Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

13.05.2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Харківської міської ради, в якій просить визначити йому додатковий строк для подання до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом після смерті брата [PERSON] , померлого [INFO] , терміном в три місяці з часу набрання рішенням законної сили. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що [INFO] помер його рідний брат - [PERSON] , [INFO] . [INFO] помер батько позивача [PERSON] . [INFO] померла мати позивача [PERSON] , яка склала на ім`я сина [PERSON] заповіт, відповідно до умов якого заповіла позивачу квартиру [ADDRESS] . 13.05.2015 року [PERSON] звернувся до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, на підставі якої 13.05.2015 року було відкрито спадкову справу №57437684 після смерті [PERSON] . Проте оформити [PERSON] належним чином право власності на всю квартиру не зміг, у зв`язку з тим, що заповіт було складено лише на його ім`я, а його брат [PERSON] , на час смерті матері, вже досяг пенсійного віку, а отже йому по закону належить обов`язкова частка у спадщині, тобто половина того, що він отримав у разі відсутності заповіту. При цьому [PERSON] наголосив, що його брат [PERSON] за своє життя до нотаріуса так і не звернувся, оскільки не бажав оформлювати спадщину та говорив, що все належить позивачу як того хотіла їхня мати. Разом з тим, [PERSON] вказав, що його брат - [PERSON] не написав заяву про відмову в прийнятті спадщини, тому позивач довгий час не міг оформити своє право власності на квартиру. [INFO] брат позивача [PERSON] помер. При цьому [PERSON] вказав, що спадкову масу, яку він бажає оформити після смерті рідного брата [PERSON] складається з частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , оскільки частки квартири і так належить йому на праві власності з моменту смерті його матері [PERSON] , так як позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини ще у 2015 році. Разом з тим, [PERSON] вказав, що його рідний брат [PERSON] помер в період, коли в м.Харкові вже почалася повномасштабна війна і ті події, які почалися відбуватися в місті дуже лякали як позивача, так і його дружину. При цьому [PERSON] вказав, що він переніс складну операцію на нозі, а в його дружини почалися проблеми з серцем, оскільки вона сильно хвилювалася. Пізніше помер батько дружини, що також негативно відобразилися не психологічному стані здоров`я родини, після чого син позивача [PERSON] запропонував поїхати до нього жити, поки в м.Харкові не стане спокійніше, а саме в [ADDRESS] , де син зареєструвався як внутрішньо-переміщена особа. При цьому [PERSON] та його дружина не хотіли їхати з дому, але ситуація ставала критичною, тож з середини липня 2022 року подружжя поїхало до сина, де проживали до кінця 2024 року. Позивач [PERSON] наголосив, що син [PERSON] повідомив йому, що знайомі сина сказали, що спадщину можна буде оформити після закінчення військового стану, що у зв`язку з війною були внесені зміни до закону. Тож позивач був впевнений, що зможе оформити спадщину як стане безпечніше. По приїзду до м.Харкова, [PERSON] почав займатися спадщиною. Спочатку не зміг довго записатися в чергу, адже державна нотаріальна контора діє лише за попереднім записом. При цьому [PERSON] думав, що необхідно звертатися саме до четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори, так як там вже була відкрита спадкова справа після смерті матері позивача, де він не зміг оформити своє право власності. [PERSON] думав, що у зв`язку зі смертю його брата, йому вже зможуть видати свідоцтво про право власності на спадщину, однак потрібно було заводити нову спадкову справу за фактом смерті [PERSON] . Зрештою, [INFO] на підставі заяви [PERSON] було заведено спадкову справу №72273212 після смерті [PERSON] . Проте 09.04.2024 року державний нотаріус Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Карпенко В.М. винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через пропуск [PERSON] шестимісячного строку, а також повідомила останнього про необхідність звертатися до суду. У якості підстав відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом зазначено пропуск строку на прийняття спадщини, оскільки позивач на момент смерті спадкодавця був зареєстрований за іншою адресою, отже спадщину не прийняв. Таким чином, [PERSON] змушений звернутися до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що пропустив строк для прийняття спадщини з вищезазначених причин. Ухвалою Немишлянського (Фрунзенського) районного суду м.Харкова від 24.05.2024 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Немишлянського (Фрунзенського) районного суду м.Харкова від 16.09.2024 року заяву про витребування доказів задоволено. Витребувано з Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори належним чином\~засвідчену копію\~спадкової справи №72273212, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , яка надійшла до суду 08.10.2024 року. Ухвалою Немишлянського (Фрунзенського) районного суду м.Харкова від 21.01.2025 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача адвокат Сафонова Я.Б. позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві та просила їх задовольнити. Представник відповідача Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся заздалегідь та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Статтею 223 ЦПК України визначені наслідки неявки учасника справи в судове засідання. Так, згідно з частиною 3 статті 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. Відповідно до частини 2 статті 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. При цьому, відповідно до частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду справи, а також на те, що суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи та вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами, на чому наполягала сторона позивача. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані докази, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного. Судовим розглядом встановлено, що 17.02.1965 року [PERSON] , 1929 року народження, та [PERSON] , 1933 року народження, зареєстрували шлюб (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 17.02.1965 року) (а.с.20). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.10.1954 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.17). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.03.1965 року, батьками позивача [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 18). Відповідно до свідоцтва про смерть від 14.04.1989 року серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] помер у віці 59 років (а.с. 19). Як вбачається зі змісту свідоцтва про право власності реєстраційний №3-6130 від 08.10.1989 року спадкоємцями [PERSON] , померлого [INFO] є дружина [PERSON] , на 2/8 частини спадкового майна, так як в на її користь від належних часток в спадкуванні відмовився спадкоємець: [PERSON] , син [PERSON] на 1/8 частку спадкового майна, проживаючі: [ADDRESS] ; онуки неповнолітні: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , проживаючі в [ADDRESS] , в рівних частках кожний на 1/8 частину спадкового майна /2/8, 1/8, 1/8 вираховувати зі всієї суми/. Спадкове майно, на яке видано дійсне свідоцтво, складається з половини пайових накоплень в житлово-будівельному кооперативі м.Харкова «Сфера» в сумі 4942 руб. 15 коп., які належали померлому на підставі довідки цього ж кооперативу від 16/5-1989 року №155. Половина грошового вкладу з прилеглими процентами, що перебувають на зберіганні в державній трудовій ощадкасі м.Харкова №8080/0297 по рахунку № [NUMBER] , належному померлому на підставі ощадної книжки. На другу частину пайових та грошових вкладів з відсотками видано свідоцтво про право власності 18.10.1989 року по реєстру №3-6128 дружині померлого (а.с. 30). Рішенням Виконавчого комітету Фрунзенської районної у м.Харкові ради Харківської області №178/5 від 05.09.2006 року, виконком Фрунзенської районної у м.Харкові ради вирішив оформити свідоцтво про право власності на кооперативну квартиру [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] . Видати [PERSON] свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] , оформлене на її ім`я та зареєструвати у КП «ХМБТІ» (а.с. 31). Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно №178/5 від 05.09.2006 року та технічного паспорту від 11.07.2006 року 2-кімнатна квартира [ADDRESS] , загальною площею 49,6 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м., на приватній власності належить [PERSON] (а.с. 24-29). 28.11.2006 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори Волковою С.В., згідно до якого [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належну їй на праві особистої власності квартиру [ADDRESS] , вона заповідає сину [PERSON] , [INFO] . Заповіт було зареєстровано в реєстрі за №6-1403, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №7492551 від 28.11.2006 року (а.с. 21-22). Відповідно до свідоцтва про смерть від 15.12.2014 року серії [NUMBER] [PERSON] , померла [INFO] , у віці 81 років, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 17867. Після смерті [PERSON] 13.05.2015 року було заведено спадкову справу №57437684, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №40365617 від 13.05.2015 року (а.с. 23). Згідно свідоцтва про смерть від 21.12.2022 року серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків) складено актовий запис № 5662. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Згідно з інформаційною довідкою з реєстру територіальної громади м.Харкова, за адресою: [ADDRESS] , станом на дату смерті [INFO] , був зареєстрований лише померлий [PERSON] , [INFO] . У встановлений законом строк із заявами про прийняття спадщини після [PERSON] ніхто із спадкоємців не звертався. Із матеріалів спадкової справи №210П/2024 вбачається, що 09.04.2024 року позивач [PERSON] звернувся до Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори (відокремлений підрозділ) із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме: спадкового майна у вигляді частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , після смерті рідного брата [PERSON] , який помер [INFO] . (а.с. 64) Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 09 квітня 2024 року, нотаріусом Карпенко В.М., інформація відсутня. Згідно з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 09 квітня 2024 року інформація відсутня. Постановою №512/02-31/П від 09.04.2024 року державний нотаріус Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори (відокремлений підрозділ) Карпенко В.М. відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] після померлого [PERSON] . В обґрунтування відмови нотаріус зазначив, що у зв`язку з тим, що [PERSON] не подав заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк та не проживав постійно із спадкодавцем на час відкриття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину (а.с. 81-82). До матеріалів справи також суду надано копію паспорта та копію довідки картки фізичної особи-платника податків [PERSON] , копії письмових пояснень [PERSON] та [PERSON] , копії довідок про взяття на облік внутрішньо-переміщених осіб на ім`я [PERSON] №1307-7501049480 від 13.06.2022 року та [PERSON] №1307-5000479493 від 22.11.2022 року, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 05.09.2015 року, копія виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] №964 від 06.02.2017 року та копія довідки №11905 від 13.12.2020 року [PERSON] , а також копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] №4929 від 07.03.2019 року, консультативний висновок спеціаліста від 01.02.2018 року на ім`я [PERSON] та копія виписки із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] №17038 від 21.01.2015 року. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина третя статті 1268 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними». У постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 зроблено висновок, що: «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій». При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2020 року в справі № 234/17511/19 (провадження № 61-8215св20) вказано, що: «як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої 1272 ЦК України про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 лютого 2022 року в справі № 756/957/18 (провадження № 61-5590св21) вказано, що: «поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, строки на подання заяви про прийняття спадщини не визнаються преклюзивними, можуть бути поновлені з дотриманням правил частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини і можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16». Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою (див. пункти 53 - 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року в справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24)). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 січня 2023 року в справі № 676/47/21 (провадження № 61-8014св22) вказано, що: «правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України; законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини; пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №\~\~164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню». Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). [PERSON] , обґрунтовуючи поважність пропуску ним строку звернення для прийняття спадщини, посилався на введення на території України воєнного стану та ведення бойових дій у м.Харкові, перебування за межами м.Харкова, неможливістю записатися на прийом до нотаріальної контори, пережитий значний\~стрес у\~зв`язку\~із втратою родичів, погіршення стану його здоров`я та стану здоров`я його дружини, яка потребувала стороннього догляду, а також юридичну необізнаність щодо строків та процесу оформлення спадкових справ. Разом з тим, Верховним Судом неодноразово у своїх рішеннях зазначалося, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] дійсно має проблеми зі здоров`ям, а саме травмою ноги в 2017 році та 2020 році. Але, після смерті брата [PERSON] 25.03.2022 року до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини стороною позивача не надано належних та допустимих доказів погіршення стану здоров`я позивача, тому, на думку суду, у справі відсутні докази об`єктивних, непереборних та істотних труднощів для позивачки вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. При цьому надані стороною позивача копії консультаційного висновку спеціаліста від 01.02.2018 року та виписки із медичних карток стаціонарного хворого [PERSON] №17038 від 21.01.2015 року та №4929 від 07.03.2019 року з відомостями, зазначеними в них, не підтверджують те, що остання потребувала постійного стороннього догляду, а також те, що [PERSON] здійснював цей догляд до 25 вересня 2022 року. Разом з тим, загальновідомим є факт, що\~Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року\~на території України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строком на 30 діб, введено воєнний стан, який триває на час розгляду заяви та неодноразово продовжувався. З урахуванням веденого в Україні воєнного стану, у позивача, згідно його позову виникли труднощі для своєчасної подачі заяви про прийняття спадщини. Позивач посилається на те, що не подав заяву до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки вважав, що діють норми\~Постанови КМУ від 28.02.2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану». При цьому в тексті позову зазначає, що ознайомлений з пунктом 3\~постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану»\~передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Позивач посилається на те, що причина пропуску строку не залежала від його волі та пов`язана із колізією в законодавстві. Відповідно до\~статті 64 Конституції України, статей 12-1 і 20 Закону України\~Про правовий режим воєнного стану, статей 7 і 34 Закону України\~Про нотаріат,\~Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64\~Про введення воєнного стану в Україні\~Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова № 164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану». Так, п. 3\~постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану»\~(в редакції від 06.03.2022) передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану. Відповідно до змін внесених 28.04.2022\~постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану»\~перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття продовжено зупиненим на час дії воєнного стану. 29.06.2022 р внесено нові зміни\~постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», згідно з якими з 29.06.2022 діють нові зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Так, п. 3\~постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану»\~(в редакції від 29.06.2022 р) передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. З матеріалів справи вбачається, що позивач з заявою про прийняття спадщини звернувся до нотаріуса тільки 09.04.2024 р, тобто через 2 роки 15 дні після смерті спадкодавця 25.03.2022 року, що є значно більшим 10-місячного терміну, на який посилається позивач. При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо, в тому числі і за відсутності будь-яких доказів з приводу зазначеного. Звертаючись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини сторона позивача зазначає, що [PERSON] з середини липня 2022 року до січня 2024 року перебував у м.Львові, проте доказів на підтвердження об`єктивних обставин, що перешкоджали йому звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини протягом тривалого часу, тобто більше 2 року 15 днів до суду не подано. Відповідно до пункту 3.5. глави 10 частини II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~Наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22.02.2012\~№ 296/5 передбачено можливість спадкоємцем подати до нотаріальної контори письмової заяви про прийняття спадщини за допомогою засобів поштового зв`язку. З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, як необґрунтовані та недоведені. Відповідно до ч. 3\~ст.89 ЦПК України\~суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з ч. 1\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»). Таким чином, враховуючи, що протягом судового розгляду стороною позивача не було надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності поважних причин у позивача [PERSON] та об`єктивних перешкод на подання заяви про прийняття спадщини протягом 2 років 15 днів після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з чим даний позов задоволенню не підлягає. Згідно зі\~статтею 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи, що позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог, судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed