Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог, позиція позивача 18.03.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» звернулось до суду в системі «Електронний суд» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтований тим, що 05.01.2020 ТОВ «Мілоан» та [PERSON] уклали кредитний договір №1364746 (індивідуальна частина) у електронній формі, за яким відповідачці наданий кредит у розмірі 5000 грн строком на 30 днів, з терміном (датою) повернення кредиту 04.02.2020, зі сплатою комісії за надання кредиту 1000 грн, яка нараховувалася за ставкою 20% від суми кредиту одноразово та процентів за користування кредитними коштами в розмірі 3000 грн, які нараховувалися за ставкою 2,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. ТОВ «Мілоан» виконало взяті на себе зобов`язання за договором, надавши відповідачці кредитні кошти, у встановленому договором розмірі та спосіб. [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 19000 грн, в т.ч. 5000 грн заборгованості за тілом кредиту, 10500 грн заборгованості за відсотками, 1000 грн заборгованості за комісією, 2500 грн заборгованості за пенею. 20.08.2020 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» уклали договір факторингу №02/08, а 24.01.2022 ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» уклали договір факторингу №1/15, відповідно до якого позивач набув права вимоги до [PERSON] в розмірі 19000 грн. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору, відповідачці надіслано досудову вимогу, у якій відповідачка повідомлена про відступлення прав вимоги та про необхідність погашення заборгованості. Вказуючи на те, що [PERSON] добровільно заборгованість не сплатила, ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором №1364746 від 05.01.2020 року в розмірі 19000 грн, сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. Представник позивача Лановий Є.М. у судове засідання не з`явився, на адресу суду в системі «Електронний суд» надіслав заяву, в якій просив розгляд справи провести у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Узагальнені доводи та заперечення відповідача. Представник відповідачки\~адвокат Каліновський\~С.К.\~надав до\~суду відзив\~на позовну\~заяву. Зазначив, що відповідачка змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується витягом з актового запису про шлюб. Заперечив проти задоволення позову, посилаючись на те, кредитний договір не містить підписів сторін, тому позивач не довів факту укладення сторонами договору №1364746 від 05.01.2020, також не надано належного доказу отримання відповідачкою коштів від ТОВ «Мілоан». Зазначив, що в період дії карантину та воєнного стану на території України нарахування пені незаконне. Не погоджується з нарахованими відсотками за кредитним договору №1364746 від 05.01.2020 та витратами на правову допомогу. Просить суд справу розглядати у відсутності сторони відповідача, відмовити у задоволенні позову, стягнути з позивача ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» на користь [PERSON] судові витрати по оплаті послуг за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 6000 грн. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 18.03.2025 позивач в системі «Електронний суд» звернувся до суду з цим позовом. 01.04.2025 суд відкрив спрощене провадження та призначив справу до судового розгляду на 05.05.2025. 05.05.2025 представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виклад встановлених судом обставин, зміст спірних правовідносин та докази на їх підтвердження Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на підставі кредитного договору, які регулюються нормами Цивільного кодексу\~України (далі ЦК України). Суд встановив, що 03.01.2020 відповідачка [PERSON] подала до ТОВ «Мілоан» в електронному вигляді Анкету-заяву на кредит №1364746, в якій зазначені сума кредиту - 5000 грн; строк кредиту 30 днів; складові частини сукупної вартості кредиту: комісія за надання кредиту - 1000 грн, яка нараховується одноразово за ставкою 20% від суми кредиту за договором, проценти за користування кредитом\~3000 грн, які нараховуються за ставкою 2,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; сума до повернення 9000 грн. 05.01.2020 на мобільний номер телефону відповідачки ТОВ «Мілоан» надіслав одноразовий ідентифікатор (дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності), при введенні якого [PERSON] підтвердила прийняття умов договору про споживчий кредит № 1364746 від 05.01.2020. Таким чином, 05.01.2020 ТОВ «Мілоан» (далі\~Позикодавець) та [PERSON] (далі\~Позичальник) уклали кредитний договір №1364746 (індивідуальна частина) у електронній формі. Пунктом 1.1. Кредитного договору передбачено, що позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. договору, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Відповідно до умов Кредитного договору Позичальник отримав кредит у сумі 5000 грн, який надається строком на 30 днів з 05.01.2020 з кінцевим терміном повернення 04.02.2020 зі сплатою комісії за надання кредиту 1000 грн, яка нараховувалася за ставкою 20,00 % від суми кредиту одноразово та процентів за користування коштами, з процентною ставкою 2,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом в сумі 3000 грн. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Розрахунок сукупної вартості кредиту зазначено в Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Пунктом 2.1 Договору передбачено, що кредитні кошти надаються Позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки позичальника, зареєстрованої позичальником для цієї мети в особистому кабінеті на сайті miloan.ua. Згідно з п. 6.1 Договору він укладається в електронній формі в особистому кабінеті Позичальника, що створений на веб-сайті Товариства miloan.ua. Пунктом 6.2. Договору передбачено, що розміщені в особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер Позичальника, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього Кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту) в особистому кабінеті на сайті товариства. Після укладення цей Кредитний договір надається Позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті Позичальника. Приймаючи пропозицію Товариства про укладення цього кредитного Договору, Позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком розрахунків) Договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору; він не перебуває під впливом алкогольних, наркотичних, психотропних, токсичних речовин, здатний усвідомлювати значення своїх дій та управляти своїми вчинками; на момент підписання кредитного договору не існує ніяких обставин, які могли б негативно вплинути на платоспроможність Позичальника та/або які створюють загрозу належному виконанню цього Договору про які він не повідомив Товариство (судові справи, майнові вимоги третіх осіб тощо); вся інформація надана Товариству, в т.ч. під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повного, актуальною та достовірною; він відповідає вимогам Заявника, що встановлені розділом 2 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору (п. 6.3). Згідно п.п. 6.4-6.5. Договору укладення Товариством кредитного договору з Позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом Позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Проценти за користування кредитом, визначені п.п. 1.5.2, 1.6, 2.2.2, 2.2.3, а щодо сплати комісії п.п. 1.5.1, 2.2.1 Кредитного договору. Відповідно до п.п. 4.1 кредитного договору у разі прострочення позичальником зобов`язань повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами цього договору, позичальник починаючи з дня наступного за днем спливу терміну (дати), вказаного в п. 1.4 цього договору з урахуванням угод про продовження строку користування/повернення кредиту та оновлених графіків розрахунків, що складаються у зв`язку з укладенням цих угод, зобов`язаний сплатити на користь товариства пеню у розмірі 2.00 відсотків від суми невиконаного грошового зобов`язання, за кожен день прострочення, але у будь-якому випадку не більше 50 відсотків від загальної суми кредиту одержаного позичальником за цим договором. TOB «Мілоан» зобов`язання за укладеним договором виконало, надавши відповідачці [PERSON] грошові кошти за договором в сумі 5000 грн, а остання їх отримала, що підтверджується платіжним дорученням №13409984 від 05.01.2020, з призначенням платежу «кредитні кошти від ТОВ «Мілоан» згідно договору 1364746». Відповідачка [PERSON] належним чином зобов`язання за договором не виконувала, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 19000 грн, яка складається з 5000 грн заборгованості за тілом кредиту, 10500 грн заборгованості за відсотками, 1000 грн заборгованості за комісією, 2500 грн заборгованість за пенею, що підтверджується відомостями про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору №1364746 від 05.01.2020 року. Відповідно до витягу з Додатку до Договору факторингу №02/08 від 24.01.2022 ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 19000 грн. Відповідно до витягу з Додатку до Договору факторингу №1/15 від 24.01.2022 ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-понг» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 19000 грн. 20.08.2020 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» уклали договір факторингу №02/08, а 24.01.2022 ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг», уклали договір факторингу №1/15, відповідно до якого позивач ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» набув права вимоги до [PERSON] в розмірі 19000 грн. 02.11.2024 відповідачці надіслано досудову вимогу №1364746-АВ, якою [PERSON] повідомлена про відступлення прав вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» за договором факторингу №1/15 від 24.01.2022 та про необхідність погашення заборгованості в розмірі 19000 грн в строк до 02.12.2024. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами, а саме: Анкетою-заявою №1364746 від 03.01.2020 року, кредитним договором №1364746 від 05.01.2020 року (індивідуальна частина), додатком №1 до кредитного договору №1364746 від 05.01.2020 року - Графіком розрахунків, платіжним дорученням №13409948 від 05.01.2020 року про перерахування коштів в сумі 5000 грн; відомостями про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору №1364746 від 05.01.2020 року; договором факторингу №02/08 від 20.08.2020 року з додатками, витягом з додатку до договору факторингу №02/08 від 20.08.2020 року, договором факторингу №1/15 від 24.01.2022 року з додатками, витягом з додатку до договору факторингу №1/15 від 24.01.2022 року, платіжними інструкціями, досудовою вимогою №1364746-АВ від 02.11.2024 року та іншими матеріалами справи. Застосовані норми права Відповідно до ч.ч. 1, 2ст.\~202\~ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина 1статті 205 ЦК України). Стаття 207\~ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1\~ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено\~ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,207 ЦК України). В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини 2статті 639\~ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», зокрема, передбачено, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У силу статті 1054\~ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій\~статті 509 ЦК України\~вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України\~визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. В силу ч. 2 ст.\~1050\~ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Мотиви та висновки суду Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на таке. ТОВ «Мілоан» та [PERSON] уклали кредитний договір №1364746 у електронній формі в особистому кабінеті Позичальника, що створений на веб-сайті Товариства https://miloan.ua/. Відповідачка підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Після чого укладений кредитний договір розміщений в особистому кабінеті відповідачки [PERSON] , та їй перераховані кошти в розмірі 5000 грн шляхом переказу на картковий рахунок. Електронним договором передбачені сплата процентів за користування кредитом та інших платежів, що підтверджується письмовими доказами. Отже, кредитний договір укладений дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, внаслідок чого відповідно до положень Закону України\~«Про електронну\~комерцію» у сторін такого договору виникли цивільні права та обов`язки майнового характеру. Договір укладений згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» в порядку, передбаченому Законом України «По електронну комерцію», підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Відтак, укладення договору у запропонованій формі із запропонованими умовами, відповідало внутрішній волі відповідачки, оскільки саме вона зареєструвалася в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, заповнила заявку, встановленої форми на сайті позивача на отримання кредиту, повідомивши інформацію про власні прізвище ім`я та по батькові, дату народження, паспортні дані, податковий номер, контактні дані: адресу реєстрації та місця проживання, контактний номер мобільного телефону, номер банківської карти. Окрім цього, відповідачка була вільною у виборі фінансової установи для отримання кредиту, а факт отримання коштів підтверджує вільне волевиявлення на вчинення правочину. Положеннями ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до частин 2 і 3 статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року по справі № 2-383/2010стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ст.ст.12,13,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідачки виникло зобов`язання по поверненню суми отриманого кредиту та сплати відповідної плати за користування кредитом. 20.08.2020 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» уклали договір факторингу №02/08, а 24.01.2022 ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» уклали договір факторингу №1/15. Отже позивач набув права вимоги до [PERSON] в розмірі 19000 грн. З матеріалів справи також слідує, що сторони погодили умови кредитування, в тому числі розмір процентної ставки, строк кредитування, комісію за на дання кредиту, графік розрахунків за кредитним договором, а тому вимога ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» про стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту, процентів, комісії за користування кредитом ґрунтується на вимогах закону, підтверджується належними доказами, наданими позивачем та дослідженими судом. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачки пені в сумі 2500 грн, суд зазначає наступне. З 24.02.2022 відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено режим воєнного стану. 15.03.2020 Верховна Рада України прийняла Закон України № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнені новими пунктом 18 відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 61, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені ч. 2 ст. 3 Закону. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем". За таких обставин, нарахування пені позивачем є неправомірним, а тому позовна вимога про стягнення пені задоволенню не підлягає. За наведених обставин позов підлягає до часткового задоволення та з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5000 грн, заборгованість за відсотками розмірі 10500 грн, комісії в сумі 1000 грн, а всього 16500 грн. Розподіл судових витрат Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн, ціна позову 19000 грн, позов задоволено на суму 16500 грн, тобто на 86,84%, а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути 2103,61 грн судового збору (2422,4/100х86,84). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу суд приймає до уваги норми ч.ч. 4, 5\~ст. 137 ЦПК України\~щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Право на професійну правничу допомогу гарантовано\~статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у\~рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009\~зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно\~ст. 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial