Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду позовною заявою [PERSON] до Чкаловської селищної військової адміністрації Чугуївського району Харківської області, про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 2,99 га, що розташована на території Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області для ведення сільськогосподарського виробництва та частина квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Та частина будинку з надвірними будівлями, що також знаходиться на території Чкаловської сільської ради Чугуївського району. Інших спадкоємців у померлого [PERSON] немає, а позивачка прийняла спадщину фактично, оскільки на момент смерті свого чоловіка вони проживали разом однією сім`єю. Однак при зверненні до органів нотаріату [PERSON] отримала відмову в отримання свідоцтва про право на власність за законом після смерті померлого чоловіка, а тому вимушена вирішити питання про визнання права власності в судовому порядк. В судове засідання позивачка не з`явилась, надала заяву в якій позов підтримала, просила його задовольнити, розгляд справи провести за її відсутності. Представник відповідача\~ в судове засідання не з`явився, надавши заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, а рішення ухвалити на розсуд суду відповідно до норм чинного законодавства. Суд вважає, що докази, які є в матеріалах справи є повними та достатніми для розгляду справи по суті за відсутності учасників процесу, належних чином повідомлених. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 16 серпня 1980 року уклали шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 19. Відповідно до свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] в м. Бучі Чеської Республіки. Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 39435346 померлому [PERSON] належить земельна ділянка площею 2,99 га, що розташована на території Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області для ведення сільськогосподарського виробництва. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20 січня 1988 року, виданого органом приватизації житла Чугуївської райдержадміністрації, квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на праві приватної спільної власності належить померлому [PERSON] та його дружині [PERSON] . Відповідно до довідки №С-1271/01-02-06 від 31 жовтня 2024 року, виданої начальником селищної військової адміністрації, померлий [PERSON] був не зареєстрований, але фактично проживав у період з 01.01.2016 року по 22.03.2022 року, разом зі своєю дружиною [PERSON] . Відповідно листа № 1885/01-16 від 08 листопада 2024 року, державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є зокрема, законність, рівність всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що такі справи розглядаються якщо: відповідно до закону, такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов`язане з подальшим вирішенням суперечки про право. Відповідно дост. 1277 ЦК України,\~спадкування здійснюється\~за заповітом\~або за\~законом. Згідно\~ст. 1233 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1216 ЦК України\~встановлено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України, передбачено що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2\~ст. 1220 ЦК України\~часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя\~статті 46 цього Кодексу). Статтею 1225 ЦК України\~визначається, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення; до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені; до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Стаття 1270 ЦК України\~встановлює для прийняття спадщини строк у 6 (шість) місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1\~ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За положеннями ст. 392\~ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Пленум Верховного Суду України у своїй постанові за № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~та п. 2 ч. 1 ст.\~3, ст.\~321 ЦК України\~ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених\~Конституцією\~та законом. Враховуючи, що згідно зі\~ст. 92 Конституції України\~правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. На підставі вимог\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі\~ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За приписами п. 4.15 п. 4 Глави 10 Розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» - відсутність оригіналу правовстановлюючого документа є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні своїх спадкових прав. Згідно з\~наказом Міністерства юстиції України за № 914/5 від 26 травня 2009 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна на підставі рішень судів»\~- рішення судів про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об`єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна. Згідно з ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч. 3\~ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права. Згідно з ч. ч. 1\~3\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь\~які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин справи суд вважає можливим встановити факти постійного проживання [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] на момент відкриття спадщини та визнати за останньою право власності на спадщину, що відкрилась після смерті її чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved