Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) звернулося до суду з позовом, поданим представником Лисенком М.П., до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути завдану шкоду в порядку регресу у розмірі 21\~023,75 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 22.04.2022 о 14.46 год. на вул. Стрийська, 202Б у м. Львові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Nissan Tiida», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу марки «МАЗ», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , власником якого є Львівське комунальне автотранспортне підприємство №1. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Винуватцем пригоди є відповідач, що підтверджується постановою Франківського районного суду м. Львова у справі №465/2049/22. Оскільки на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, 01.09.2022 Львівське комунальне автотранспортне підприємство №1 (далі ЛК АТП №1, потерпілий) звернувся до МТСБУ із заявами про настання дорожньо-транспортної пригоди та про страхове відшкодування, на підставі яких позивачем відкрито регресну справу №86111. За результатами звіту №2499/22 від 26.09.2022, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «МАЗ», р.н. [NUMBER] , в результаті пошкодження його при ДТП, складає 20\~266,80 грн. На підставі вказаного висновку, наказу про відшкодування шкоди, МТСБУ здійснило потерпілому регламентну виплату у розмірі 19\~193,75 грн. Крім того, позивачем понесено додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди у розмірі 1\~830,00 грн. Таким чином, загальний розмір витрат, понесених МТСБУ, на здійснення страхового відшкодування становить 21\~023,75 грн., який підлягає стягненню з відповідача в порядку регресу. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 15.08.2024 цивільну справу передано для розгляду за підсудністю до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області. Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 25.09.2024 цивільну справу передано на розгляд Франківського районного суду м. Львова за підсудністю. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 23.12.2024 цивільну справу передано для розгляду за підсудністю до Сихівського районного суду м. Львова. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2025 матеріали справи передано на розгляд судді Сабарі Л.В. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 21.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 09.05.2025 постановлено здійснювати заочний розгляд даної справи. Представник позивача Лисенко М.П. в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, будь-яких заяв чи клопотань до суду не скеровував. Враховуючи неявку сторін, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до підпункту «а» пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до вимог ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При дослідженні доказів, судом встановлено наступне. 22.04.2022 о 14.46 год. на вул. Стрийська, 202Б у м. Львові [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Nissan Tiida», р.н. [NUMBER] , під час перестроювання, не дав дорогу автомобілю, що рухався в попутному напрямку, по тій смузі, на яку [PERSON] мав намір перестроїстись, внаслідок чого, зокрема, здійснив зіткнення з автомобілем марки «МАЗ», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , завдавши транспортним засобам механічних пошкоджень з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 10.3 Правил дорожнього руху. Постановою Франківського районного суду м. Львова від 25.11.2022 у справі №465/2049/22 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку, встановленого ст. 38 КУпАП. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 465/674/19 зазначено про те, що тлумачення статті 1188 ЦК України свідчить про те, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07 лютого 2018 року в справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року в справі № 927/623/18, від 04 березня 2020 року у справі № 641/2795/16-ц, від 07 лютого 2018 року у справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року у справі № 927/623/18, від 29 квітня 2020 року в справі № № 686/4557/18. У постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року в справі № 641/2795/16-ц зазначено, що «не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо». Закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП (постанова Верховного Суду від 29 квітня 2020 року в справі № 686/4557/18). З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, яка викладена у ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Так, відповідачем [PERSON] не надано суду доказів на спростування винуватості у вчиненні вказаної ДТП, якою завдано шкоди власнику автомобіля марки «МАЗ», р.н. [NUMBER] . Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. На момент дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних, транспортних засобів, у зв`язку із чим 01.02.2022 власник пошкодженого транспортного засобу «МАЗ», р.н. [NUMBER] , ЛК АТП №1 звернуоась до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, а також із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до звіту №2499/22 про оцінку автобуса МАЗ 203069, р.н. [NUMBER] , від 26.09.2022, за результатами проведеної 22.04.2022 оцінки встановлено, що вартість відновлюванього ремонту вказаного транспортного засобу з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових, що підлягають заміні, складає без ПДВ 20\~266,80 грн. На підставі довідки №1 від 22.12.2022 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та Наказу «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ЛК АТП №1» МТСБУ прийнято рішення про сплату страхового відшкодування у розмірі 19\~193,75 ЛК АТП №1 за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Як вбачається з платіжної інструкції №937435 від 26.12.2022 МТСБУ здійснено виплату потерпілому страхового відшкодування у розмірі 19\~193,75 грн. Крім цього, МТСБУ понесло витрати на оплату послуг експерта у розмірі 1\~830,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №934347 від 30.09.2022. [PERSON] позивачем направлено претензію від 26.12.2022 про відшкодування збитків в порядку регресу, однак така залишена без відповідного реагування, в добровільному порядку вказані кошти відповідач не сплатив, будь-яких доказів на спростування вказаного суду не надав. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач [PERSON] , як водій транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, оскільки докази протилежного в матеріалах справи відсутні, не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, внаслідок чого МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому у розмірі 19\~193,75 грн., а також понесло витрати на збір документів та визначення розміру шкоди у розмірі 1\~830,00 грн., а доказів того, що відповідач підпадає під дію п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» останній суду не надав, то відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач МТСБУ має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача у розмірі виплаченого відшкодування, у зв`язку із чим суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підставним, відтак позовні вимоги необхідно задовольнити. Окрім цього, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3\~028,00 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Таким чином, повне судове рішення складено 09 травня 2025 року, що є датою його ухвалення, ухваленого за відсутності учасників справи. На підставі\~викладеного,

Outcome: approved