Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 23.10.2010 між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають 2 неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06.11.2024 року у справі №742/5721/24 шлюб було розірвано. Позивач та дві доньки проживають, та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . На даний час доньки не досягли повноліття, навчаються в школі, потребують належного утримання, якісного харчування та лікування, купівлі одягу, оплати дозвілля та спортивних секцій, інших потреб. Проте, відповідач ухиляється від покладеного на нього згідно ст. 180 Сімейного кодексу України обов`язку на утримання дітей. Стан здоров`я та матеріальне становище Відповідача дозволяють йому утримувати своїх неповнолітніх дітей. У зв`язку з чим позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з вимогою про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , в розмірі 1/2 частини всіх його заробітку (доходу) щомісячно, з часу звернення до суду з цим позовом і до досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] , а потім у розмірі 1/4 заробітку (доходу) до повноліття [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01 квітня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 06 травня 2025 року. Позивач в судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. Згідно письмової заяви просила розглянути справу за її відсутності. Позов підтримує повністю, просить задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання також не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Проте, від його представника адвоката Зарічної В.С. надійшов відзив на позовну заяву. Згідно поданого відзиву на позовну заяву відповідач не заперечує свого обов`язку по утриманню дітей і звертає увагу суду, що свій обов`язок належним чином виконував шляхом перерахування грошових коштів дітям на відкриті на їх ім`я банківські рахунку та відповіду на потреби дітей на особистий банківській рахунок, що підтверджується квитанціями про перерахунок грошових коштів, а також шляхом придбанням одягу, підготовки до школи, речей домашнього вжитку тощо, що необхідно для гармонійного розвитку дітей, навчання та виховання. Між батьком та доньками склались гарні та теплі родинні стосунки. Значний проміжок часу [PERSON] та [PERSON] проживають разом з батьком за місцем його проживання, зокрема під час вихідних днів, шкільних канікул та в будь-який інший час за бажанням дітей, вони приходять проживати за своїм бажанням як до матері, так і до батька, і з приводу цього між сторонами не виникало спорів. За такої узгодженою між сторонами в усній формі домовленості, відповідач утримував своїх дітей, що вказує на належне виконання покладених на відповідача батьківських обов`язків по вихованню і утримання дитини. Така домовленість влаштовувала позивачку, а тому вона не зверталась для стягнення аліментів з моменту припинення спільного проживання сторонами. Водночас, якщо позивач бажає відступити від узгодженого сторонами способу утримання дитини батьком та закріпити своє право на отримання аліментів судовим рішення, то враховуючи правові висновки Верховного Суду, суд має вирішити позов у відповідності до вимог закону, незалежно від добровільної сплати аліментів відповідачем. Законом визначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на двох дітей не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а безспірний розмір аліментів на утримання двох дітей становить одна третина доходів платника аліментів, який стягується шляхом звернення стягувача до суду з заявою про видачу судового наказу. І тільки у випадку наявності поважних причин, платник аліментів має право в силу положень ч.7 ст.170 ЦПК України звернутись до суду в порядку позовного провадження для зменшення стягнутого в безспірному порядку розміру аліментів, зокрема законодавчо визначеного розміру однієї третини доходів на утримання двох дітей, та в загальному порядку довести підстави для зменшення їх розміру. Якщо ж позивач звертається до суду з позовом про стягнення аліментів у розмірі 1/2 частини доходів відповідача, то в такому випадку саме на позивача покладається обов`язок на загальних підставах довести необхідність стягнення аліментів на дітей саме в такому розмірі та що законодавчо визначеного розміру однієї третини на утримання двох дітей буде недостатньо для забезпечення гармонійного розвитку дітей, враховуючи рівний обов`язок позивача по утриманню дітей. Батьки мають рівні обов`язки по утриманню дітей. Однак у разі стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/2 частини його доходів, це призведе до нерівності прав батьків по виконанню обов`язків по утриманню дітей та обмежить відповідача у можливості забезпечити гармонійний розвиток [PERSON] та [PERSON] під час проживання у нього, адже за наведених вище обставин дівчата проживають деякий час з батьком. Тобто під час проживання дітей у відповідача, останній зобов`язаний утримувати доньок та одночасно сплачувати аліменти у розмірі 1/2 частини свого доходу за цей період на користь позивача, що є необґрунтованим. За наведених вище обставин відповідач заперечує наявність підстав для стягнення аліментів у розмірі 1/2 частини його доходів, проте визнає право позивача на отримання аліментів у розмірі 1/3 частини доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Тому, у задоволенні позовних вимог просить відмовити у частині призначення стягнення аліментів у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку(доходу). Призначити стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] , а потім у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) до повноліття [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що 23 жовтня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу: « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23 жовтня 2010 року (а.с.6). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24 березня 2014 року, [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24 травня 2016 року, [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Відповідно до копії заочного рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06 листопада 2024 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.7,8). Згідно копії довідки виконавчого комітету Ладанської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області від 27 березня 2025 року за №520 вбачається, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] . За даною адресою зареєстровані діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. В силу ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Сімейним кодексом України гарантовано згідно ст. 141, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України та роз`яснень, що надані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідних положеннях ст. 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини 1989 року, що 27 вересня 1991 року набула чинності для України, зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Положеннями ч.ч.1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.1,2 ст.182 СК України). Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст. 183 СК України частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Якщо\~стягуються аліменти\~на двох\~і більше\~дітей,\~суд визначає\~єдину частку\~від заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька на\~їх утримання,\~яка буде\~стягуватися до\~досягнення найстаршою\~дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ч.5 ст.183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. За вказаною вище правовою нормою законодавцем передбачено загальне правило про стягнення аліментів на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частки доходу платника аліментів. Суд зазначає, що положення ч.5 ст.\~183\~СК України вирішує умови стягнення аліментів у наказному провадженні. Інститут наказного провадження спрямований на вирішення справ, що носять безспірний характер, тому слід дійти висновку, що вказана норма містить орієнтир розміру аліментів, який може вважатися безспірним і мінімальним, при цьому в позовному провадженні розмір аліментів визначається судом на підставі поданих сторонами у справі доказів. Згідно ч.ч.1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд роз`яснює позивачці, що батьки мають рівні обов`язки з надання утримання дітей, прожитковий мінімум на дитину відповідного віку батьки забезпечують порівну, та враховуючи те, що позивачкою не було надано суду ніяких доказів того, що стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, дозволить йому сплачувати аліменти у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходів), а матеріальне становище дітей потребує 1/2 частки доходів батька, не навела суду інших обставин, що мають істотне значення для справи, а тому суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача аліментів на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Слід роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст.\~192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно до ст.\~191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно п.1\~ч.1\~ст.\~430\~ЦПК України,\~суд допускає\~негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 807 грн. 39 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial