Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

16 січня 2025 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON] у зв`язку з навчанням в Дніпровському ліцеї № 97 за період з 24.01.2024 по 28.06.2024. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.04.2012 з відповідача було стягнуто аліменти на утримання двох синів в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного мінімуму. Старшому сину - [PERSON] виповнилось 18 років 24.01.2024, але він продовжував навчатись в Дніпровському ліцеї № 97 ДМР, що унеможливлювало його офіційне працевлаштування та отримання самостійного заробітку. Крім того, син є інвалідом і потребує витрат на підтримку здоров`я. Виплата аліментів була припинена з досягненням ним повноліття і всі її звернення до відповідача про добровільну матеріальну допомогу були категорично відхилені. Отже, син знаходиться виключно на її утриманні. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.10.2024 з відповідача на її користь стягнуто 2000,00 грн. аліментів щомісячно до досягнення сином 23 річного віку, або до закінчення навчання. Проте, звертаючись до суду з вказаним позовом, вона в силу своєї правової необізнаності не зазначала в позові про те, що син після досягнення повноліття продовжував навчання в школі, і не вимагала стягнення аліментів за 5 місяців навчання в школі. Стипендію син не отримує, а тому знаходиться на її повному утриманні. З відповідачем вона не спілкується, відповідач є здоровою, працездатною людиною, дітей від другого шлюбу не має, непрацездатних осіб на утриманні не має, працює рецептурником в ТОВ «Малбі Фудс» і може сплачувати аліменти в розмірі 4000,00 грн. Розмір аліментів позивач визначила з огляду на ціни на продукти харчування, одяг канцелярські принади, ліки, послуги та інше. Ухвалою судді від 21 січня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідач в судове засідання також не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, в якій також зазначив, що позовні вимоги [PERSON] , не визнає та просить суд відмовити у їх задоволенні. (а.с. 32) У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, врахувавши нижченаведені фактичні обставини, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають спільну повнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . (а.с. 5) Згідно довідки Дніпровського Індустріально-педагогічного фахового коледжу Міністерства освіти і науки України від 05.09.2024 № 0286/01-05 [PERSON] дійсно навчається в Дніпровському Індустріально-педагогічному фаховому коледжі (відділення підготовки кваліфікованих робітників), І рівень акредитації, у групі К-11(24) за професією «Кухар. Майстер ресторанного обслуговування» на І курсі. Термін навчання з 01.09.2024 по 05 квітня 2026, форма навчання денна, бюджет. (а.с 9) Як вбачається з довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 564929 від 29.05.2024 [PERSON] встановлено третю групу інвалідності з дитинства на строк до 01.02.2025 (а.с. 10) В матеріалах справи також наявна копія форми індивідуальної програми реабілітації інваліда [PERSON] № 209 (а.с. 11-12) Також судом встановлено, що згідно єдиного державного реєстру судових рішень у цивільній справі № 205/12080/24 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2024 року ухвалено рішення, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000,00 грн., починаючи з 11 вересня 2024 року і до 05 квітня 2026 року, за умови продовження сином навчання. (а.с. 33-34) Так, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто наявність у батька можливості надавати матеріальну допомогу дитині, що продовжує навчання у сукупності з іншими обставинами є вирішальною підставою для стягнення з батька аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання після досягнення вісімнадцятирічного віку. Судом достовірно встановлено та не заперечувалось позивачем у позовній заяві, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.10.2024 з відповідача на користь позивача вже стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. починаючи з 11.09.2024 до 05.04.2026 за умови продовження сином навчання. Зі змісту вказаного рішення суду також вбачається що дату початку стягнення аліментів судом визначено відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України, а саме від дня пред`явлення позову, тобто з 11.09.2024. Звертаючись до суду із даним позовом, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання за період з 24.01.2024 по [INFO] , тобто за минулий період. Вказаний період не охоплений рішенням суду від 22.10.2024, [PERSON] досяг повноліття [INFO] та після досягнення повноліття до [INFO] продовжував навчання у Дніпровському ліцеї № 97. Питання стягнення аліментів за минулий час врегульовано нормами статті 191 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: (а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; (б) ухилення відповідача від надання утримання дитині. Отже, за змістом цієї норми права стягнення аліментів за час, що передує пред`явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності наступних умов: до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались; особа, яка вимагає стягнення аліментів, вживала заходів щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов`язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати. При цьому, ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини. В той же час, присудження аліментів за минулий час являється правом, а не обов`язком суду, з позовом до якого звернувся позивач. Суд, виходячи із конкретних обставин справи, проаналізувавши усі надані докази, може присудити аліменти на утримання дитини за минулий час, або відмовити у задоволенні таких позовних вимог. Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1, 2 статті 77 ЦПК України). Як передбачено статтями 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Проте, позивач не надала жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вжиття нею заходів щодо одержання аліментів від відповідача, які вона не могла одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. При цьому, позивач у позовній заяві наголошувала, що звертаючись до суду вперше із позовною заявою про стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання, а саме 11.09.2024, нею не було заявлено вимог щодо стягнення аліментів за період з 24.01.2024 по 28.04.2024 через власну юридичну необізнаність. Крім того, зазначала, що довести свої намагання на отримання від відповідача продовження сплати аліментів до закінчення сином школи вона може довідкою про навчання сина в школі після досягнення сином повноліття. Однак, сам факт навчання повнолітньої дитини не є підставою для стягнення аліментів на її утримання за минулий час. Будь-яких інших доказів на підтвердження вжиття позивачем дій щодо отримання аліментів від відповідача, а також щодо ухилення відповідача від сплати аліментів позивачем не надано та судом не встановлено. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, за минулий час. За таких обставин суд вважає, що заявлені позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню у зв`язку з їх необґрунтованістю, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на позивача у разі відмови в позові. Однак, враховуючи що позивач звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне судові витрати по сплаті судового збору віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed