Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

В травні 2024 року адвокат Базик О.П. в інтересах [PERSON] звернувся до Обухівського районного суду Київської області з вказаним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь позивача відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Мотивував вказані вимоги тим, що 24.12.2023 року мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Opel д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який здійснив наїзд на припаркований автомобіль TOYOTA HIGHLANDER д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Постановою Обухівського районного суду Київської області від 30.01.2024 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.130 ч.1, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вказує, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, тому [PERSON] зобов`язаний відшкодувати позивачу витрати на повний ремонт пошкодженого автомобіля. Крім цього, в результаті пошкодження автомобіля позивач зазнала душевних переживань, які відобразились на її роботі та стосунках з рідними, тому представник просить компенсувати завдану моральну шкоду. Ухвалою судді від 24.06.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 23.07.2025 року до суду надійшов відзив представника відповідача адвоката Грабового О.А., в якому останній заперечив щодо заявлених вимог та зазначав, що позивач на власний розсуд, без належного підтвердження розміру завданих збитків помилково ототожнює їх з розміром відновлювальних робіт, в той час як причинно-наслідковий зв`язок ушкоджень транспортного засобу у певних обставинах дорожньо-транспортної пригоди, так і реальна вартість завданої відповідачем шкоди має підтвердити виключно експертне авто-товарознавче дослідження. Крім цього, з наданого позивачем висновку неможливо встановити в якому стані був транспортний засіб при його оцінці та які матеріальні збитки оцінювались, що ставить під сумнів розмір заявленої матеріальної шкоди. Разом з цим, вважає заявлені вимоги про стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу такими, що не підлягають задоволенню, оскільки до позову не долучено належних доказів таких витрат. Разом з відзивом подав до суду клопотання про призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи. Ухвалою суду від 28.08.2024 року призначено судову транспортно-товарознавчої експертизи, зупинено провадження у справі. 18.12.2024 року на адресу суду надійшло повідомлення експерта про неможливість проведення судової експертизи. Ухвалою судді від 23.12.2024 року провадження у вказаній цивільній справі відновлено, призначено судове засідання. Ухвалою суду від 27.01.2025 року призначено судову транспортно-товарознавчої експертизи, зупинено провадження у справі. 01.04.2025 року на адресу суду надійшов висновок експерта № СЕ-19/111-25/13376-АВ від 21.03.2025 року. Ухвалою судді від 07.04.2025 року провадження у вказаній цивільній справі відновлено, призначено судове засідання. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з наведених у позові підстав. Зазначила, що відповідач пошкодив належний їй транспортний засіб, чим спричинив їй матеріальної та моральної шкоди. Крім того, вона понесла витрати на правничу допомогу. Представник відповідача просив задовольнити позовні вимоги, виходячи з наданого позивачем звіту про оцінку вартості матеріального збитку в розмірі 216774 грн. 19 коп. Висновок призначеної ухвалою суду експертизи просив не приймати до уваги, оскільки з нього слідує про неможливість встановлення вартості фактичних пошкоджень. Кірм того зазначив, що пошкодження транспортного засобу, його ремонт, спричинили позивачу моральних страждань: вона була вимушена пересісти на громадський транспорт, зазнавала незручностей, переживань. Представник відповідача щодо задоволення позову заперечив, посилаючись на його необгрунтованість та безпідставність. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником транспортного засобу TOYOTA HIGHLANDER д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. 24.12.2024 року мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Opel д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який здійснив наїзд на припаркований автомобіль TOYOTA HIGHLANDER д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно правова відповідальність власника автомобіля Opel д.н.з. [NUMBER] не була застрахована, відповідач [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних, транспортних засобів. Постановою Обухівського районного суду Київської області від 30.01.2024 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.130 ч.1, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, факт винуватості відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 24.12.2024 року, є встановленим та не підлягає доказуванню. Крім того, судом встановлено, що на час звернення до суду пошкоджений транспортний засіб позивача повністю відремонтовано. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка звернулася до ТОВ «Клевер Експерт» для проведення оцінки щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу. Згідно висновку ТОВ «Клевер Експерт» № 119/03-24 від 01.04.2024 року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля TOYOTA HIGHLANDER д.н.з. [NUMBER] , становить 216\~774,19 грн. На обґрунтування доводів щодо завищеної вартості завданого матеріального збитку, представником відповідача було заявлено клопотання про призначення у справі судової транспортно-товарознавчої експертизи, яке було задоволено судом. Як вбачається з висновку експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 21.03.2025 року за № СЕ-19/111-25/13376-АВ, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля TOYOTA HIGHLANDER д.н.з. [NUMBER] , станом на дату дорожньо-транспортної пригоди, а саме 24.12.2023 року складає 183\~767,73 грн. з урахуванням ПДВ. Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (статті 110 ЦПК України). Згідно частини другої статті 113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам). Доказів на спростування висновку експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 21.03.2025 року за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, призначеної ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 27.01.2025 року, сторони до суду не подали, клопотання про визнання його необґрунтованим та призначення повторної експертизи не заявили. З огляду на зазначене суд вважає, що в основу цього рішення слід покласти висновок Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 21.03.2025 року за № СЕ-19/111-25/13376-АВ відповідно до якого, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля TOYOTA HIGHLANDER д.н.з. [NUMBER] , станом на дату дорожньо-транспортної пригоди складає 183\~767,73 грн. з урахуванням ПДВ. Вказаний висновок, на думку суду, зважаючи на його зміст, попередження експерта про кримінальну відповідальність, є більш вірогідним за поданий позивачем звіт про оцінку вартості матеріального збитку. Надаючи перевагу вказаному висновку, суд враховує, що відповідно до ч.1, 2, 7 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблених у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Так, поданий позивачем висновок від 19.03.2024 року не містить підстав у зв`язку з якими проводилось дослідження. На дослідження оцінювачу поставлено питання, які не мають посилання на ДТП за участю [PERSON] , і з них однозначно не вбачається, що досліжуються саме пошкодження, отримані транспортним засобом 24.12.2023 року. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто, порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи справу, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Таким чином, суд вважає, що провина відповідача у вчиненні дорожньої транспортної пригоди та завданні шкоди позивачу встановлена в рамках справи про адміністративне правопорушення та дані постанови є обов`язковими для суду під час розгляду справи щодо відшкодування шкоди. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 2\~ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Позивачем на підтвердження вартості оплати ремонту пошкодженого в ДТП транспортного засобу згідно рахунку-фактури від 22.03.2024 року надано квитанцію від 22.03.2024 про оплату «ТОВ «Автосаміт на Столичному» 55000 грн. в т.ч. 9166 грн. 67 коп. ПДВ. Інших доказів на підтвердження ремонту автомобіля позивача юридичною особою або фізичною особою-підприємцем, які є платниками податку на додану вартість, не надано, тому в іншій частині матеріальна шкода з відповідача на користь позивача підлягає стягненню без урахування податку на додану вартість. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а сума відшкодування матеріальної шкоди становить 156 180 грн. 85 коп. (183\~767,73 грн. 20% ПДВ + 9\~166,67 грн. ПДВ сплачені позивачкою згідно рахунку-фактури від 22.03.2024 року). З приводу позовної вимоги про відшкодування позивачу моральної шкоди у розмірі 40000,00 грн., суд зазначає настуне. Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. У пунктах 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У постанові ОП КЦС ВС від 05.12.2022 у справі №214/7462/20 вказано, що при визначенні грошової суми компенсації моральної шкоди враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності й справедливості. При цьому розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення (постанова ВП ВС від 15.12.2020 у справі №752/17832/14-ц). Суд враховує глибину емоційних та моральних страждань, характер душевних переживань позивача, як потерпілої особи, та того характеру завданих збитків, які вона зазнала внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Пошкодження майна, що призводить до незапланованих майнових втрат та незручностей, є основою стресу та душевних хвилювань, впливає на звичайний плин життя та потребує додаткових зусиль для відновлення попереднього стану. При цьому суд, з урахуванням принципів розумності та справедливості, вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 15 000 грн., отже вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1, п. 1, п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до положень частин 1 - 6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надав суду Договір про надання правничої допомоги від 01.05.2024 року, Акт приймання-передачі наданих послуг від 30.04.2025 року, детальний опис робіт та квитанцію від 01.05.2024 року про оплату послуг. Представником позивача в позовній заяві було зазначено про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач планує понести у зв`язку з розглядом справи у суді, який визначено у розмірі 40 000 грн. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19(провадження №61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. Розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути не тільки доведений та документально обґрунтований, але й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Так, в Акті приймання-передачі наданих послуг представник позивача зазначає участь в судовому засіданні в кількості 4 години та вартістю 10\~000 грн. Водночас, вказана кількість годин не знайшла свого підтвердження у протоколах судових засідань. Безпідставним суд вважає і визначений у розмірі 10000 грн. гонорар успіху, у випадку задоволення позовної заяви. Тому суд вважає, що розмір гонорару, визначений позивачем та адвокатом, є неспівмірним з обсягом виконаних робіт та є дещо завищеним. Разом із тим, суд враховує тривалість розгляду справи, час витрачений адвокатом та кількість процесуальних дій сторін у справі, складність справи, виконану роботу адвокатом, а також те, що позовні вимоги задоволено частково, тому з відповідача на користь позивача з урахуванням ч. 2 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути 16 000,00 грн., що відповідатиме пропорційності, критерію реальності, виваженості, справедливості та розумності їхнього розміру. Підсумовуючи наведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial