Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

02 квітня 2025 року [PERSON] звернулась до суду із первинним позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Володимирський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Володимирському районі, про визнання батьківства в порядку ст.128 СК України. 02 травня 2025 року [PERSON] уточнила позовні вимоги та просила встановити факт батьківства в порядку ст.130 СК України. Посилалася на те, що вона, [PERSON] ,проживала у зареєстрованому 28 жовтня 1998 року шлюбі із [PERSON] , [INFO] . Від шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 27 березня 2008 року позивачка із [PERSON] шлюб розірвали. Незважаючи на розлучення, вони продовжили проживати однією сім`єю, а [INFO] у них народилась донька [PERSON] . Через важке матеріальне становище та з метою отримання державної соціальної допомоги на дитину, вони вирішили при реєстрації дитини вказати відомості про батька відповідно до положень ст.135 СК України, однак біологічним батьком вона зазначила саме [PERSON] . У 2016 році відносини у них розладилися, [PERSON] залишив сім`ю, влаштував особисте життя з іншою жінкою - відповідачкою [PERSON] , з якою одружився і проживав спільно разом із її п`ятьма дітьми від першого шлюбу. Рішенням Володимир-Волинського міського суду від 04 червня 2021 року, за її позовом, який був визнаний повністю [PERSON] , останньому присуджено сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] . Будучи військовослужбовцем за контрактом [PERSON] справно сплачував аліменти на утримання дочки аж до моменту його загибелі. Даний факт є свідченням того, що за життя [PERSON] вважав [PERSON] своєю дочкою, спілкувався з нею, утримував її. [INFO] [PERSON] загинув при виконанні військового обов`язку щодо захисту України від збройної агресії російської федерації. В інтересах дочки [PERSON] , з метою забезпечення реалізації її спадкових прав після смерті батька, вона звернулась із позовом в суд, в якому просила встановити факт батьківства [PERSON] , який помер [INFO] , стосовно [PERSON] , яка народилась [INFO] , й внести відповідні відомості до актового запису № 192 від 27 травня 2010 року, зробленого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області. Ухвалою Володимир-Волинського (тепер - Володимирського) міського суду від 03 квітня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд її постановлено проводити за правилами загального позовного провадження, визначено строки для подання заяв по суті справи, призначено підготовче судове засідання. Позивачка та її представник до суду не з`явились. Від представника позивачки адвоката Павлюка Р.С. до суду надійшла заява, в якій він просив розглянути справу без їх участі, позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідачка та її представник до суду не з`явились. Від представника відповідачки адвоката Кірносова О.О. до суду надійшла заява про визнання позову, в якій він також просив розглянути справу без їх участі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Володимирський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Володимирському районі представника в судове засідання не забезпечив. Від начальника відділу до суду надійшло повідомлення про розгляд справи без участі їх представника, просили врахувати письмове пояснення № 173/30.1-01-03 від 09 квітня 2025 року щодо заявлених позовних вимог. За змістом даного пояснення начальник Володимирського відділу ДРАЦС у Володимирському районі стверджувала про невірність обраного позивачкою первинного способу захисту права дочки у формі звернення із позовом про визнання батьківства, вказуючи, що правильним було б звернення до суду із позовом про встановлення факту батьківства. Враховуючи те, що учасники справи в підготовче засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Зважаючи на те, що відповідачка визнала позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити за результатами підготовчого провадження. Суд, оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов таких висновків. Відповідно до статей 12,13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5\~СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини). Статтею 121\~СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно зі статтею 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Частиною першою статті 135\~СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до статті 128\~СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. У разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128\~цього Кодексу (стаття 130 СК України). Провадження стосовно встановлення батьківства або його оспорювання стосується «приватного життя» за статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке охоплює важливі аспекти особистої ідентичності. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері. Та обставина, що питання визнання батьківства за рішенням суду відповідно до статей 128, 129\~СК України не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування статті 130 СК України. Рішення щодо встановлення факту батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану (постанови Верховного Суду від 13 вересня 2023 року в справі № 552/4291/22, від 31 січня 2024 року в справі № 752/13549/22). Як вбачається із копій паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого на ім`я позивачки [PERSON] , вона мала зареєстрований 28 жовтня 1998 року шлюб із [PERSON] , який було розірвано 27 березня 2008 року, що підтверджено у справі також копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Згідно записів у тому ж паспорті, а також долучених витягів про актові записи про народження позвачка [PERSON] має чотирьох дітей: 1. дочка [PERSON] , [INFO] ; 2. син [PERSON] , [INFO] ; 3. дочка [PERSON] , [INFO] ; 4. дочка [PERSON] , [INFO] . Долучені актові записи про народження дітей [PERSON] та [PERSON] свідчать про те, що їх батьком був [PERSON] , [INFO] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27 травня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, [PERSON] народилась [INFO] у місті Володимир-Волинському Волинської області. Її батьком зазначено [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . В той же час повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00049967115 від 11 березня 2025 року стверджується про державну реєстрацію відомостей про батька при народження [PERSON] на підставі заяви її матері [PERSON] № 470 від 27 травня 2010 року у відповідності до ч.1 ст.135 СК України (за вказівкою матері). Відомостями із будинкової книги по [ADDRESS] підтверджено факт реєстрації спільного проживання [PERSON] разом із його першою сім`єю до 02 жовтня 2012 року, в тому числі з [PERSON] . Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04 червня 2021 року у справі № 154/912/21 ухвалено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] . Довідкою Володимирського відділу Державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області № 99 від 14 березня 2025 року стверджується те, що позивачка щомісячно отримувала аліменти від [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] . Долученою позивачкою фототаблицею зображень телефону [PERSON] підтверджується факти системного її спілкування із [PERSON] , при цьому у спілкуванні вона називає його батьком, а він її дочкою. Тлумачення статті 130\~СК України свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. (постанова Верховного Суду від 16 квітня 2025 року у справі № 576/2871/23). Обов`язок з доказування потрібно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає у правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Звертаючись до суду з позовом у справі, [PERSON] , посилалася на факт її спільного проживання з [PERSON] , під час якого у них народилась дочка [PERSON] . До позовної заяви додані документи, які підтверджують факт визнання [PERSON] за свого життя [PERSON] як свою дочку, про що свідчать записи про нього у свідоцтві про народження дочки, факти сплати ним аліментів на її утримання, спілкування з нею протягом життя як із своєю дочкою. Вказані докази не дають підстав сумніватися в тому, що [PERSON] не є дочкою [PERSON] . Відповідачка [PERSON] позов визнала, що також є підтвердженням факту батьківства [PERSON] щодо дочки [PERSON] . Доказів на спростування факту батьківства суду не надано. За даних обставин суд приходить до висновку, що подані стороною позивача докази є достатніми для переконання, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON] , а тому позовну заяву слід задовольнити. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст.128, 130, 135 СК України,

Outcome: approved