Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

10 лютого 2025 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Звенигородська 18А» звернулось до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з лютого 2022 року по січень 2025 року в розмірі 17 850,91 гривень, а також судові витрати у розмірі 3028,00 гривень. В обґрунтування позову зазначено, що протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку ОСББ "ЗВЕНИГОРОДСЬКА 18А" за місцезнаходженням: [ADDRESS] від 18.06.2021 р.№6 затверджено кошторис внесків на управління багатоквартирним будинком для усіх співвласників та визначено розмір обов`язкового щомісячного платежу, а саме 5 грн. 40 коп. за 1 квадратний метр загальної площі квартири та протоколом № 5 від 15.09.2018 р. затверджено обов`язкові внески на капітальний ремонт 100, 00 грн. з 1 квартири. У відповідача [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який є власником квартири загальною площею 76,20 кв.м. [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 17.11.2020 року № 419, мається заборгованість за внесками на управління багатоквартирним будинком за період з лютий 2022 по січень 2025 року у розмірі 14 480 грн. 84 коп. (чотирнадцять тисяч чотириста вісімдесят гривень 84 копійок), а за внесками на капітальний ремонт за період квітень 2022 по січень 2025 заборгованість складає 3 370 грн. 07 коп. (три тисячі триста сімдесят гривень 07 копійок). Особовий рахунок № [NUMBER] відкрито на [PERSON] .. Відповідач нерегулярно сплачує частково заборгованість. Таким чином, загальна заборгованість відповідача по внескам на управління і капітальний ремонт за період з лютий 2022 - січень 2025 року складає 17 850 грн. 91 коп. (сімнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят гривень 91 копійка). На початку 2020 року з початком пандемії коронавірусної хвороби законодавець доповнив Прикінцеві та перехідні положення ЦК України п. 12, яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. ст. 257, 258 (позовна давність), продовжуються на строк дії такого карантину. Позивачем не пропущено строк позовної давності, оскільки вимоги за цим позовом стосуються періоду лютий 2022 року по січень 2025 року з урахуванням змін відповідно до п. 19 розд. «Прикінцеві та перехідні положення» ЦКУ. Ухвалою суду від 12.02.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. На підставі Закону України № 4273-IX від 26.02.2025 року «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів», який набрав чинності 25.04.2025 року, відбулася зміна найменування Ленінського районного суду міста Запоріжжя на Дніпровський районний суд міста Запоріжжя. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином та завчасно повідомленим про дату, час та місце судового засідання, про що свідчить конверт, який повернувся на адресу суду 23.04.2025 року з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Причини неявки суду не відомі, відзиву на позов не надходило. Виходячи з положень ч.3 ст.211\~ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням змісту статей 223, 280 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення. У відповідності до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , загальною площею 76,20 кв.м. на підставі свідоцтва про право на спадщину від 17.11.2020 року № 419, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №392113772. ОСББ «Звенигородська 18-А» створено власниками квартир багатоквартирного будинку [ADDRESS] та діє на підставі Статуту. Протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку ОСББ "ЗВЕНИГОРОДСЬКА 18А" за місцезнаходженням: [ADDRESS] від 18.06.2021 р.№6 затверджено кошторис внесків на управління багатоквартирним будинком для усіх співвласників та визначено розмір обов`язкового щомісячного платежу, а саме 5 грн. 40 коп. за 1 квадратний метр загальної площі квартири. Протоколом № 5 від 15.09.2018 р. затверджено обов`язкові внески на капітальний ремонт 100, 00 грн. з 1 квартири. Встановлені розміри внесків є діючими, правомірними, ніким неоспореними та не скасованими. Відповідач у період з лютого 2022 року по січень 2025 року отримував послуги з утримання будинку та прибудинкової території, але не сплачував їх, тому у [PERSON] по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , утворилась заборгованість зі сплати обов`язкового щомісячного платежу в розмірі 14\~388,24 гривень та заборгованість зі сплати обов`язкового внеску на капітальний ремонт в розмірі 3\~370,07 гривень, а всього 17\~850,91 гривень, що підтверджується довідкою про заборгованість «Управління будинком» та довідкою про заборгованість «Внески на кап. ремонт» станом на 01.02.2025 року. Відповідач порушив свої зобов`язання та не сплачував внески на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території в повному обсязі. Відповідно ч.1,2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що непередбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Відповідно ч.1 ст.15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1,4 ст.4\~Закону України\~«Про об`єднання\~співвласників багатоквартирного\~будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Згідно ст.6\~вказаного Закону державна реєстрація об`єднання проводиться у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб. Об`єднання вважається утвореним з дня його державної реєстрації. Згідно ч.6 ст.13\~вказаного Закону у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду. Згідно ст.15\~вказаного Закону співвласник зобов`язаний, зокрема: своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Згідно ст.16\~вказаного Закону об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, зокрема: встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів. Згідно ст.17\~вказаного Закону для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право, зокрема: вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів. Аналогічні положення містить Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Згідно ч.1 ст.509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно ст.525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст.526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст.530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.599\~ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно ст.610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно ст.611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно ст.612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім того, відповідно ч. 1, 8 ст.178\~ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Так як відповідач відзив на позов не подав, будь-яких заперечень суду не надав, то суд вирішив справу за наявними матеріалами. Відповідно ч.1 ст.2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В свою чергу, однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно ч.1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13\~ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.76, ч.1 ст.77 та ст.80\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За приписами частин 1, 5 та 6 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу вимог ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно підходу, зазначеного в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26.06.2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Також, Європейський суд з прав людини вказав, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, від 18.07.2006 року). Таким чином, суд вважає, що наявні матеріали справи свідчать про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно ч.1 п.6 ст.264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно ч.1 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом задоволено вимоги позивача повністю, то з відповідача на користь позивача відповідно ч.1 ст.141\~ЦПК України підлягають стягненню витрати на сплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 2\~422,40 грн.

Outcome: approved