Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

МТСБУ звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, мотивуючи його тим, що 18.05.2024 близько 16:50 год в м. Гнівань по вул. Перемоги мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "ИЖ", д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля "Renault", д.н.з. [NUMBER] , внаслідок якої транспортному засобу "Renault", д.н.з. [NUMBER] , було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Постановою Тиврівського районного суду Вінницької області від 19.08.2024, встановлено, що вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача. На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Власник пошкодженого автомобіля "Renault", д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] 19.05.2024 повідомила МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду та в подальшому звернулася до МТСБУ з заявою про отримання відшкодування шкоди. Згідно зі звітом автотоварознавчого дослідження вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу "Renault", д.н.з. [NUMBER] , склала 28074,81 грн. МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому в розмірі 23395,67 грн, крім того, позивачем були понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди в розмірі 1900 грн. Враховуючи наведене, загальний розмір фактично понесених витрат МТСБУ склав 25295,67 грн. З метою досудового врегулювання спору, відповідачеві було направлено претензію про відшкодування збитків в порядку регресу, однак ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було. Просить стягнути з відповідача на його користь завдані збитки в порядку регресу у розмірі 25295,67 грн та судові витрати. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 28.03.2025 справу прийнято до свого провадження суддею Іванцем В.Д. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім цього, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач [PERSON] про розгляд справи був належним чином повідомлений в силу приписів п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відзиву до суду не подав. Так, згідно з відповіддю з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України у Вінницькій області 14.02.2025 та Гніванської міської ради Вінницького району Вінницької області від 27.03.2025 № 09.03-16/27 [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На зазначену адресу рекомендованим листом скеровано копію ухвали Тиврівського районного суду Вінницької області про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін разом з копією позовної заяви та доданих до неї документів. 11.04.2025 до суду повернуто рекомендоване повідомлення разом з довідкою (Ф.20) про відсутність адресата за вказаною адресою. Оскільки Тиврівським районним судом Вінницької області не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Суд вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив, що постановою Тиврівського районного суду Вінницької області від 19.08.2024 у справі № 145/1024/24, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік, вирішено питання судового збору. Як слідує зі змісту зазначеної постанови суду, 18.05.2024 о 16:05 год у м. Гнівань Вінницького району Вінницької області, по вул. Перемоги, водій [PERSON] керував транспортним засобом "ИЖ", д.н.з. [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою "Drager Alkotest" № 6810 - результат тесту № 3611 від 18.05.2023 - 3,51‰, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України. Окрім того, [PERSON] не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем "Ford Transit", д.н.з. [NUMBER] , який по інерції здійснив зіткнення із транспортним засобом "Renault Zoe", д.н.з. [NUMBER] , який стояв припаркований позаду, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.13.1 ПДР України. Указане судове рішення набрало законної сили 30.08.2024. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, вина відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 18.05.2024 о 16:05 год в м. Гнівань Вінницького району Вінницької області, по вул.Перемоги, внаслідок якої транспортний засіб марки "Renault Zoe", д.н.з. [NUMBER] , зазнав механічних пошкоджень, внаслідок порушення [PERSON] вимог п.п. 2.9а, 13.1 ПДР України, доведена та не підлягає доказуванню. 19.05.2024 [PERSON] повідомила про вищевказану дорожньо-транспортну пригоду МТСБУ, що підтверджується відповідним повідомленням (а.с.7-8). Зі змісту загальнодоступних відкритих джерел МТСБ (а.с.26), встановлено, що цивільно-правова відповідальність транспортного засобу марки "ИЖ", д.н.з. [NUMBER] , яким керував відповідач не була застрахована на момент вчинення ДТП. 19.05.2024 [PERSON] звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України із проханням про виплату відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті ДТП, належному їй транспортному засобу "Renault Zoe", д.н.з. [NUMBER] , за участі транспортного засобу марки "ИЖ", д.н.з. [NUMBER] ,, під керуванням [PERSON] (а.с.9). Вартість (розмір) збитків заподіяних пошкодженням транспортного засобу "Renault Zoe", реєстраційний номер [NUMBER] ,становить 28074,81 грн (включаючи ПДВ на ремонтні роботи, запасні частини, матеріали фарбування), 23395,67 грн (без ПДВ), що стверджується звітом № 24-324 від 06.06.2024 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, виготовленим ФОП [PERSON] (а.с.14-21). На підставі наказу "Про виплату" (а.с.22) у справі №103397, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій [PERSON] в розмірі 23395,67 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 926247 від 09.09.2024 (а.с.23). Крім того, позивачем понесені додаткові витрати на збір документів, проведення експертизи та визначення розміру шкоди в розмірі 1900 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 912982 від 07.06.2024 (а.с.24). На адресу [PERSON] 17.01.2025 МТСБУ направлено претензію про відшкодування збитків в порядку регресу у розмірі 25295,67 грн (а.с.25), утім вона залишена відповідачем без належного реагування. Правовідносини, які виникли в цьому випадку між сторонами щодо відшкодування витрат пов`язаних з регламентною виплатою в порядку регресу регулюються нормами ЦК України, а також спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", від 01.07.2004 №1961-IV, який був чинним на час виникнення даних правовідносин. Страхування - правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством (ст. 1 Закону України "Про страхування"). Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Згідно з п. 35.1 ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Пунктом 35.2 ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що до заяви додаються: документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну. МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність (п.п. а, п. 41.1 ст. 41 Закону № 1961-IV). Відповідно до ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Згідно зі ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 1187, 1188 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до п. 38.2.1 ч. 2 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Зібрані у справі докази підтверджують, що МТСБУ відповідно до Закону здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу [PERSON] , який спричинив ДТП і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в розмірі 23395,67 грн, а також позивачем понесено додаткові витрати в розмірі 1900 грн. Відповідач не подав суду відзиву щодо вимог позивача та доказів на їх спростування. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд встановив, що відповідач у добровільному порядку не відшкодував позивачеві суму виплаченого страхового відшкодування третій особі, отож, виплативши його, у порядку та відповідно до вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та понісши збитки, позивач набув право подати регресний позов до відповідача, як водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. За таких обставин та у контексті приведених правових норм, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований, підтверджений належними та допустимими доказами, а їх взаємний зв`язок вказує на наявність порушених прав позивача зі сторони відповідача, відтак він підлягає до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 3208,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved