Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 04.03.2025 надійшов зазначений позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому Позивач просить суд: стягнути з Відповідача на його користь заборгованість за двома кредитними договорами у загальному розмірі 34\~940,12\~грн. та судові витрати (а.с.\~6). На обґрунтування заявлених позовних вимог представник Позивача Кудіна\~А.В. (довіреність від 05.12.2024, а.с.\~54) у позовній заяві зазначила, що Відповідачем було укладено два кредитних договори, а саме: 29.10.2021 за №\~102213573 з Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (далі ТОВ «МІЛОАН») та 15.11.2021 за №\~114006 з Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» (далі ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ»). За умовами названих кредитних договорів Відповідач отримала кредитні кошти, проте не надала своєчасно та у повному обсязі грошові кошти для погашення заборгованості за кредитами згідно з умовами цих договорів. У подальшому зазначені кредитори відступили право вимоги за цими договорами Позивачеві. У зв`язку з цим Відповідач, як стверджено в позовній заяві, має перед Позивачем заборгованість у загальному розмірі 34\~940,12\~грн., що включає заборгованість за такими двома кредитними договорами: \~за договором №\~102213573 \~ \~ \~ \~\~у загальному розмірі 26\~126,12\~грн. \~ \~ \~ \~(11\~214,00\~грн. заборгованість за основною сумою боргу, 13\~612,12\~грн. за відсотками, 1\~300,00\~грн. за комісією); \~за договором №\~114006 \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~\~у загальному розмірі 8\~814,00\~грн. \~ \~ \~ \~(3\~000,00\~грн. заборгованість за основною сумою боргу та 5\~814,00\~грн. за відсотками). Після виконання вимог частин шостої восьмої статті\~187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) ухвалою суду від 10.03.2025 відкрито провадження в справі, визначено здійснення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та їх виклику у судове засідання за наявними у справі матеріалами (письмове провадження), встановлено Відповідачеві 15-денний строк з дня отримання ухвали суду для подання відзиву з викладенням заперечення проти позову, роз`яснено право подати у зазначений строк клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також роз`яснено строки розгляду справи, визначені статтею\~275 ЦПК України, не пізніше 09.05.2025 (а.с.\~63-65). За названою статтею\~275 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (частина третя статті\~124 ЦПК України). З огляду на це та дату відкриття судом провадження у даній цивільній справі строк її розгляду, як зазначено вище, сплив 09.05.2025; як вбачається з матеріалів справи, жодна із сторін не заявила клопотання про розгляд справи в іншому порядку. Відповідач згадану ухвалу суду від 10.03.2025 разом з копією позовної заяви та доданих до неї документів, отримала 20.03.2025, що підтверджено поштовим повідомленням (а.с.\~69) та інформацією з офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта» (а.с.\~70), проте протягом встановленого судом 15-денного строку з дня отримання ухвали суду відзиву на позовну заяву, а так само і клопотання про розгляд справи у судовому засіданні до суду не подавала. Позивач та його представник також отримали згадану ухвалу суду, що підтверджено поштовим повідомленням (а.с.\~67, 68). Згідно з частиною восьмою статті\~178 ЦПК України, враховуючи ненадання Відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами у встановлений строк з урахуванням періоду тимчасової непрацездатності судді (а.с.\~71-73). Кожна сторона у справі несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті\~12 ЦПК України). Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття\~89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. З наявних письмових матеріалів справи судом встановлено, що ТОВ «МІЛОАН» є фінансовою установою, що здійснює діяльність з надання кредитів, що підтверджено, зокрема, копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.\~23-25). Між названою фінансовою установою ТОВ «МІЛОАН» в особі генерального директора [PERSON] , з одного боку, та Відповідачем [PERSON] , з іншого боку, 29.10.2021 укладено Договір про споживчий кредит №\~102213573, копію якого долучено до позовної заяви (а.с.\~7-11) та який підписано Відповідачем із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором S56783; ідентифікуючи Відповідача відомості (прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, паспортні дані, адреса проживання, електронної пошти, номер телефону) наведено в розділі\~10 цього Договору. За умовами зазначеного Договору Кредитодавець надає Позичальнику (Відповідачу) грошові кошти у розмірі 13\~000\~грн.; строк кредитування 14\~днів (з 29.10.2021 до 12.11.2021); за користування кредитними коштами нараховуються відсотки у розмірі 1,25\~відсотка за кожен день зазначеного строку користування кредитом, а у випадку продовження цього строку за ставкою 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Також нараховується комісія за надання кредиту у розмірі 1\~300,00\~грн. одноразово. Більше детальна інформація наведена у Графіку платежів (додаток №\~1 до зазначеного договору, а.с.\~11) та Паспорті споживчого кредиту (додаток №\~2 до Договору, а.с.\~12). Виконання переказу кредитних коштів Відповідачеві у розмірі 13\~000,00\~грн. згідно з умовами зазначеного договору підтверджено копією платіжного доручення від 29.10.2021 №\~34446433 (а.с.\~13). Надалі між Позивачем ТОВ «ЄАПБ» та ТОВ «МІЛОАН» 16.07.2024 було укладено Договір факторингу №\~1672024 (а.с.\~15-16), за умовами якого Позивачеві відступлено права грошових вимог, зокрема, до Відповідача за згаданим вище Договором про споживчий кредит, що підтверджено копіями Акта прийому-передачі інформації згідно Реєстру Боржників та Витягу з цього Реєстру (а.с.\~17, 18). Відповідач здійснювала платежі на погашення кредитної заборгованості, однак не в повній мірі, у зв`язку з чим виникла заборгованість, що підтверджується копією Відомості про щоденні нарахування та погашення (а.с.\~19-20). Зокрема, як вбачається з цієї Відомості, Відповідачем було здійснено кілька платежів на погашення заборгованості по «тілу» кредиту та відсоткам, востаннє 30.01.2022; сумарно на «тіло» кредиту Відповідачем було внесено 1\~786,00\~грн. (390\~грн. + 378\~грн. + 509\~грн. +509\~грн.), що підтверджує заявлений до стягнення залишок заборгованості за «тілом» кредиту у розмірі 11\~214,00\~грн. (13\~000 1\~786\~грн.). Крім того, Відповідачем був укладений Договір про надання споживчого кредиту з ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» фінансовою установою, предметом діяльності якої є надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, що підтверджено відповідно копією Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи серії\~ФК №\~В0000369 (а.с.\~43) та копією Статуту ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» (а.с.\~44-45). Між названою фінансовою установою ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» в особі директора Докучаєва\~А.М., з одного боку, та Відповідачем [PERSON] , з іншого боку, 15.11.2021 укладено Договір про надання споживчого кредиту за №\~114006 (а.с.\~28-32); ідентифікуючи Відповідача відомості наведено в розділі\~11 цього Договору із зазначенням її анкетних та контактних даних, а також одноразового ідентифікатору для підписання договору. За умовами Договору Позикодавець надає Позичальнику (Відповідачу) грошові кошти у розмірі 3\~000\~грн.; строк кредитування 30\~днів з можливістю пролонгації; процентна ставка становить 1,90\~відсотків на день. Детальна інформація наведена у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.\~33), а також у Паспорті споживчого кредиту (а.с.\~34-35). Надалі між Позивачем ТОВ «ЄАПБ» та ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» 29.02.2024 було укладено Договір факторингу №\~29022024 (а.с.\~36-38), за умовами якого Позивачеві відступлено права грошових вимог, зокрема, до Відповідача за згаданим вище Договором, що підтверджено копіями Актів прийому-передачі Реєстру Боржників від 29.02.2024 №\~1, а також відповідним Витягом з цього Реєстру (а.с.\~39, 40). Відповідачем не було здійснено жодного платежу на погашення заборгованості за цим кредитом, тому виникла заборгованість, розрахунок якої за станом на 29.02.2024 додано до позовної заяви (а.с.\~41-42). Таким чином, Відповідач не надала своєчасно та в повному обсязі грошові кошти для погашення її заборгованості за згаданими двома Договорами про надання споживчого кредиту згідно з умовами цих Договорів. У зв`язку з цим Відповідач має перед Позивачем, до якого перейшли права вимоги за цими договорами, заборгованість у загальному розмірі 34\~940,12\~грн. за такими договорами: \~за договором від 29.10.2021 №\~102213573 у загальному розмірі 26\~126,12\~грн., що включає 11\~214,00\~грн. заборгованість за основною сумою боргу («тіло» кредита), 13\~612,12\~грн. за відсотками, 1\~300,00\~грн. за комісією; \~за договором від 15.11.2021 №\~114006 у загальному розмірі 8\~814,00\~грн., включає 3\~000,00\~грн. заборгованість за основною сумою боргу («тіло» кредита) та 5\~814,00\~грн. за відсотками. В ухвалі суду від 10.03.2025 про відкриття провадження у цій справі сторонам було роз`яснено засади цивільного судочинства, зокрема положення статті\~12 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (а.с.\~65). Згідно з частиною першою статті\~509, частиною першою статті\~525 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За визначеннями частини першої статті\~626, частини першої статті\~634 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; при цьому договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, при цьому друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статей\~1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа\~1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. При цьому за положеннями частин першої, другої статті\~639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням згаданих інформаційно-комунікаційних систем визначено Законом України «Про електронну комерцію», зокрема статтею\~11 цього Закону. За визначенням пунктів\~5, 7 частини першої статті\~3 названого Закону електронним договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; а електронний правочин це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем. Статтею\~12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено можливість використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором для підписання електронного правочину. Таким електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт\~6 частини першої статті\~3 цього Закону). При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію; одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт\~12 частини першої статті\~3 названого вище Закону). Частинами першою, другою статті\~10561 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною; тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Крім того, Закон України «Про споживче кредитування» надає право кредитодавцю встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Так, згідно з приписами частини другої статті\~8 названого Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття\~629 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (частина друга статті\~615 ЦК України). Згідно з вимогами статті\~526, частини першої статті\~527, частини першої статті\~530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття\~536 ЦК України). Статтею\~610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За загальним визначенням правонаступництво це перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого; правонаступництво є самостійною підставою заміни кредитора у зобов`язанні; його слід розглядати як певний юридичний механізм похідного правонабуття, за яким до правонаступника переходять суб`єктивні права та обов`язки попередника. Доказами правонаступництва щодо окремого зобов`язання може бути, зокрема, відповідний договір, на підставі якого воно виникло (зокрема, постанова Верховного Суду від 20.03.2018\~р. у справі №\~910/1972/17). Відповідно до статті\~512 ЦК України підставами для заміни кредитора у зобов`язанні є, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Так, зокрема, згідно зі статтею\~1077 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття\~514 ЦК України); заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття\~516 ЦК України). Зважаючи на усе викладене вище, суд вважає, що Відповідач порушила умови двох кредитних договорів, а саме: від 29.10.2021 за №\~102213573, укладеного з ТОВ «МІЛОАН», та від 15.11.2021 за №\~114006, укладеного з ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», право вимоги за якими згідно з відповідними Договорами факторингу перейшли до Позивача; не виконала взяті на себе грошові зобов`язання, а заявлений Позивачем до стягнення розмір заборгованості відповідає визначеним зазначеними договорами умовам, що підтверджено належними і допустимими доказами, які не оспорювались Відповідачем, а відтак наявні підстави для задоволення позову. При цьому правильність нарахування зазначених сум заборгованості за кредитом та за нарахованими відсотками за згаданими кредитними договорами не викликає у суду сумніву та не заперечується Відповідачем, якою було отримано копію позовної заяви, проте відзиву із запереченнями проти позову, включаючи і щодо розміру заборгованості, до суду не подавала. Крім того, на підставі імперативних приписів частини першої, пункту\~1 частини другої статті\~141 ЦПК України з Відповідача слід стягнути на користь Позивача судові витрати за сплачений судовий збір. Враховуючи, що розгляд справи здійснено за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось (частина друга статті\~247 ЦПК України). Відповідно до статей\~15, 16, 509, 525, 526, 626, 629, 639, 1054, 1077 ЦК України, статей\~3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статей\~8, 12 Закону України «Про споживче кредитування» та

Outcome: approved