Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

На адресу Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали цивільної справи за позовною заявою [PERSON] , поданої в її інтересах представником адвокатом Пуленко А.Г., до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якій просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 02 квітня 2019 року у Малиновському районному у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (актовий запис № 746); стягнути з відповідача судові витрати; розглянути справу без участі позивача та його представника. Позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані тим, що сімейне життя у сторін не склалося, кожен із подружжя має протилежні погляди на шлюб, сім`ю, почуття кохання та взаємної поваги між подружжям втрачене, у зв`язку з чим подальше існування сім`ї неможливе. Крім того, у позовній заяві зазначено, що спільне життя суперечить інтересам сім`ї та унеможливлює примирення з відповідачем. Добровільно, за взаємною згодою відповідач розривати шлюб не бажає, таким чином позивач вимушена звернутись до суду. Позивач вважає, що надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин подружжя, спроби примирення між сторонами в минулому не принесли жодних результатів. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана на розгляд судді Свяченій Ю.Б. Ухвалою суду від 24.07.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. На підставі розпорядження № 133/25 від 16.01.2025 «Щодо здійснення повторного автоматизованого розподілу справи» на виконання рішення Вищої ради правосуддя від 17.12.2024 № 3650/0/15-24 «Про звільнення [PERSON] з посади судді Приморського районного суду м. Одеси у зв`язку з поданням заяви про відставку», відповідно до Засад використання автоматизованої системи документообігу суду для розподілу судових справ та матеріалів між суддями в Приморському районному суді м. Одеси, здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи № 522/10447/24-Е провадження № 2/522/1512/25. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа № 522/10447/24-Е провадження № 2/522/1512/25 передана на розгляд судді Чорнусі Ю.В. Ухвалою суду від 13.02.2025 прийнято до провадження цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та постановлено розгляд справи\~проводити в\~порядку спрощеного\~позовного провадження\~з викликом\~сторін та\~призначенням судового\~засідання на 17.03.2025. У судові засідання 17.03.2025, 17.04.2025 сторони не з`являлись, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином. У прохальній частині позовної заяви представник позивача адвокат Пуленко А.Г. просила розглядати справу без участі позивача та його представника. У матеріалах справи міститься заява представника позивача адвоката Пуленко А.Г. про підтримання позову у повному обсязі, відсутність заперечення проти ухвалення заочного рішення та розгляд справи без участі позивача та представника позивача, що надійшла на адресу суду 14.10.2024 через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС. Відповідач про причини неявки до суду не повідомляв, клопотання та заяви до суду не подавав. Оскільки судом вжито всіх заходів для забезпечення належного сповіщення відповідача про судовий розгляд, однак відповідач до суду не з`являвся, про причини неявки до суду не повідомляв, не подав відзив, враховуючи відсутність заперечення позивача проти ухвалення заочного рішення, суд дійшов висновку про необхідність розглядати справу по суті за відсутності відповідача, за правилами заочного розгляду справи та на підставі наявних у справі доказів, згідно з вимогами ч. 4 ст. 223 ЦПК України та ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 (провадження № 61-22682св19) зазначив про те, що у разі, коли наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Згідно відомостей, наявних у матеріалах справи, відповідач був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , знятий з обліку 25.03.2021. Відповідач повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, у порядку, визначеному ст. 128 ЦПК України - через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини неявки до суду не повідомив, клопотання та заяви не подавав. У зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. На підставі\~ч.\~1\~ст.\~244\~ЦПК України\~суд перейшов\~до стадії\~ухвалення судового\~рішення та\~відклав проголошення\~судового рішення\~до 01.05.2025. Повно і всебічно з`ясувавши обставини, дослідивши докази, наявні у справі, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували 02.04.2019 шлюб, про що 02.04.2019 складено відповідний актовий запис № 746. Шлюб зареєстрований Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. З копії свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого 02.04.2019 Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, вбачається, що прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] (а.с. 6). Доказів наявності у подружжя спільних від шлюбу дітей суду не надано. Позивач [PERSON] виявила бажання розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] . Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються, відповідно до ч. 3 ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Приписами ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України). Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 2-4 ст. 56 СК України). Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ч.1 ст. 113 СК України). Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, проте, як встановив суд, позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідач не звертався до суду із вимогами про надання часу на примирення та не подав відзив. Суд вважає, що бажання й право кожного із подружжя на розірвання шлюбу не може бути порушено. З огляду на викладене, наявні підстави для задоволення позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 02.04.2019 Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 746. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч.2 ст. 114 СК України). Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд встановив при відкритті провадження у справі факт зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Враховуючи задоволення позову, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір.

Outcome: approved