Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилався на те, що 07.08.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір №3880377. Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. Відповідно до реквізитів Договору № 3880377 від 07.08.2023 року, укладеного між сторонами, відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «P855». На умовах, встановлених договором, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до п. 1.2. договору, тип кредиту кредит, сума кредиту складає 8000 гривень Згідно із п. 1.3 договору строк кредиту 360 днів: з 07.08.2023 року по 01.08.2024 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Пунктом 3.1. договору встановлено, що проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Відповідно до п. 1.4.1. договору, стандартна процентна ставка становить 2 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 Договору. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. договору, ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору. Відповідно до зазначених вище умов договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало їй кредит в сумі 8000 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] . Кредитні кошти відповідачу перераховувалися за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб обумовлений умовами кредитного договору на банківську картку [NUMBER] , що повною мірою відповідає вимогам чинного законодавства. За даними проведеного розрахунку заборгованості за договором № 3880377 від 07.08.2023 року у період з 07.08.2023 року по 26.07.2024 року включно, ТОВ «Лінеура Україна» було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 54237 грн. 63 коп. У зазначений період відповідачем здійснено оплати на рахунок ТОВ «Лінеура Україна», спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 0,03 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у сумі 18039 грн. 98 коп. 26.07.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» уклали договір факторингу №26/07/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» за плату відступило, а ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги до відповідача. На виконання вимог ст.18 Закону України «Про споживче кредитування» та відповідно до положень п. 1.3 договору факторингу від 26.07.2024 року №26/07/2024, листом від 29.07.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» повідомило відповідача про відступлення права грошової вимоги за Договорами та передачу персональних даних ТОВ «Українські фінансові операції» із зазначенням банківських реквізитів нового кредитора, а також направлення відповідного текстового повідомлення (SMS - повідомлення) боржникам. Відступлення прав вимоги за кредитним договором №3880377 від 07.08.2023 року було здійснено шляхом укладення договору факторингу про відступлення ТОВ «Українські фінансові операції» належне йому право вимоги. Вказувало, що станом на 26.07.2024 року загальна сума заборгованості [PERSON] за договором № 3880377 від 07.08.2023 року склала: тіло кредиту 7999 грн. 97 коп., заборгованість за процентами 36197 грн. 65 коп., загальною сумою 44197 грн. 62 коп. Враховуючи зазначене, до ТОВ «Українські фінансові операції» відповідно до укладеного договору факторингу від 26.07.2024 року №26/07/2024 року перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за договором № 3880377 від 07.08.2023 року загальна сума заборгованості склала 44197 грн. 62 коп., з якої заборгованість з тіла кредиту 7999 грн. 97 коп., заборгованості за процентами 36197 грн. 65 коп. Станом на дату укладання договору факторингу від 26.07.2024 року №26/07/2024, строк дії договору № 3880377 від 07.08.2023 року не закінчився. А тому, в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «Українські фінансові операції» у період з 26.07.2024 року по 01.08.2024 року (6 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 960 гривень. [PERSON] не виконала свого обов`язку щодо повернення наданого їй кредиту в строки, передбачені кредитним договором. У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, у [PERSON] виникла заборгованість по кредитному договору №3880377 від 07.08.2023 року в сумі 45157 грн. 62 коп., яка складається з: суми заборгованості з тіла кредиту 7999 грн. 97 коп., нарахованих процентів первісним кредитором 36197 грн. 65 коп., нарахованих процентів ТОВ «Українські фінансові операції» за 19 календарних днів 960 гривень. Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 45157 грн. 62 коп. та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 27.02.2025 року провадження по справі було відкрито та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачем відзиву на позов подано не було. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями ст.ст. 130,131 ЦПК України, про що у справі є належні докази, про причини відсутності не повідомив. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі\~ст. 280 ЦПК України\~розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Згідно положень ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Так, судом встановлено, що 07.08.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір №3880377 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого сума наданого відповідачу кредиту становить 8000 грн. (п.1.2 договору), строк кредиту 360 днів (п.1.3 договору) (а.с.43-52). Пунктом 1.2 кредитного договору передбачено, що на умовах, встановлених договором товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки , передбачені договором. Тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: - стандартна процентна ставка становить 2,00% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору (п.п.1.4.1 договору); - знижена процента ставка становить 1,00% в день та застосовується на таких умовах. Якщо клієнт до 06.09.2023 року (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності отримує від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки (п.п.1.4.2 договору). Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби (п.1.8 договору). Відповідно до п.2.1 договору, товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки № [NUMBER] ). Підпунктом 4.4 договору передбачено, що у разі затримання клієнтом сплати процентів та/або частини кредиту (якщо таке повернення (виплата) частини кредиту передбачена графіком платежів) щонайменше на один календарний місяць, товариство має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Відповідно до довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 26.07.2024 року №77-2607 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення» було укладено договір про переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 року. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну карту клієнта: 07.08.2023 року о 14:42:32 на суму 8000 гривень, картка [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 270506312, призначення платежу: зарахування 8000 грн. на [NUMBER] (а.с.17). 26.04.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» (клієнт) та ТОВ «Українські фінансові операції» (фактор) уклали договір факторингу №26/07/2024, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставною), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані, зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору (п.1.1 договору факторингу). Згідно акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №26/07/2024 від 26.07.2024 року укладеного між ТОВ «Українські фінансові операції» (фактор) та ТОВ «Лінеур Україна» (клієнт), клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 6262 клієнта, після чого, з урахуванням п.1.2 договору факторингу №26/07/2024 від 26.07.2024 року, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с.18). Відповідно до витягу з реєстру боржників від 24.07.2024 року до договору факторингу №26/07/2024 від 26.07.2024 року, ТОВ «Українські фінансові операції» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 44197 грн. 62 коп., що складається з: 7999 грн. 97 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 36197 грн. 65 коп. сума заборгованості за процентами (а.с.36). Позивачем ТОВ «Українські фінансові операції» на підтвердження своїх вимог як доказ надано розрахунок заборгованості за кредитним договором №3880377 від 07.08.2023 року укладеному з [PERSON] за період з 07.08.2023 року по 26.07.2024 року, має заборгованість в 44197 грн. 62 коп., що складається з: 7999 грн. 97 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 36197 грн. 65 коп. сума заборгованості за процентами (а.с.28-34). Відтак, матеріалами справи підтверджуються обставини уступки права вимоги за\~договором №3880377 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07.08.2023 року на загальну суму заборгованості в розмірі 44197 грн. 62 коп., що складається з: 7999 грн. 97 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 36197 грн. 65 коп. сума заборгованості за процентами. Даючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Згідно із\~ч.1 ст.202\~ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом частини першої та другої статті 205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Приписами частини першої статті 207\~ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно частини першої статті 626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За положеннями статті 627\~ЦК України відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Із дослідженого судом договору №3880377 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07.08.2023 року встановлено, що оспорюваний договір укладено в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно ч.1 ст.5\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Положеннями ч.1, ч.2 ст.\~6\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За змістом ч. 1 ст.\~7\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно доЗакону України«Про електронні довірчі послуги». Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як було встановлено судом, договір №3880377 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07.08.2023 року укладено в електронній формі, що відповідає приписам\~статті 207 ЦК України\~із застосуванням\~Закону України «Про електронну комерцію»та підписаний сторонами, відповідно до вимог\~ст.12 вказаного Закону, а саме з боку кредитодавця засвідчено кваліфікованою електронною печаткою із позначкою часу, а з боку позичальника за допомогою одноразового ідентифікатору (Р855), та за правовими наслідками прирівнюєтьсядо договору, укладеного уписьмовій формі. Із копії договору видно, що [PERSON] як позичальник за кредитним договором, ідентифікувала себе в інформаційно-телекомунікаційній системі, надавши відповідачу персональні дані (РНОКПП: [NUMBER] , номер паспорту [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] , реквізити платіжної картки № [NUMBER] ). Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, укладений між сторонами договір відповідає вимогам Закону та є обов`язковим до виконання. Відповідно до ст.525,526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно частини першої статті 1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК\~України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього кодексу. Факт одержання коштів [PERSON] підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 26.07.2024 року та листом АТ КБ «ПриватБанк» від 21.04.2025 року та випискою по рахунку, відповідно до яких на рахунок [PERSON] було перераховано 07.08.2023 року грошові кошти у сумі 8000 гривень. Отже, укладений між сторонами договір відповідає вимогам Закону та є обов`язковими до виконання. Однак,\~відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором не виконав, у передбачений у договорі строк кошти (суму позики) не повернув, унаслідок чого у неї виникла заборгованість. Так, звертаючись до суду з позовними вимогами, позивач ТОВ «Українські фінансові операції» посилалося на те, що станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача за кредитним договором перед позивачем не сплачена і становить 45157 грн. 62 коп., яка складається з: суми заборгованості з тіла кредиту 7999 грн. 97 коп., нарахованих процентів первісним кредитором 36197 грн. 65 коп., нарахованих процентів ТОВ «Українські фінансові операції» за 19 календарних днів 960 гривень. Положеннями статей 1046,1049\~ЦК України унормовано, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049\~ЦК\~України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першоїстатті 1048\~ЦК\~України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Отже, за умовами укладеного сторонами договору №3880377 від 07.08.2023 року ТОВ «Лінеура Україна», як фінансова установа, надало [PERSON] грошові кошти, а остання зобов`язалася повернути кредит у повному обсязі (п.1.2 договору). В укладеному між сторонами кредитному договорі сторони узгодили такі розміри процентних ставок: стандартна ставка\~2,00 % в день, знижена ставка\~ 1,00 % в день, якщо клієнт до 06.09.2023 року (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, вказаного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. Суд враховує, що частиною п`ятою\~статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~(в редакції, яка діяла на час подання позову) передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~була доповнена частиною п`ятою згідно із\~Законом України\~«Про\~внесення\~змін до\~деяких\~законів\~України щодо\~удосконалення\~державного\~регулювання ринків\~фінансових\~послуг»\~№3498-IX\~від\~22.11.2023 року. Закон України\~«Про\~внесення\~змін до\~деяких\~законів\~України щодо\~удосконалення\~державного\~регулювання ринків\~фінансових\~послуг»\~№3498-IX\~від\~22.11.2023 року \~набрав чинності 24 грудня 2023 року. Згідно з частиною 5\~ статті 94 Конституції України\~закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування. Пунктом 17\~Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування»\~передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності\~ Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5\~розділу І цього Закону\~поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Відповідно до розрахунку заборгованості, що наданий позивачем вбачається, що за період з 08.08.2023 року по 06.09.2023 року первісним кредитором застосовувалась знижена відсоткова ставка за договором у розмірі 1,00% та нараховано до сплати 2480 гривень, з 07.09.2023 року по 26.07.2024 року застосовувалась стандартна відсоткова ставка у розмірі 2,00%. Крім того, після переуступлення права вимоги правонаступником ТОВ «Українські фінансові операції» було здійснено нарахування процентів за договором за період з 27.07.2024 року по кінцевий строк кредитування 01.08.2024 року за стандартною процентною ставкою, погодженою сторонами в договорі, у розмірі 2,00% та нараховано відповідачу до сплати 960 грн. 00 коп. (а.с.62). Проте, вказані розрахунки заборгованості за відсотками, проведено із порушенням вимог п.17\~Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», оскільки з 22.04.2024 року розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1,5 %. Таким чином, з відповідача за період часу з 22.04.2024 року по кінцевий строк кредитування 01.08.2024 року підлягають стягнення проценти, згідно проведеного судом розрахунку (8000 грн.*1,5%=120*102 днів), у розмірі 12240 гривень. За період з 07.09.2023 року по 21.04.2024 року кредитором за відсотковою ставкою 2% в день нараховано до сплати 36480 гривень. Також суд зазначає, що згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості [PERSON] у рахунок погашення заборгованості були внесені кошти в сумі 18039 грн. 98 коп. Отже, зважаючи на те, що відповідач порушив умови кредитного договору, у добровільному порядку ухилилася від сплати заборгованості за кредитним договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. Зважаючи на зазначене, з [PERSON] на користь ТОВ «Українські фінансові операції» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 41159 грн. 99 коп., з яких: 7999 грн. 97 коп. заборгованість за тілом кредиту; 33160 грн. 02 коп. заборгованість за відсотками. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне: Порядок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу здійснюється відповідно до статей\~134,\~137,\~141 ЦПК України. Відповідно до частини першої\~статті 134 ЦПК України\~разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. З огляду на\~статтю 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. \~\~\~\~Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявила клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) дійшла висновку,\~що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункти 107-109). Частина друга\~статті 141 ЦПК України\~передбачає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма\~статті 141 ЦПК України). Так, представником позивача до позовної заяви було долучено договір №01/08/2024-А про надання юридичних послуг від 01.08.2024 року, укладеного між ТОВ «Українські фінансові операції» та адвокатом Дідух Є.О., свідоцтво про право на заняття адвокатською дільністю, виданого Дідух Є.О., довіреність у порядку передоручення від 31.07.2024 року, детальний опис робіт (наданих послуг) №3880377 від 11.12.2024 року, акт приймання-передічі наданих послуг №3880377 до договору №01/08/2024-А про надання юридичних послуг від 01.08.2024 року. Відповідно до вказаного детального опису робіт адвокатом Дідух Є.О. були надані ТОВ «Українські фінансові операції» послуги адвоката у вигляді: підготовка та направлення адвокатського запиту на АТ КБ «ПриватБанк» установу щодо отримання виписки по рахунку [PERSON] ; підготовка та направлення до суду клопотання про витребування доказів з АТ КБ «ПриватБанк»; підготовка та направлення до суду позову про стягнення заборгованості з [PERSON] . Згідно акту приймання-передачі від 11.12.2024 року адвокат Дідух Є.О. надав, а ТОВ «Українські фінансові операції» прийняло наступні послуги: підготовка та подача позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] за договором №3880377 про надання споживчого кредиту від 11.12.2024 року. Загальна вартість юридичних послуг складає 10000 гривень. Будь-яких\~клопотань від\~відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами до суду не надходило. Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України \~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9100 гривень. Згідно ч.1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. На підставі наведеного та

Outcome: partial