Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~\~ [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дітей з матір`ю, вказуючи, що вона та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Батько дітей [PERSON] з дітьми не спілкується та будь-якої допомоги на їх утримання не надає. Діти проживають разом з нею в м. Жовті Води, вона створила всі умови для проживання та розвитку дітей. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~\~У зв`язку з вищевикладеним, просить визначити місце проживання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з нею в [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача Сербіна Б.О. до суду надійшла заява з проханням справу розглядати за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, інформація про виклик у справі відповідача розміщувалася судом на його офіційній сторінці веб-порталу судової влади України, причини неявки суду не повідомив /а.с. 150/. Третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області свого представника в судове засідання не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду заяву з проханям справу розглядати за відсутності їх представника /а.с.145-146/. Таким чином, оскільки відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~ [PERSON] народився [INFO] , [PERSON] , [INFO] , їх батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження /а.с.4 на звороті/. \~ \~ \~ \~02 березня 2022 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , після чого дружині було присвоєно прізвище « [PERSON] », про що свідчить копія свідоцтва про шлюб/а.с.4/ Згідно копії рішення виконавчого комітету Жовтоводської міської ради від 15.08.2024 року №645 затверджено висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , 1989 року народження, по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] /а.с.125/. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до копії рішення виконавчого комітету Жовтоводської міської ради від 17.04.2025 року № 153 вирішено визначити місце проживання малолітніх: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , 1988 року народження /а.с.152/. Так, за положеннями частини 1 статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них проживатиме малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним із батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки стосовно дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним із батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Згідно із частиною 8 статті 7\~СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Частиною 4 статті 19\~СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до частини 5 статті 19 СК України\~\~орган\~\~опіки і піклування\~\~подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно зі статтею 12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Разом з тим, у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору. За положеннями статті 161\~СК України спір між батьками, які проживають окремо та не дійшли згоди щодо того, з ким із них проживатиме малолітня дитина ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Отже, положення вказаної статті дозволяють зробити висновок, що у разі наявності спору між батьками, щодо місця проживання дитини, такий спір може бути вирішено судом. Із змісту позовної заяви убачається, що позивач, звернувшись до суду із позовом, зазначив про те, що відповідач не проживає разом з дітьми. Інші матеріали справи, у їх сукупності, також свідчать про відсутність фактичного спору між батьками щодо місця проживання дітей. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, ЄСПЛ зазначав, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року, заява № 31111/04, вказано, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. \~\~ \~ \~ \~ \~Аналіз наведених норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім - права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. \~\~ \~ \~ \~ \~Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди, насамперед, мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Частиною 1 статті 15\~Цивільного кодексу\~України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див. постанови Верховного Суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21, від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21). При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19). У відповідності до положень частини 1 статті 13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України). Уданій справі установлено, що рішенням виконавчого комітету Жовтоводської міської ради від 17.04.2025 року № 153 вирішено визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , 1988 року народження. Крім того, матеріали справи не містять відомостей щодо наявності спору між батьками щодо визначення місця проживання дітей із матір`ю, а тому суд вважає, що звернення до суду з позовом про вирішення спору одного з батьків, право якого не порушено, є підставою для відмови у задоволенні позову. За таких обставин, беручи до уваги те, що позивачем не надано доказів заперечень відповідача щодо місця проживання їх спільних малолітніх дітей разом з позивачем та наявності спору між батьками, суд вважає, що вимоги позивача не є законними та обґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed