Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

У березні 2025 року представник позивача адвокат Герасимчук О.О., діючи в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що сторони з 04.08.2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Мають спільних дітей сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки припинені у зв`язку з втратою почуття любові та поваги один до одного. Позивач вважає, що подальше проживання разом та збереження шлюбу неможливі, тому просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним і відповідачем. Ухвалою суду від 31.03.2025 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. У встановлений законом строк клопотання про розгляд справи у судовому засіданні жодна зі сторін не подала. Відповідач у встановлений судом строк відзиву не подав, копію ухвали та позов з додатками направлялась відповідачу, 18.04.2025 року конверт повернувся до суду у зв`язку із неврученням його адресату. Суд,\~дослідивши матеріали\~справи,\~приходить до\~висновку про\~необхідність задоволення\~позову,\~виходячи з\~наступного.\~Судом встановлено,\~що сторони\~зареєстрували шлюб 04\~серпня 2007\~року у\~Відділі реєстрації\~актів цивільного\~стану Сумського\~міського управління\~юстиції Сумської\~області,\~актовий запис\~№ 1324, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6 зі звороту). Мають спільних дітей сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Відповідно до\~частини 1\~статті 24\~СК України\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з вимогами ст.ст.110, 112 \~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя \~і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя \~чи інтересам дітей сторін. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені і сім`я фактично розпалася. Сторони не підтримують подружніх стосунків, між ними відсутнє взаєморозуміння. Доводів на спростування позиції позивача відповідачем не надано. Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню, а шлюб між сторонами - розірванню. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. При зверненні з позовом у позовній заяві позивачем було зазначено про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. Статтею 137 ЦПК України\~встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно договору про надання правової допомоги від 13.03.2025 року [PERSON] уклала з адвокатом Герасимчуком О.О. договір про надання правової допомоги. Відповідно до п. 3.1 клієнт сплачує адвокату за надання правової допомог гонорар в розмірі 5000 грн за розгляд справи в суді першої інстанції та 1100 грн. судового збору. Авансовий платіж становить 3600 грн., решту 2500 грн. клієнт сплачує при винесенні судом рішення (а.с. 10-11). Доказами, які можуть слугувати підтвердженням заявленого розміру витрат можуть бути: договір про надання правової допомоги, акт прийому-передачі документів, акт здачі-приймання виконаних робіт, протокол наданих послуг, рахунки на оплату, банківські документи про оплату послуг. З матеріалів справи вбачається, що на час розгляду справи докази сплати за надання правової допомоги до суду не надходили. Відповідно до позиції Верховного Суду у справі №922/2604/20, відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. Враховуючи, що суду не надано належні докази на підтвердження понесення стороною витрат на правничу допомогу, клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає. На підставі ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved