Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ\~\~З ПОВЕРНЕННЯ\~БОРГІВ» від імені якого діє Костюшок Павло Миколайович звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості: -за договором позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №2963749 від 09.07.2024 в сумі 20010,00 грн (в т.ч. 5800,00 грн основний борг, 16,82 грн відсотки, 11600,00 грн пеня, 2593,18 грн комісія за надання позики); -за договором про надання фінансового кредиту №23756-02/2024 від 14.02.2024 в сумі 25200,00 грн (в т.ч.6300,00 грн основний борг, 18900,00 грн - відсотки); \~ \~ \~ \~Представник позивача у змісті позовної заяви просила суд розглядати справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. \~ \~ \~ \~На виконання вимог частини шостої ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України, суд встановив зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача та виконав свій процесуальний обов`язок, надіславши на цю адресу копію ухвали про відкриття провадження по справі разом з позовною заявою та додатками до неї. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не подав, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. 9 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (надалі - Позикодавець), правонаступником прав та обов`язків якого за доводами позивача є товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ \~З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (договір факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року разом з додатковими угодами до нього №2 від 28 липня 2021 року, № 7 від 13 червня 2022 року, №41 від 8 жовтня 2024 року) та [PERSON] (надалі Позичальник) було укладено договір позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №2963749 від 09.07.2024 (надалі - Договір), згідно з яким Позикодавець надав відповідачу позику в сумі 5800,00 грн. строком на 30 днів. Сторони погодили, що денна процентна ставка становить 1,50 % в день, проценти за понадстрокове користування позикою 5,00%, комісія за надання позики - 44,71% від суми наданої позики, орієнтовна загальна вартість позики 8410,00 грн. Відповідно до п. 5.3 Договору Позичальник підтвердив, що до моменту підписання Договору вивчив його та Правила надання грошових коштів у позику за допомогою веб-сайту та мобільного додатку «ClickCredit (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті Позикодавця, їх зміст, суть об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього Договору їй зрозумілі. Договір укладено дистанційно, в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 14 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» (надалі Позикодавець 1), правонаступником прав та обов`язків якого за доводами позивача є товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ\~ З ПОВЕРНЕННЯ\~БОРГІВ» (договір факторингу №25072024 від 25 липня 2024 року) та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №23756-02/2024 від 14.02.2024 (надалі Договір 1), згідно з яким Позикодавець надав відповідачу кредит в сумі 6300,00 грн. строком на 120 днів (дата погашення кредиту 12.06.2024). Сторони погодили, що процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредитування вказаного в п.1.2 цього Договору 1. Відповідно до п. 3.1. Договору за користування кредитом (надалі Позикодавецем 1 нараховуються виключно проценти. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього Договору 1. Договір укладено дистанційно, в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. По відношенню до вищевказаних фактичних обставин справи суд наводить наступні норми права та мотиви їх застосування. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані\~\~ в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію\~\~\~\~ укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~\~\~\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. \~ \~ \~ \~За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається\~ в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. \~ \~ \~ \~Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. В свою чергу, будь-який вид договору, який укладається на підставі\~Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст.\~205,\~207 Цивільного кодексу України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. У відповідності з ст.ст. 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною другою ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як свідчать\~подані по\~справі доказові\~матеріали,\~на момент\~звернення позивача\~до суду,\~ зобов`язання\~за Договором, Договором 1, відповідачем не виконані. Водночас, суд не погоджується з тим, що до товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ\~З ПОВЕРНЕННЯ\~ БОРГІВ» перейшло право вимоги до відповідача за Договором як правонаступника прав та обов`язків товариства з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» на підставі договір факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року та додаткових угод №2 від 28 липня 2021 року, № 7 від 13 червня 2022 року, №41 від 8 жовтня 2024 року до нього. Відповідно до частини першої ст. 517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 Цивільного кодексу України). Права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор. Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-459цс17, яка є актуальною, що підтверджено ухвалою Великої Палати Верховного Суду у справі №761/33403/17 від 22 квітня 2021 року. Як вбачається з матеріалів справи, 14 червня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ\~З ПОВЕРНЕННЯ\~ БОРГІВ» та товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» було укладено договір факторингу №14/06/21 (а.с.11-13), відповідно до якого позивач зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (ціна продажу) за плату, а останнє в свою чергу зобов`язалося відступити Факторові (товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ\~З ПОВЕРНЕННЯ\~ БОРГІВ») право грошової\~вимоги,\~строк виконання\~зобов`язань за\~якою настав\~ до третіх\~осіб \~боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), проценти за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ». Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору (пункт 1.1. Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021). Разом з тим, правовідносини між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] за Договором виникли - 09.07.2024 року, тобто значно пізніше ніж було укладено договір факторингу №14/06/21 від 14.06.2021. Таким чином, на час укладення зазначеного договору факторингу у ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" було відсутнє право вимоги до [PERSON] за Договором, оскільки відповідач на час укладання договору факторингу не був боржником за первинним договором позики. За таких обставин, слід констатувати, що позивач не надав доказів переходу до нього права вимоги до боржника [PERSON] за Договором, оскільки такий був укладений 09.07.2024, а договір факторингу, за умовами якого Фактору - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» передано право вимоги за цим Договором, був укладений 14 червня 2021 року, тобто задовго до укладення Договору. Таким чином, у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити. Заборгованість Позичальника за Договором 1, (витяг з реєстру боржників, а.с.35, розрахунок заборгованості, а.с. 36-37) складає: 25200,00 грн (в т.ч. 6300,00 грн основний борг, 18900,00 грн - відсотки) підтверджена належними доказами відповідно до вимог ст.ст. 76-81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідачем не спростована, тому позовні вимоги щодо її стягнення підлягають задоволенню на підставі статей 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України. За таких обставин, позов слід задовольнити частково. Відповідно до частини першої ст.\~141\~Цивільного процесуального\~кодексу України з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1687,80 грн., виходячи з розрахунку: 25200,00 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 3028,00 грн. (судовий збір) ? 45210,00 грн. (розмір заявлених позовних вимог). На підставі наведеного,

Outcome: partial