [PERSON] , [INFO] , з психологом Оболонського районного центру соціальних служб. Відповідно до інформації, наданої Оболонським районним в місті Києві центром соціальних служб, 19.02.2024 року відбулась перша телефонна розмова з батьком, під час якої психологом було запропоновано графік роботи з дитиною. Зазначено, що психолог пропонувала різні дні та години консультування, але батько відмовився від усіх запропонованих варіантів, пояснюючи завантаженістю графіка навчань сина та власною роботою. Наприкінці останньої телефонної розмови, того ж дня, батько обіцяв знайти можливість узгодити графік з шкільними вчителями та зателефонувати психологу. Ні наступного дня, 20.02.2024 року, ні станом на 21.03.2024 року батько не зателефонував. Як зазначено у висновку Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 29.03.2024, на засіданні Комісії, 21.03.2024 року, були присутні обоє батьків дитини. Мати дитини повідомила, що після попереднього засідання Комісії, вона зустрілась з сином. [PERSON] дуже зрадів цій зустрічі. Проте, після того, як батько дитини та бабуся розпочали відеозйомку, хлопчик змінив свою поведінку та почав поводитись більш сковано. Батько заперечив те, що знімав дану зустріч та зазначив, що син мамі не зрадів. Він повідомив, що до Оболонського районного центру соціальних служб сина не водив, оскільки психолог пропонував зустрічі тільки у будні дні, коли [PERSON] відвідує школу та додаткові гуртки. На запитання, чому батько не виконує рішення суду, щодо визначення місця проживання [PERSON] з матір`ю, батько відповів, що виконає його лише тоді, коли син сам підійде до нього і попросить про це. Під час засідання батько дитини поводився занадто емоційно. Агресивно звертався до усіх членів Комісії із питаннями: «Хто ви такі, щоб вирішувати долю моєї дитини?», «Хто вирішив, що моєму сину потрібен психолог?» та « Хто буде відповідати, якщо мати викраде дитину?». Наприкінці батько зазначив, що буде робити усе, аби захистити сина. На підставі вищевикладеного та виходячи з інтересів дитини, Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація вважала за доцільне рекомендувати суду визначити способи участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , шляхом спілкування з ним у такому порядку: - побачення матері з дитиною у першу та третю неділю кожного місяця з 11:00 до 15:00, без присутності батька, бабусі або інших осіб, шляхом зустрічі матері з сином біля під`їзду будинку за адресою: [ADDRESS] ; - спільно з сином проводити святкування дня його народження ( [INFO] ) кожного року з 11:00 до 15:00, без присутності батька, бабусі або інших осіб, шляхом зустрічі матері з сином біля під`їзду будинку за адресою: [ADDRESS] ; - спілкування із сином, кожної середи з 18:00 до 20:00, шляхом відеозв`язку за допомогою мобільних застосунків «Viber», «WhatsApp», «Telegram» та/або програм «Zoom», «Skype». Правовідносини, що підлягають розгляду судом, врегульовано наступними нормами чинного законодавства. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. За приписами ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. В силу ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. 20.11.1989 року Організацією Об`єднаних Націй була прийнята Конвенція про права дитини, яка ратифікована Україною 27.02.1991 року. Згідно ст.3 цієї Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 передбачено, що Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства (ст.12). Розкриваючи зміст принципу найкращих інтересів дитини і підходи по його реалізації Комітет ООН з прав дитини в своїх Зауваженнях загального порядку № 14 (2013) про право дитини на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню її інтересів (пункт 1 статті 3) сформулював такі підходи: «Найкраще забезпечення інтересів дитини» - це право, принцип і правило процедури, які засновані на оцінці всіх елементів, що відображають інтереси дитини або дітей, в конкретних обставинах. При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини з метою прийняття рішення про застосування тієї чи іншої конкретної міри належить діяти в наступному порядку: по-перше, з урахуванням конкретних обставин справи слід визначити, в чому полягають відповідні елементи оцінки найкращих інтересів, наповнити їх конкретним змістом і визначити значимість кожного з них в співвідношенні з іншими; по-друге, з цією метою необхідно слідувати правилам, що забезпечує юридичні гарантії та належну реалізацію цього права (пункт 46). Комітет вважає за доцільне скласти невичерпний, не субпідпорядкований перелік елементів, які могли б розглядатися при проведенні оцінки найкращих інтересів будь-якою особою, відповідальною за прийняття рішень, якій належить визначати найкращі інтереси дитини. Невичерпний характер переліку елементів означає, що можна вийти за його рамки і розглянути інші фактори, що мають відношення до конкретних обставин, в яких знаходиться та чи інша дитина або група дітей. Всі елементи, що фігурують у переліку, повинні бути прийняті до уваги і зважені з урахуванням обставин кожного випадку. Перелік повинен служити конкретним керівництвом, забезпечуючи при цьому гнучкість (пункт 50). У світлі цих міркувань Комітет вважає, що стосовно ситуації, яка розглядається доречними і такими, що підлягають врахуванню при оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини є такі елементи: погляди дитини; індивідуальність дитини; збереження сімейного оточення і підтримання відносин; піклування, захист і безпеку дитини; вразливе положення; право дитини на здоров`я; право дитини на освіту. Слід підкреслити, що базова оцінка найкращих інтересів - це загальна оцінка всіх відповідних елементів, що визначають найкращі інтереси дитини, зі зваженою оцінкою значимості кожного з них в порівнянні з іншими. Не всі елементи актуальні в кожному випадку, і в різних випадках різні елементи можуть використовуватися по-різному. Зміст кожного елемента неминуче буде неоднаковим залежно від конкретної дитини і конкретного випадку, в залежності від виду рішення і конкретних обставин; те саме стосується і значущості кожного елемента в контексті загальної оцінки (пункт 80). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач рішення суду щодо визначення місця проживання дитини, ухвали суду про забезпечення цього позову, які набрали законної сили не виконує, перешкоджає у спілкуванні сина з матір`ю, на жодну із зустрічей призначених Оболонським районним в місті Києві центром соціальних служб, з дитиною не з`явився, з моменту подачі позову, батько не намагався забезпечити зустріч [PERSON] з матір`ю. Саме тому, суд вважає, що в цій справі забезпеченню принципу найкращих (найвищих) інтересів дитини сприятиме визначення способу участі матері [PERSON] у вихованні сина шляхом спілкування з ним у такому порядку: - побачення матері з дитиною у першу та третю неділю кожного місяця з 11:00 до 15:00, без присутності батька, бабусі або інших осіб, шляхом зустрічі матері з сином біля під`їзду будинку за адресою: [ADDRESS] ; - спільно з сином проводити святкування дня його народження ( [INFO] ) кожного року з 11:00 до 15:00, без присутності батька, бабусі або інших осіб, шляхом зустрічі матері з сином біля під`їзду будинку за адресою: [ADDRESS] ; - спілкування із сином, кожної середи з 18:00 до 20:00, шляхом відеозв`язку за допомогою мобільних застосунків «Viber», «WhatsApp», «Telegram» та/або програм «Zoom», «Skype». Таке рішення, на думку суду, буде справедливим та сприятиме забезпеченню найвищих інтересів дитини, а також вчинення кожним дій, спрямованих на досягнення цієї мети та стимулюватиме відновлення стосунків дитини та матері через певний проміжок часу. З зазначених підстав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial