Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про зняття арешту з майна. В обґрунтування своїх вимог вказує про те, що під час оформлення документів щодо спадкування майна за померлим [INFO] батьком [PERSON] , він з`ясував, що на будинок [ADDRESS] , який за життя належав батькові, накладений арешт на підставі ухвали № 000271/08 від 22.05.2008 року Постійно діючого третейського суду при Українській товарній біржі «Українська товарна біржа», третейський суддя Сеник О.В. Відповідно до ст.55 Закону України «Про третейські суди», рішення третейського суду виконуються зобов`язаною стороною добровільно, в порядку та строки, що встановлені в рішенні. Якщо в рішенні строк його виконання не встановлений, рішення підлягає негайному виконанню. Виконання рішення третейського суду, якщо воно потребує вчинення дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування та їх службовими особами, здійснюється за умови видачі компетентним судом виконавчого документа. Згідно із ст. 56 Закону України «Про третейські суди» заява про видачу виконавчого документа може бути подана до компетентного суду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом. Така заява підлягає розгляду компетентним судом протягом 15 днів з дня її надходження до суду. Про час та місце розгляду заяви повідомляються сторони, проте неявка сторін чи однієї із сторін не є перешкодою для судового розгляду заяви. Комунарським районним судом м. Запоріжжя позивачеві надіслано дві копії ухвал суду від 07.08.2008 року та від 21.08.2008 року, якими заяви [PERSON] про видачу виконавчого документа повернуто заявнику у зв`язку із недотриманням правил підсудності. Згідно відповіді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.10.2024 р., протягом 2008 року в провадження суду цивільна справа за заявою [PERSON] про видачу виконавчого листа на виконання рішення постійно діючого третейського суду при Українській товарній біржі «Українська товарна біржа», де боржником значився б [PERSON] не надходила і не розглядалась. Тобто виконавчі документи судом не видавались. Згідно переліку постійно діючих третейських судів, зареєстрованих Головним управлінням юстиції у Запорізькій області станом на 25.10.2012р., Свідоцтво на Постійно діючий третейський суд при Українській товарній Біржі «Українська Товарна Біржа» (69035, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 63) анульовано. У зв`язку із викладеними обставинами, просить суд задовольнити позовні вимоги та скасувати арешт. Відповідач відзиву на позов не надав, судові повістки, надіслані на зареєстровану адресу проживання повернулись до суду без вручення. У судове засідання сторони не з`явились, позивач подав відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов до таких висновків. [PERSON] , належав на праві власності будинок [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 17.11.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В., реєстровий № 2075. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому на праві власності майно, в тому числі на належний йому будинок [ADDRESS] . Спадкоємцями після смерті [PERSON] є: син [PERSON] та дружина померлого [PERSON] . Спадкоємці були зареєстровані в будинку [ADDRESS] , а тому відповідно до положень ч. 3 ст.1268 ЦК України є такими, що прийняли спадщину, однак не оформили свої права. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй на праві власності майно, в тому числі на належну їй частину будинку [ADDRESS] . Єдиним спадкоємцем після смерті батька є син [PERSON] . 10.10.2024 року [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак в процесі оформлення спадщини з`ясувалося, що на будинок [ADDRESS] накладено арешт на підставі ухвали № 000271/08 від 22.05.2008 року Постійно діючого третейського суду при Українській товарній біржі «Українська товарна біржа», третейський суддя Сеник О.В., що підтверджується витягом. Згідно відповіді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.10.2024 р., протягом 2008 року в провадження суду цивільна справа за заявою [PERSON] про видачу виконавчого листа на виконання рішення постійно діючого третейського суду при Українській товарній біржі «Українська товарна біржа», де боржником значився б [PERSON] не надходила і не розглядалась. Згідно переліку постійно діючих третейських судів, зареєстрованих Головним управлінням юстиції у Запорізькій області станом на 25.10.2012р., Свідоцтво на Постійно діючий третейський суд при Українській товарній Біржі «Українська Товарна Біржа» (69035, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 63) анульовано. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Отже, спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є власником із часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном з використанням способів, визначених у гл. 29 ЦК України. Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 463/6829/21-ц. Негаторний позов це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює в користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом має право вимагати усунути наявні перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від учинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямовано на усунення порушень прав власника, не пов`язаних із позбавленням його володіння майном (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 р. у справі № 653/1096/16-ц). Частиною першою статті 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні права власності, навіть якщо ці перешкоди не пов`язані з позбавленням права володіння. Будь-яке обтяження права власності має переслідувати певну законну мету, бути співмірним та не перевищувати меж права вільного здійснення права власності майном. В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що існуюче обтяження нерухомого майна переслідує законну мету та на час розгляду цієї справи охороняє чиїсь законні інтереси. За таких обставин суд доходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Outcome: approved