Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

01 листопада 2024 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»), в особі керівника Ткаченко М.М., через систему «Електронний суд», звернувся до Згурівського районного суду Київської області з вказаним вище позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь\~ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договорами № 3149414412-161357 від 11.12.2021, № 77544614 від 05.09.2021 в загальному розмірі 48816, 23 гривень, судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 гривень та понесені витрати на правову допомогу у розмір 13000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію», 11.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» (далі ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС») та [PERSON] було укладено договір № 3149414412-161357, а також 05.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (далі ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ») та [PERSON] було укладено договір № 77544614. За умовами договору № 3149414412-161357 від 11.12.2021 [PERSON] отримав у позику строком на 14 днів грошові кошти у розмірі 2000,00 гривень із встановленим відсотком в розмірі 1,56% за кожен день користування. За умовами договору № 77544614 від 05.09.2021 [PERSON] отримав у позику грошові кошти у сумі 12652,00 гривень з процентною ставкою (базовою, фіксованою) у розмірі 1,99 % за кожен день користування позикою. Станом на дату подання позову до суду строк повернення грошових коштів за договорами наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 07 березня 2023 року було укладено договір № 07/03/23, відповідно до якого ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3149414412-161357. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за вказаним договором. 22 лютого 2022 року було укладено договір № 22/02/2022, відповідно до якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77544614. 10 січня 2023 року було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77544614. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за вказаним договором. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором № 3149414412-161357 від 11.12.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості становить 7192,00 гривень, з яких: 2000,00 гривень заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 434,00 гривень заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 4758,00 гривень заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості). Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором № 77544614 від 05.09.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості становить 41624,23 гривень, з яких: 12652,00 гривень заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 28970,16 гривень заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 2,07 гривень нараховані 3% річних. Попередня сума судових витрат, які поніс позивач у зв`язку з пред`явленням даного позову та розглядом справи, складає 2422,40 гривень судового збору та 13000,00 гривень витрат на правничу допомогу. Суддя Згурівського районного суду Київської області Кучерява Л.М. своєю ухвалою від 07.11.2024 прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі, постановила розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, встановила сторонам процесуальні строки для подання заяв по суті справи, призначила справу до розгляду по суті. 22 січня 2025 року уповноважений представник відповідача [PERSON] [PERSON] подала до суду додаткові пояснення, у яких зазначає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі в зв`язку із відсутністю доказів наявності заборгованості та безпідставним нарахуванням відсотків. 27 січня 2025 року представник позивача подала відповідь на відзив, у якій звертає увагу суду на те, що відповідач частково сплачував заборгованість по кредитному договору № 77544614, що свідчить про визнання факту отримання коштів. У розрахунку заборгованості (як первісного кредитора, так і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована, розмір та дати часткового погашення заборгованості. Нарахування відсотків здійснювалося в межах строку кредитування, визначеного та погодженого сторонами договору. Разом із відповіддю на відзив представником позивача було подано клопотання про витребування доказів. 27 січня 2025 року представник відповідача подала до суду заперечення на відповідь на відзив, у яких просить відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із відсутністю доказів перерахування грошових коштів відповідачу та суперечностями між позицією позивача та розрахунками заборгованості. Згурівський районний суд Київської області своєю ухвалою від 13.02.2025 поновив позивачу строк на подання клопотання про витребування доказів, частково задовольнив клопотання та витребував від АТ КБ «ПриватБанк» інформацію, що містить банківську таємницю, зокрема, про видачу відповідачу платіжних карток та виписки по рахункам за номерами платіжних карток та ідентифікаційні дані власника таких платіжних карток. На виконання ухвали суду від 13.02.2025 про витребування доказів до суду 04.03.2025 надійшла від АТ КБ «ПриватБанк» витребовувана інформація. У судовому засіданні представник позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» Муравський В.В. позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових поясненнях, та просив його задовольнити в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] та його представник не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв на відкладення розгляду справи до суду не направили. Відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України суд визнав за можливе провести розгляд справи у відсутність відповідача та його представника, які належним чином повідомлені та про причини неявки суд не повідомили, заяв на відкладення розгляду справи до суду не направили. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Частиною 1\~статті 4\~ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України\~цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої\~статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої\~статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У частинах першій, третій\~статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України\~«Про споживче\~кредитування» та\~Законом України «Про електронну комерцію». Цивільний кодекс\~України у статтях 3,\~6,\~203,\~626,\~627\~визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до частини першої статті 626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першої\~статті 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень\~статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини п`ятої\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до пункту шостого частини першої\~статті 3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до статті 629\~ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. За змістом статей 526, 615\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно\~статті 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в\~порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. З досліджених письмових доказів по справі судом встановлено, що 05.09.2021 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції уклали Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 77544614 та підписали його шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію». Пунктом 2 Договору № 77544614 визначені параметри та умови позики, параметри, порядок і графік повернення позики та сплати процентів, а саме: сума позики 12652,00 гривень (підп. 2.1); строк позики (строк договору) 30 днів (підп. 2.2); процентна ставка (базова)/день 1,99% (фіксована) (підп. 2.3); дата надання позики 05.09.2021; дата повернення позики (останній день) 05.10.2021; знижена процентна ставка/день 1,00% (застосовується у відповідності до умов Програми лояльності); процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день 2,70% (не застосовується в період карантину); пеня/день 2,70% (не застосовується в період карантину); орієнтовна реальна річна процентна ставка 2300 %; орієнтовна загальна вартість позики 16428,62 грн. Пунктом 4 Договору № 77544614 визначено, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики (а.с. 29-30 копія договору з додатком (таблиця обчислення загальної вартості кредиту). Також 11.12.2021 ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та [PERSON] в електронній формі, шляхом підписання у відповідності до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором у вигляді алфавітно-цифрової послідовності уклали Договір позики № 3149414412-161357 «Проста позика», за умовами якого товариство прийняло на себе зобов`язання надати, а позичальник має право отримати та зобов`язаний повернути кредит та сплатити плату за користування кредитом, у вигляді нарахованих на суму кредиту процентів, за фактичний строк користування кредитом у порядку встановленому цим договором. Кредит надається в загальному розмірі 2000,00 гривень на строк 14 днів та починається з 11.12.2021 та закінчується 25.12.2021 (включно). За користування наданими за цим договором грошовими коштами у строк, передбачений п.п. 2.3. цього договору (14 днів) встановлюється процентна ставка у розмірі 561,6% річних (або 1,56% за 1 (один) день користування грошовими коштами) (а.с. 10-22 договір з додатком (графік розрахунків). Уклавши вказані договори на умовах, викладених у них, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в них закріплені. Відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, висуваючи вимогу про стягнення заборгованості за договором позики позикодавець зобов`язаний довести належними, допустимими, достовірними та, у своїй сукупності і взаємозв`язку, достатніми доказами наявність такої заборгованості, зокрема, факт надання та отримання грошових коштів, а також розмір заборгованості. Верховний Суд у своїх постановах (зокрема, у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц) неодноразово зазначав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Зокрема, належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором/договором позики можуть бути виписки за картковими рахунками (по кредитному договору). Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до п. 62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого\~постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. У реквізитах договору позики від 05.09.2021 № 77544614 відповідачем вказано рахунок [NUMBER] . Із інформації, наданої АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду, вбачається, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в банку емітовано карту № [NUMBER] . Із виписки за договором № б/н за період 05.09.2021-08.09.2021 вбачається, що 05.09.2021 на карту № [NUMBER] було здійснено зарахування переказу в сумі 12652,00 гривень (а.с. 233-234). З досліджених доказів вбачається, що позивачем доведено факт перерахування грошових коштів на електронний платіжний засіб відповідача, як це зазначено у договорі позики від 05.09.2021 № 77544614. У реквізитах договору позики від 11.12.2021 № 3149414412-161357 відповідачем вказано банківський рахунок [NUMBER] . Із інформації, наданої АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду, вбачається, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в банку емітовано карту № [NUMBER] . Із виписки за договором № б/н за період 11.12.2021-15.12.2021 вбачається, що 11.12.2021 на карту № [NUMBER] було здійснено зарахування переказу в сумі 2000,00 гривень (а.с. 233-234 (на звороті). З досліджених доказів вбачається, що позивачем доведено факт перерахування грошових коштів на електронний платіжний засіб відповідача, як це зазначено у договорі позики від 11.12.2021 № 3149414412-161357. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049\~ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. Відповідно до ч. 2 ст.\~1056-1\~ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. З розрахунку по договору позики від 05.09.2021 № 77544614, здійсненим ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», вбачається, що [PERSON] 05.09.2021 було видано кредит у сумі 12652,00 гривень. В розрахунку зазначені ставки відсотків, а саме: промо відсоток 1,00%, відсоток 1,99%. З таблиці розрахунків встановлено, що у період з 05.09.2021 по 04.10.2021 включно (30 днів) на тіло кредиту у розмірі 12652,00 гривень первісним кредитором нараховувалися проценти в розмірі 125,89 гривень щодня, що становить 0,9950% від тіла кредиту. У період з 05.10.2021 по 03.11.2021 (ще 30 днів) на тіло кредиту у розмірі 12652,00 гривень первісним кредитором нараховувалися проценти в розмірі 125,25 гривень щодня, що становить 0,99% від тіла кредиту. Також, 05.11.2021 первісним кредитором було здійснено нарахування відсотків у сумі 2908,69 гривень, що становить 22,99% від тіла кредиту. У період з 06.11.2021 по 02.02.2022 (89 днів) на тіло кредиту у розмірі 12652,00 гривень первісним кредитором нараховувалися проценти в розмірі 251,77 гривень щодня, що становить 1,99% від тіла кредиту. Загальна заборгованість станом на 22.02.2022 складає 41622,16 гривень, з яких: залишок по тілу кредиту 12652,00 гривні; залишок по процентам 28970,16 гривень (а.с. 61-65). Дослідивши вказаний розрахунок заборгованості, суд приходить до висновку, що первісним кредитором неправомірно були нараховані відсотки на тіло кредиту у період із 05.10.2021 по 22.02.2022, виходячи з наступного. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що підхід, за якого проценти за «користування кредитом» могли нараховуватися та стягуватися за період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, не тільки не відповідає правовій природі таких процентів, а й призводить до вочевидь несправедливих результатів. Велика Палата Верховного Суду вважає, що у цивільних та господарських відносинах, які регулює глава 71 ЦК України, важливо дотримати баланс інтересів позичальника та позикодавця в межах кредитних відносин, так само як і банку та вкладника у межах відносин за договором банківського вкладу. Для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). Судом встановлено, що між відповідачем [PERSON] та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» 05.09.2021 було укладено Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 77544614, за умовами якого позикодавець передав позичальнику у власність грошові кошти у розмірі 12652,00 гривень, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики (на тридцятий день від дати укладення договору 05.10.2021), а також сплатити позикодавцю плату (проценти за користування позикою) від суми позики у розмірі 3776,62 гривень, як це вказано у додатку № 1 до договору позики № 77544614 «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит». Таким чином, первісним кредитором ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» безпідставно були нараховані проценти за користування позикою за період з 05.10.2021 по 22.02.2022, тобто після спливу визначеного договором строку позики. Також з таблиці розрахунку вбачається, що 15.09.2021, 12.10.2021, 14.10.2021, позичальником були здійснені оплати в загальному розмірі на суму 3880,76 гривень і така оплата зарахована позикодавцем в рахунок відсотків за користування позикою. Враховуючи те, що позичальником [PERSON] були погашені відсотки за користування позикою в загальній сумі 3880,76 гривень, а мали бути погашені в сумі 3776,62 гривень, суд вважає за необхідне різницю в сумі 104,14 гривень зарахувати як погашення тіла позики. В такому випадку розрахунок заборгованості [PERSON] за договором позики від 05.09.2021 № 77544614 станом на 22.02.2022 (на дату відступлення права вимоги) буде виглядати таким чином: 12547,86 гривень заборгованість за тілом позики; 00,00 гривень заборгованість за відсотками за користування позикою. З розрахунку заборгованості за договором позики від 11.12.2021 № 3149414412-161357 станом на 07.03.2023 включно вбачається, що первісним кредитором ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» здійснювалося нарахування відсотків на суму позики в межах строку користування коштами (14 днів) та у розмірі, визначеному умовами договору (1,56%). Загальна заборгованість за договором позики від 11.12.2021 № 3149414412-161357 складає 2434,00 гривень, з яких: 2000,00 гривень тіло позики; 434,00 гривень проценти за користування позикою. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом. Тобто відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. У статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише суб`єктний склад у частині кредитора. За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору факторингу. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Відповідно до глави 73 ЦК України правова природа факторингу полягає у наданні фактором (посередником) платної фінансової послуги клієнту. Зміст цієї послуги полягає у наданні (фінансуванні) фактором грошових коштів клієнту за плату. При цьому клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до боржника. Клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника в рахунок виконання свого зобов`язання з повернення отриманих коштів та здійснення оплати за надану фінансову послугу. Або клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання свого зобов`язання перед фактором, яке в майбутньому буде виконане клієнтом шляхом сплати факторові коштів, у тому числі за надану фінансову послугу. Отже, договір факторингу має такі ознаки: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом № 2664-ІІІ умови; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги. Такі висновки Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18. Відповідно до статті 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором. Судом встановлено, що 22.02.2022 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (клієнт) та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (фактор) було укладено договір факторингу № 22/02/2022, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 153662582,15 гривень, а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами позики, укладеними між клієнтом і боржниками. Відповідно до розділу 7 договору сторони домовились, що розмір фінансування за реєстром боржників складає 6382999,39 гривень. Фактор здійснює фінансування на користь клієнта шляхом одноразового перерахування суми грошових коштів не пізніше 23.02.2022. Пунктом 6.1.4. розділу 6 договору встановлено, що право вимоги переходить до фактора після здійснення повного фінансування з моменту підписання сторонами Акту приймання-передавання Реєстру боржників в електронному вигляді, який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги (а.с. 78-82 договір факторингу). 23 лютого 2022 року ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», відповідно до п. 7.2 розділу 7 договору факторингу перерахувало на рахунок ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» 6382999,39 гривень (призначення платежу: оплата лоту згідно договору факторингу № 22/02/2022 від 22.02.2022) цим самим здійснило фінансування, що є моментом набуття права вимоги до боржників (а.с. 84 копія платіжного доручення з відміткою банку про проведення платежу). 22 лютого 2022 року ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», на виконання умов договору факторингу, підписали Реєстр боржників до договору факторингу № 22/02/2022 від 22.02.2022 та Акт приймання-передавання Реєстру боржників за договором факторингу № 22/02/2022 від 22.02.2022 (а.с. 83 копія акту, а.с. 85-88 копія реєстру боржників). З досліджених письмових доказів вбачається, що ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» 22.02.2022 набуло право вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі боржників, зокрема, до [PERSON] (порядковий № 8128 Реєстру боржників) за договором № 77544614 від 05.09.2021 (дата закінчення договору 05.10.2021). Загальна сума заборгованості, яка рахується за відповідачем на момент відступлення права вимоги 41622,16 гривень, з яких: 12652,00 гривень заборгованість за тілом; 28970,16 гривень заборгованість за процентами за користування; 00,00 гривень заборгованість по простроченим процентам за користування (а.с. 90 витяг з Реєстру боржників). Пунктом 2.3. розділу 2 договору факторингу № 22/02/2022 від 22.02.2022 встановлено, що з дати відступлення прав вимоги фактор має право здійснювати нарахування та стягнення коштів процентів (в тому числі за період користування коштами до моменту переходу прав за цим договором, якщо вони не були нараховані клієнтом) за договорами позики за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів та комісій, а також право вимагати у боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов договорів позики. Разом з тим, суд звертає увагу, що пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. З розрахунку заборгованості, здійсненого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», вбачається, що станом на дату початку розрахунку (22.02.2022), тобто на дату набуття ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги до [PERSON] , заборгованість відповідача складала 41622,16 гривень, з яких: 12652,00 гривень заборгованість по основній сумі кредиту; 28970,16 гривень заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги. Крім того, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» у період з 22.02.2022 по 23.02.2023 здійснювало нарахування 3% річних на залишок заборгованості по основній сумі кредиту за користування грошовими коштами у відповідності до ст. 625 ЦК України. Сума відсотків за користування грошовими коштами за період 22.02.2022-23.02.2022 складає 2,07 гривень. Станом на дату розрахунку (10.01.2023) заборгованість відповідача складала 41624,23 гривень, з яких: 12652,00 гривень заборгованість по основній сумі кредиту; 28970,16 гривень заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 2,07 гривень нараховані 3% річних за користування грошовими коштами (а.с. 66). Відповідно до ст. 1083 ЦК України наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави. Згідно з п. 2.5. розділу 2 договору факторингу № 22/02/2022 від 22.02.2022 фактор має право здійснити наступне відступлення прав вимоги будь-якій третій особі. 10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (первісний кредитор) та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (новий кредитор) було укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж), відповідно до умов якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, надалі за текстом боржники, зазначених у додатках № 1 та № 3 до цього договору (надалі також реєстр боржників), включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, надалі за текстом «основні договори», надалі за текстом права вимоги. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим договором. Право вимоги, що є предметом цього договору належить первісному кредитору на підставі, зокрема, договору факторингу № 22/02/2022 від 22.02.2022 між первісним кредитором та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (а.с. 91-96 договір). Відповідно до п. 5.2. розділу 5 договору відступлення № 10-01/2023 права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді. 10 січня 2023 року сторони підписали Акт прийому-передачі Реєстру боржників за договором № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023, відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв Реєстр боржників кількістю 207307. Після цього, з урахуванням умов договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023, від первісного кредитора до нового кредитора переходять права вимоги заборгованості до боржників і новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с. 96 акт). На підставі договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023, згідно з Реєстром боржників від 10.01.2023 до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» перейшло, зокрема, право вимоги до [PERSON] за договором позики № 77544614 на загальну суму 41624,23 гривні, з яких: 12652,00 гривні сума заборгованості за основним зобов`язанням; 28970,16 гривень сума заборгованості за нарахованими процентами; 2,07 гривні відсотки, нараховані у відповідності до ст. 625 ЦК України (п. 29301 реєстру боржників) (а.с. 99-102 копія реєстру боржників). З розрахунку заборгованості, здійсненого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», вбачається, що, як станом на дату відступлення права вимоги (10.01.2023), так і на дату розрахунку (03.10.2024), заборгованість [PERSON] складала 41624,23 гривні, з яких: 12652,00 гривні заборгованість за тілом кредиту; 28970,16 гривень заборгованість за відсотками; 2,07 гривні 3% річних. Жодних нарахувань за період з 10.01.2023 по 03.10.2024 ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» не здійснювало (а.с. 68 розрахунок заборгованості). Враховуючи вище зазначене та те, що первісним кредитором ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» безпідставно були нараховані відсотки за користування кредитом поза межами строку кредитування/строку дії договору, то відповідно відсутні підстави для задоволення вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача (новий кредитор) заборгованості за договором позики № 77544614 на загальну суму 41624,23 гривні, а задоволенню підлягає лише стягнення в частині тіла кредиту з урахуванням сплачених відсотків, та 3 % річних. Судом встановлено, що 07.03.2023 між ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» (кредитор) та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (новий кредитор) було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 07/03/23, відповідно до умов якого кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги кредитора до боржників, надалі за текстом боржники, зазначених у додатку № 1 до цього договору (надалі також Реєстр боржників), включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, надалі за текстом «основні договори», надалі за текстом права вимоги. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим договором (а.с. 69-73). Відповідно до п. 5.2. розділу 5 договору відступлення № 07/03/23 права вимоги вважаються відступленими (переданими) кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді. 07 березня 2023 року сторони підписали Акт прийому-передачі Реєстру боржників за договором № 07/03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 07.03.2023, відповідно до якого кредитор передав, а новий кредитор прийняв Реєстр боржників кількістю 7061. Після цього, з урахуванням умов договору № 07/03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 07.03.2023, від кредитора до нового кредитора переходять права вимоги заборгованості до боржників і новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с. 73 акт). На підставі договору № 07/03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 07.03.2023, згідно з Реєстром боржників від 07.03.2023 до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» перейшло, зокрема, право вимоги до [PERSON] за договором позики № 3149414412-161357 на загальну суму 2434,00 гривні, з яких: 2000,00 гривень залишок по тілу кредиту; 434,00 гривні залишок по базовим відсоткам (п. 2653 реєстру боржників) (а.с. 74-77 копія реєстру боржників). Згідно з п. 5.4 розділу 5 договору про відступлення прав вимоги з моменту відступлення (передачі) кредитором новому кредитору прав вимоги, новий кредитор є таким, що замінив кредитора у правовідносинах з боржниками, що існують на дату відступлення (передачі) прав вимоги та мають відношення до прав вимоги. До нового кредитора переходять права кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема новий кредитор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів та/чи процентів, за прострочення виконання грошового зобов`язання (відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України) за договорами позики (в тому числі за періоди, що передували відступленню прав вимоги, якщо такі нарахування не були здійснені кредитором) за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також право вимагати у боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов договорів позики. З розрахунку заборгованості, здійсненого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», вбачається, що станом на дату відступлення права вимоги (07.03.2023), тобто на дату набуття ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги до [PERSON] , заборгованість відповідача складала 2434,00 гривні, з яких: 2000,00 гривень заборгованість за тілом кредиту; 434,00 гривні заборгованість за відсотками. З розрахунку заборгованості також вбачається, що ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» здійснювало нарахування відсотків на залишок заборгованості по основній сумі кредиту за користування грошовими коштами на підставі п. 5.4 договору відступлення прав вимоги № 07/03/23 за період з 25.12.2021 по 23.02.2023 включно (61 день). Сума відсотків за користування грошовими коштами за період 25.12.2021-23.02.2023 складає 4758,00 гривень (а.с. 67). Суд звертає увагу на те, що пунктом 9.6. договору позики № 3149414412-161357 від 11.12.2021 визначено, що сторони домовились, що після закінчення строку дії цього договору, проценти за користування кредитом можуть бути нараховані товариством, згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, на усю суму боргу та встановлюються у розмірі 1404% річних та підлягають сплаті не пізніше дня, що слідує за днем відповідної вимоги позикодавця позичальнику засобами ІТС та/чи на адресу електронної пошти позичальника. Судом встановлено, що первісним кредитором ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» нарахування відсотків за користування кредитом, згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України не здійснювалося. У матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що новий кредитор ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», який 07.03.2023 набув право вимоги до [PERSON] за договором позики № 3149414412-161357 від 11.12.2021, повідомив відповідача про нарахуванням відсотків за користування кредитом згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України. Також у матеріалах справи відсутні докази того, що ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відправляло відповідну вимогу відповідачу [PERSON] про сплату відсотків за користування кредитом, як це визначено умовами договору позики № 3149414412-161357 від 11.12.2021. Відтак, суд приходить до висновку, що стягнення із [PERSON] відсотків за користування кредитом, нарахованих ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за період з 25.12.2021 по 23.02.2023 включно у розмірі 4758,00 гривень за договором позики № 3149414412-161357 від 11.12.2021 задоволенню не підлягає. Враховуючи все викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договорами позики підлягають частковому задоволенню в розмірі 14983,93 гривні, з яких: 12549,93 гривень заборгованість за договором позики № 77544614 від 05.09.2021 та 2434,00 гривні заборгованість за договором позики № 3149414412-161357\~від 11.12.2021. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Позивачем при поданні позову понесені судові витрати зі сплати судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 2422,40 гривень (а.с. 138 квитанція), а також витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 гривень (а.с. 117 витяг з акту № 2 про надання юридичної допомоги, а.с. 111-115 копія договору про надання правової допомоги з додатком). За правилами ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] необхідно стягнути судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволеної суми позову. Судом задоволено позовні вимоги на суму 14983,93 гривні, що у відсотковому співвідношенні становить 31%, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 751,00 гривня та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4030,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial