Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

26.02.2025 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] , в якій вона просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною трирічного віку, а саме до [INFO] , починаючи стягнення з моменту подачі позову. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з 01 листопада 2022 року вони з відповідачем перебували у шлюбі, від якого у них [INFO] народився син [PERSON] , який постійно проживає із позивачем та знаходиться на її утриманні. З грудня 2024 року у сторін погіршились стосунки та з цього часу вони проживають окремо, не ведуть спільне господарство. Відповідач фінансово не допомагає позивачу, хоча остання перебуває у відпустці по догляду за дитиною. У зв`язку з чим позивач звернулась до суду з зазначеним позовом. Ухвалою суду від 03.03.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, позивачу - відповіді на відзив. Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. В судове засідання позивач не з`явилася, 14.05.2025 року подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій остаточно просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Просила здійснювати розгляд справи без її участі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив та будь-яких заяв чи клопотань до суду не подав. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 01 листопада 2022 року укладений шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 2562, після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку - [PERSON] , дружині - [PERSON] . Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.05.2023 року. Крім того, судом встановлено, що позивач та їхній з відповідачем малолітній син проживають за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки про отримання (неотримання) допомоги Управління соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації № 106-51-09/998 [PERSON] , [INFO] , з 01.05.2023 року перебуває на обліку в Управлінні та відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» отримує допомогу при народженні дитини [PERSON] , [INFO] . Загальна сума доходу за період з 01.03.2024 по 31.08.2024 становить 5 160 грн. Як вбачається з довідки командира військової частини [NUMBER] № 4661 від 24.02.2025 року [PERSON] перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації на особливий період відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022 року. В обґрунтування позову позивач стверджує, що у грудні 2024 року у сторін погіршились стосунки і з цього часу вони проживають окремо, не ведуть спільне господарство. При цьому, відповідач в утриманні сина участі не приймає, позивач самостійно забезпечує дитину. Судом беруться до уваги такі її доводи, оскільки вони не спростовані відповідачем, який не направив до суду відзив на позовну заяву чи будь-які заперечення. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на наведене, проаналізувавши встановлені вище обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання їхньої спільної малолітньої дитини. Вирішуючи питання розміру аліментів, суд у відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Також судом беруться до уваги положення ч. 5 ст. 183, ст. 182 Сімейного кодексу України, якими передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно з ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Із урахуванням наведеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також зважаючи на встановлений ст. 180 Сімейного кодексу України спільний обов`язок обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно. Разом із цим, визначаючи граничний розмір аліментів, суд керується положеннями ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, згідно з якими розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням наведеного, суд вважає вірним встановити розмір аліментів, який відповідатиме положенням вказаної статті Сімейного кодексу, тобто не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 211,20 грн. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved