Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

02.10.2024 ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» звернулася до Васильківського районного суду Дніпропетровської області із вказаною позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 18856 грн.92 коп., а також судові витрати на оплату судового збору в розмірі 2270 грн. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що між Кредитною спілкою «УКРАЇНСЬКА КРЕДИТНА СПІЛКА» та [PERSON] укладено кредитний договір №1824Л від 15.05.2013, на виконання умов якого, на підставі рішення Кредитного комітету №819к від 15.05.2013, КС «УКРАЇНСЬКА КРЕДИТНА СПІЛКА» надала, а [PERSON] отримала у тимчасове користування грошові кошти у безготівковій формі з дотриманням вимоги їх повернення та сплати процентів у визначені договором строки у загальному розмірі 7500,00 гривень, строком на 24 місяці з 15.05.2013 по 15.05.2015 включно зі сплатою процентів у розмірі 28,8% річних. Перерахування визначених кредитним договором №1824Л від 15.05.2013 грошових коштів на банківський рахунок відповідача підтверджується належним чином завіреною копією платіжного доручення №9863 від 15.05.2013 з відмітками банку про проведення даного платежу. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором №1824Л від 15.05.2013 належним чином не виконував, передбачені кредитним договором щомісячні платежі не сплачував. Між ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» та КС «УКРАЇНСЬКА КРЕДИТНА СПІЛКА» укладено договір добровільного страхування кредитів №12 від 01.06.2013. КС «УКРАЇНСЬКА КРЕДИТНА СПІЛКА» направила ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» заяву №1014 від 17.08.2021 про виплату страхового відшкодування у сумі 18856,92 грн. внаслідок невиконання Відповідачем свого зобов`язання за кредитним договором №1824Л від 15.05.2013. Позивачем на підставі вищезазначеної заяви №1014 від 17.08.2021 та доданих до неї документів, складено страховий акт №588кр від 18.08.2021 та відповідно 18.08.2021 здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 18856,92 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1131 від 18.08.2021 з відміткою банку про проведення платежу. Оскільки ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» виконало покладені на нього Законом та умовами Договору добровільного страхування кредитів №12 від 01.06.2013 обов`язки, до ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ», перейшло право вимоги на стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування у розмірі 18856,92 грн. Ухвалою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 11.11.2024 цивільну справу № 172/1755/24 за позовною заявою Приватного Акціонерного товариства «Українська страхова компанія» до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування, передано для розгляду за підсудністю до Вишгородського районного суду Київської області. Матеріали цивільної справи надійшли до Вишгородського районного суду Київської області 13.12.2024 та, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, передано головуючому судді Лукач О.П. для розгляду. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 18.12.2024 справу прийнято до розгляду та у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом учасників справи, призначивши до розгляду на 11.02.2025 о 12:00, про що повідомлено сторін у справі. 19.12.2024 представником позивача Тюріним В.М. до суду, через систему «Електронний суд» , подано заяву про розгляд справи без їх участі, зазначивши, що не заперечують проти ухвалення заочного рішення у справі. У призначені судові засідання на 11.02.2025, 24.03.2025 та 01.05.2025 учасники провадження не з`явилися, про день час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Судова кореспонденція, надіслана відповідачу на адресу внутрішньо переміщеної особи з м.Хрустальний Луганської області: [ADDRESS] , повернулася до суду без вручення з причин «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім цього, про день, час та місце розгляду справи, відповідач повідомлялася у порядку, встановленому частиною одинадцятою статті 128 ЦПК України. Вирішуючи питання про можливість розгляд у справи у відсутності сторін, враховуючи наявність у матеріалах справи заяви представника позивача про розгляд справи без її участі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду, а також положення статті одинадцятої статті 128 ЦПК України щодо належного повідомлення відповідача про день, час та місце розгляду справи. Також, враховуючи наявність умов, визначених у частині першій статті 280 ЦПК України, суд ухвалив: провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У статті 12 ЦПК України, зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено, 15.05.2013 між Кредитною спілкою «УКРАЇНСЬКА КРЕДИТНА СПІЛКА» та [PERSON] укладено кредитний договір №1824Л. На виконання умов вказаного кредитного договору КС «Українська кредитна спілка» надала, а відповідач отримав у тимчасове користування грошові кошти з дотриманням вимог їх повернення та сплати процентів у визначені договором строки, у розмірі 7500,00 грн. строком на 24 місяці, з 15.05.2013 по 15.05.2015 зі сплатою процентів у розмірі 28,8 % річних (а.с. 13). Перерахування позивачем відповідачу визначеної кредитним договором суми грошових коштів підтверджується копією платіжного доручення №9863 від 15.05.2013 з відміткою банку про проведення платежу (а.с. 15). 01.06.2013 між ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» та КС «УКРАЇНСЬКА КРЕДИТНА СПІЛКА» укладено договір добровільного страхування кредитів №12, предметом якого є майнові інтереси КС «УКРАЇНСЬКА КРЕДИТНА СПІЛКА», що не суперечать закону, пов`язані із матеріальними збитками, які завдані останній внаслідок повного або часткового неповернення позичальником суми кредиту (позики) та (або) відсотків за користування кредитом у встановлені терміни у відповідності до кредитних договорів (а.с. 19-22) Згідно з п.1.3 договору добровільного страхування кредитів, страховик (ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ») здійснює страхування кредитного ризику за кредитними договорами, укладеними між позичальниками та страхувальником (КС «УКРАЇНСЬКА КРЕДИТНА СПІЛКА»), згідно з реєстром наданих за звітний період кредитів, що укладені в межах Договору про співробітництво між останньою та позивачем. Підпунктами 2.1., 2.1.1 договору добровільного страхування кредитів встановлено, що страховим випадком за цим договором по відношенню до конкретного кредитного договору, що внесений до реєстру наданих кредитів, є факт збитків кредитора внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань перед кредитором по поверненню кредиту в строки та в порядку, передбачених укладеним між ними кредитним договором, внаслідок будь-яких подій. Відповідальність Страховика за страховим випадком виникає у разі, якщо кредитор не одержав суми трьох будь-яких послідовних платежів, передбачених кредитним договором, протягом 10 (десяти) днів після настання строку сплати третього платежу. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором №182Л від 15.05.2013 належним чином не виконувала, передбачені кредитним договором щомісячні платежі не здійснювала (доказів зворотного суду представлено не було). Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Зазначена норма кореспондується з положеннями статті 979 ЦК України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Статтею 9 вказаного Закону передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. У частині першій статті 25 Закону України «Про страхування» визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. У справі, що розглядається, спір виник між страховою компанією та фізичною особою щодо відшкодування витрат, понесених у зв`язку із виплатою коштів за договором добровільного майнового страхування. Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. Таким законом, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала. Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат. На виконання пункту 5.1 договору добровільного страхування кредитів №12 від 01.06.2013, КС «УКРАЇНСЬКА КРЕДИТНА СПІЛКА» направила на адресу ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» (позивач) заяву №1014 від 17.08.2021 про виплату страхового відшкодування (а.с. 25). Позивачем на підставі вищезазначеної заяви був складений страховий акт №558кр від 18.08.2021 про страховий випадок та 18.08.2021 здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 18856,92 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1131 від 18.08.2021 з відміткою банку про проведення платежу (а.с. 25, 27). Оскільки ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» виконала покладені на неї законом та умовами договору добровільного страхування кредитів №12 від 01.06.2013 обов`язки, до ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» перейшло право вимоги на стягнення з відповідачки матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування. З урахуванням положень статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», якими регулюються правовідносини між сторонами у справі, позивач - ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ», виплативши страхове відшкодування за договором майнового страхування КС «УКРАЇНСЬКА КРЕДИТНА СПІЛКА», отримало від останнього права кредитора до відповідача [PERSON] . Основною характерною ознакою суброгації є збереження того зобов`язання, яке виникло із заподіяння шкоди і у зв`язку з яким було виплачене страхове відшкодування, й зміна в ньому кредитора. Натомість регрес - право відповідальної особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким відповідальна особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим і виникло нове - пов`язане саме з регресною вимогою. Завдання майнової шкоди страхувальнику слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором майнового страхування, в якому кредитором є страхувальник, а боржником - страховик. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, підставою виникнення якого є завдання шкоди. Одержання страхувальником повного відшкодування збитків від особи, яка їх завдала, припиняє деліктне зобов`язання, що тягне за собою припинення обов`язку страховика здійснити страхову виплату (пункт 4 частина перша статті 991 ЦК України), але не навпаки. Виплата страховиком страхувальнику страхового відшкодування є обов`язком страховика за договором (стаття 988 ЦК України). Така виплата не припиняє деліктного зобов`язання і не може вважатися відшкодуванням шкоди потерпілому в цьому зобов`язанні, оскільки страховик у правовідносинах добровільного майнового страхування не є боржником у деліктному зобов`язанні. Тобто заподіювач шкоди залишається зобов`язаним відшкодувати завдану ним шкоду незалежно від того, чи звертався до нього з відповідною вимогою сам потерпілий, чи страховик після виплати потерпілому відшкодування за договором майнового страхування. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між сторонами у даній справі, є суброгацією. Відповідно до статті 262 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Тобто страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача, й строк такої вимоги почав спливати з моменту заподіяння шкоди. У зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача із залишком строку позовної давності. Оскільки, ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ», виконавши свої зобов`язання за договорами страхування та здійснивши виплату страхового відшкодування, не отримало повного фактичного відшкодування цієї суми від відповідача, як особи, відповідальної за відшкодування заподіяних збитків на суму 18856,92 грн., у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача завданих збитків підлягають задоволенню. Щодо відшкодування відповідачем заявлених позивачем витрат по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн., суд дійшов такого. Так, відповідно до положень статті 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із частиною восьмою статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Так, у позовній заяві зазначено, що ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» зверталось з даною позовною заявою до Новопсковського районного суду Луганської області, так як територіальна юрисдикція (підсудність) за даною позовною заявою визначається саме за ним. Як зазначено на сайті Новопсковського районного суду Луганської області, відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний Суд розпорядженням від 06.03.2022 №1/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ на Васильківський районний суд Дніпропетровської області. А тому, ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ», звертаючись до Васильківського районного суду Дніпропетровської області з цим позовом, судового збору повторно не сплачувало. Водночас, порушуючи питання про відшкодування відповідачем судового збору у розмірі 2270 грн та, вказуючи про його сплату під час звернення до Новопсковського районного суду Луганської області, до позову не долучено відповідних доказів, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача коштів у розмірі 2270 грн на відшкодування судових витрат.

Outcome: approved