Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також стягнути з останнього на її користь судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 26.12.2006. В шлюбі в них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . До початку повномасштабного вторгнення їхня сім`я жила нормально, однак із середини 2022 року між ними почали виникати непорозуміння. Відповідач залишився проживати за межами України, почав уникати спілкування з нею. Вона також виїжджала за кордон на заробітки, а коли повернулася, зрозуміла, що їхній шлюб фактично припинив своє існування. Примирення між ними є неможливим. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просила його задоволити, шлюб розірвати, оскільки вони з відповідачем давно не спілкуються, проживають окремо більше трьох років, подружні відносини не підтримують. При цьому зазначила, що вона є саме [PERSON] , хоча свідоцтво про шлюб їй видано на ім`я [PERSON] . При видачі свідоцтва в її прізвищі була здійнснена описка, у зв`язку з неправильним перекладом її прізвища з російської мови на українську. Інші ж документи видані на ім`я [PERSON] . Проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча був повідомлений у встановленому законом порядку про день, час та місце розгляду справи, шляхом направлення рекомендованих поштових відправлень (а.с. 20, 28, 32) за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 18), два з яких повернулися з відмітками "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 22-23, 33-34), третє отримане, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 37), а також шляхом опублікування оголошень про виклик до суду на офіційному сайті "Судова влада України" (а.с. 30, 36). Причини неявки не повідомив. Відзиву на позов та будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань суду не подавав, заперечень щодо розірвання шлюбу не висловлював. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: 21 лютого 2025 року суд відкрив провадження у справі та призначив її розгляд по суті у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, про що постановив відповідну ухвалу. 26 березня 2025 року від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона позов підтримала, не заперечила щодо заочного розгляду справи. Відповідач відзиву на позов чи будь-яких заяв, клопотань не подавав, в судові засідання не з`являється, у зв`язку з чим 26.03.2025 суд відкладав розгляд справи. Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, у судові засідання не з`явився, відзив на позов чи будь-яких клопотань не подавав, позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, а тому суд дійшов висновку про доцільність проведення заочного розгляду справи та про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, про що постановив протокольну ухвалу від 14.05.2025. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин: як установлено зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 26.12.2006, [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 26 грудня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Болехівського міського управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 94. Прізвище дружини до реєстрації шлюбу - [PERSON] , після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с. 4). При цьому суд звертає увагу, що згідно з отриманим 09.12.2010 паспортом громадянина України, позивачка зазначена як [PERSON] (а.с. 5-6). Як вказала остання в судовому засіданні, вона є [PERSON] , у свідоцтві ж про шлюб допущена описка, яка зумовлена неправильним перекладом її прізвища з російської мови на українську, оскільки на час реєстрації шлюбу вона надавала документи російською мовою, так як була громадянкою Російської Федерації. Згідно з даними свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 14.09.2007 та серії [NUMBER] від 31.08.2021, [PERSON] народилася [INFO] , [PERSON] народився [INFO] . Їхніми батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9, 10). Позивачка зазначила, що вони з відповідачем спільно не проживають, не ведуть спільне господарство та не підтримують подружніх відносин. Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність неповнолітніх дітей, не можуть розірвати в позасудовому порядку. Оцінка суду та норми права, які застосував суд: вислухавши позивачку, дослідивши докази, які надані на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд уважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права й обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частиною 2 статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивачка стверджує, що між нею та відповідачем припинилися будь-які шлюбні та сімейні відносини, їхній шлюб носить формальний характер. Позивачка не бажає зберегти сім`ю, наполягає на розірванні шлюбу, вважає примирення з відповідачем неможливим. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати. Розподіл судових витрат: згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Враховуючи те, що позивачка сплатила судовий збір у розмірі 1211,20 грн (а.с. 15), позов підлягає до задоволення, тому, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь першої. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. На підтвердження понесених витрат, пов`язаних з правничою допомогою, позивачка надала: угоду про надання правової допомоги та представництва № 17/25 від 20.02.2025, укладену між адвокатом Свинтицьким І.К. та [PERSON] , згідно з якою за надання правової допомоги клієнт зобов`язаний сплатити адвокату гонорар у розмірі відповідно до Постанови КМУ № 590 від 27.04.2006, визначеному в додатку № 1 до договору окремим рахунком, актом виконаних робіт та в строк до закінчення строку дії договору. Факт отримання гонорару підтверджується квитанцією адвоката (а.с. 11); свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Свинтицького І.К. (а.с. 12); актом прийняття-передачі виконаних робіт від 20.02.2025, згідно з яким адвокат Свинтицький І.К. виконав, а клієнт прийняла такі юридичні послуги по справі про розірвання шлюбу: надання консультацій, ознайомлення з нормативними документами, вибір правової позиції - (0,5 год) - 605,60 грн, складення позовної заяви, підготовка матеріалів до позовної заячви (1 год) - 1211,20 грн, на суму 1816,80 грн (а.с. 13); платіжною інструкцією, згідно з якою [PERSON] сплатила Свинтицькому І.К. 1826,13 грн (а.с. 14). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 2 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до правової позиції викладеної у Додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), зазначених в тому числі в акті виконаних робіт, який сторони погодили в розмірі 1816,80 грн, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зважаючи на викладене, а також беручи до уваги, що на обгрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачка надала належні та допустимі докази, їх розмір визначений умовами договору та акту виконаних робіт, тому суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки у розмірі 1816,80 грн. На підставі викладеного, ст. 51 Конституції України, ст. 56, 105, 110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved