Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

ТзОВ "ФК" ЄАПБ" (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), в якому просив: - стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за договром позики №79493467 в розмірі 35646, 23 грн, з яких: 9676,80 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 25969, 43 грн. - сума заборгованості за відсотками. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. 14.03.2024 відповідач уклав із ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договір позики №79493467. Згідно п.1 договору позики, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково та сплатити позикодавцю плату (процент) від суми позики. Підписанням такого договору позики відповідач підтвердив що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/docuinents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена\~ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», (п.п. 5.1. п. 5 договору позики), а також погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/docuinents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі, (п.п.5.2. п.5 договору). 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем - ТзОВ ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №30 від 19.08.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, позивачем набуто права грошової вимоги до відповідача в сумі 35646, 23 грн., 9676,80 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 25969, 43 грн. - сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за договором позики №79493467 від 14.03.2024. Ухвалою суду від 09.04.2025 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Сторони не заперечували проти розгляду справи в спрощеному провадженні. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав. Суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В силу вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Разом з тим, відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. В силу вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (визначені в ст. 82 ЦПК України). Докази мають бути належними, допустимими та достовірними, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст. 77-80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Суд, дослідивши зібрані докази, встановив, що попри поданий представником позивача договір позики: №79493467 від 14.03.2024; таблицю обчислення загальної вартості кредиту(додаток №1) та розрахунок заборгованості, а також договір факторингу, укладений між позивачем та: ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», доказів, які могли б надати суду можливість встановити дійсний стан взаєморозрахунків між сторонами та взагалі наявність чи відсутність будь- якої заборгованості і якими могли б слугувати, зокрема виписки по рахунку у формі встановленій НБУ, суду не надано.. Суд вважає, що додатки до договору факторингу (акти прийому-передачі реєстру боржників та витяг з реєстру боржників, в яких зазначено прізвище, ім`я та по батькові боржника, номер договору, дата його укладання та сума боргу) без банківської виписки з особового рахунку позичальника жодним чином не підтверджує, яку суму коштів отримав відповідач за укладеними договорами, яка частина тіла кредиту та відсотків за його користування була сплачена ним, а яка частина сплачена не була у межах строку кредитування. Суд зауважує, що доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості відповідача не може бути підтвердженням існування його заборгованості перед позивачем, оскільки цей розрахунок не є первинним документом, він не відповідає вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а також п. 61 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ №75 від 04.07.2018. На підтвердження заборгованості за кредитним договором мають бути подані первинні документи, які відповідають вимогам вказаних норм Закону і Положенням. Так, первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. За таких обставин суд позбавлений можливості перевірити наявність підстав для стягнення заборгованості з відповідача за кредитним договором: №79493467 від 14.03.2024, а відсутність в матеріалах справи первинних банківських документів не тільки позбавляє суд можливості перевірити факт перерахування чи отримання позичальником коштів у кредит, але і перевірити розмір спірної заборгованості, порядок її нарахування, а також підстав та порядку нарахування відсотків за користування кредитом. Оцінивши подані позивачем докази, суд вважає їх неналежними та недостатніми, оскільки вони не підтверджують існування обставин на які посилається позивач і з них не можна встановити заборгованість відповідача. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги: стягнути з відповідача на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 35646,23 грн, не є обґрунтованим та задоволенню не підлягає. Суд, вирішуючи питання судових витрат керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а оскільки в задоволенні позову відмовлено, суд відносить судові витрати понесені позивачем на його рахунок.

Outcome: dismissed