Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01.10.2023 відповідач отримав кредит у розмірі 5'000 грн., строком на 365 днів (до 30.09.2024) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування (1277,5% річних). Позивач зазначає, що звертає стягнення виключно на прострочені до оплати проценти за користування кредитом за період з 31.01.2023 по 27.06.2024. Позивач не вимагає та не пред`являє вимоги дострокового повернення суми кредиту. Позивач просить стягнути за нарахованими та несплаченими процентами 47'250 грн, судовий збір 2'422,40 грн. та 10'000 грн витрат на правничу допомогу. Ухвалою від 06.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач [PERSON] у судові засідання призначені на 21.03.2025 та 05.05.2025 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання, а також відзив на позов відповідач не подавав, тим самим, судом відзначається, що відповідач не скористався своїм правом на участь в судовому засіданні, надання суду пояснень та доказів на обґрунтування своєї позиції щодо заявлених позивачем позовних вимог. З огляду на зазначене та за відсутності сторін суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві представник позивача, що відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно ст.ст. 12, 13, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01.10.2023 між ТОВ «ФК «Процент» та [PERSON] укладено кредитний договір кредитний договір №389-357-1. Згідно з пунктами 1.1 - 1.4 договору товариство надає позичальникові грошові кошти (кредит) в розмірі 5 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом не пізніше строку, визначеного в пункті 1.3 цього договору. Процентна ставка за користування кредитом становить 3,5 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом у межах строку, визначеного в пункті 1.3 цього договору. Строк надання кредиту та строк дії договору становить 365 днів. Кредитний договір укладений у електронному виді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет, для чого відповідач пройшов ідентифікацію та верифікацію особи (заповнив анкету-заяву з зазначенням прізвища, ім`я та по батькові, даних паспорта, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, зазначив реквізити картки для отримання кредиту), підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснив акцептування Кредитного договору, шляхом надсилання електронного повідомлення підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором. 5'000 грн було перераказано відповідачу 01.10.2023 на платіжну картку №\~ [NUMBER] , емітовану АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується квитанцією від 01.10.2023 за №\~658672933. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054 Цивільного кодексу\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що відповідач порушує вимоги кредитного договору, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2, 3\~ст.\~137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. Слід зазначити, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються наданими копіями: договору №\~03/06/2024 від 03.06.2024 про надання юридичних послуг, витягу з реєстру «1 до акту приймання-передачі наданих послуг №2 до договору №\~03/06/2024 від 03.06.2024 про надання юридичних послуг, відповідно якого позивачем отримані послуги з правничої (правової) допомоги на загальну суму 10'000 грн; платіжна інструкція №\~741 від 25.07.2024. Однак при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 ЄСПЛ зазначив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тому, виходячи із положень ч. 3 ст. 141 ЦПК України, враховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію їх необхідності та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що зазначені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 10'000 грн. є завищеними. Зокрема, суд звертає увагу, що справа стосується стягнення заборгованості за кредитним договором у справі незначної складності, яка розглядається судом у спрощеному позовному провадженні, з огляду на ціну позову. Також суд зауважує, що правова позиція позивача була сталою та не зазнавала значних змін протягом розгляду справи, у судових засіданнях представник позивача участі не брав. Окрім цього, підготовка та ведення даної справи в суді не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи, особливо враховуючи методику застосування типових позовів, характерних для колекторських організацій. Якість юридичної роботи була невисокою, зокрема всі адреси учасників процесу в процесуальних документах наводилися у неналежній формі, яка встановлена підпунктом 2, п.\~32 Правил надання послуг поштового зв`язку затверджених Постановою КМУ №270 від 05.03.09. Вимога дотримання відповідної форми також закріплена у ДСТУ 4163:2020 "Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації Вимоги до оформлення документів". Суд звертав увагу позивача на відповідний недолік, залишаючи позов без руху, однак позивачем дана вимога суду була просто проігнорована і він і надалі вказував адреси в традиції СРСР. Враховуючи характер і якість виконаної адвокатом роботи, її доцільність, принципи співмірності, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 2'000 гривень. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь позивача у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved