Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

АТ «ТАСКОМБАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 06.04.2023 року між сторонами укладено заяву-договір №19677621_RESTRUCT про надання кредиту готівкою на власні потреби. Відповідно до умов договору позичальнику було надано кредит в розмірі 148428,15 грн. шляхом перерахування на поточний рахунок № [NUMBER] . Строк кредиту 60 місяців. Цільове призначення кредите рефінансування заборгованості в іншій фінансовій установі (споживчі цілі). Позивач виконав взяті на себе зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту належним чином не виконала. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість на загальну суму 170567,33 грн., з яких: 117687,99 грн. заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена), 0,61 грн. заборгованість по процентах (в т.ч. прострочені) та 52878,73 грн. заборгованість по комісії (в т.ч. прострочена), а також судові витрати. Ухвалою суду відкрито провадження за вказаним позовом та справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін. Одночасно роз`яснено відповідачу його право у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Кодимського районного суду Одеської області клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. Відповідачу [PERSON] копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслано за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. На адресу суду повернувся без вручення адресату конверт з надісланими документами. Згідно з положеннями ч.ч.7 та 8 ст.128\~ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За висновками Верховного суду, викладеними у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі? ? № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження? ? № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі? ? № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Таким чином, відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про розгляд справи судом. У встановлений судом строк, не скориставшись своїми процесуальними правами учасника справи, відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно ч.5 ст.279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 06.04.2023 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та відповідачем [PERSON] укладено заяву-договір №19677621_RESTRUCT про надання кредиту на «Врегулювання кредитної заборгованості». Згідно умов договору банк надав відповідачу кредит в розмірі 148428,15 грн. шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] відкритий в АТ «ТАСКОМБАНК», строк кредиту 60 місяців з 06.04.2023 по 06.04.2028), проценти за користування кредитом 0,001%. Згідно п.1.2.8.1. процента ставка фіксована та застосовується на весь строк кредиту. Проценти нараховуються за заявою-договором щоденно на суму залишку заборгованості за кредитом на кінець кожного дня та сплачуються позичальником щомісячно в складі ануїтетних платежів у стоки згідно з умовами кредитного договору. Повернення кредиту та сплата процентів відбувається щомісячно у строки згідно Додатку 1 до заяви-договору (п.1.3. заяви-договору). Комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості, база розрахунку, порядок обчислення та сплати) 2,90%, що складає 4304,42. Сума комісії фіксована, застосовується на весь строк кредиту, нараховується щомісячно, в перший робочий день розрахункового періоду на загальну суму кредиту, сплачується щомісячно протягом строку дії кредиту (п.1.4. заяви-договору). Відповідно до п. 1.10 заяви-договору банк зобов`язується надати Позичальнику споживчий кредит «Врегулювання кредитної заборгованості», а Позичальник (споживач) зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом та інші платежі на умовах, встановлених цією Заявою-договором. Кредит надається на рефінансування заборгованості Позичальника в АТ «ТАСКОМБАНК» в сумі 148428,15 грн., шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника. Згідно з п. 1.11 договору цією Заявою-договором Позичальник доручає Банку проведення дебетового переказу коштів для погашення заборгованості за кредитним договором №2285733482 від 26.11.2021 у сумі 148428,15 грн, з поточного рахунку № [NUMBER] , відкритого в АТ «ТАСКОМБАНК», на рахунок № [NUMBER] в АТ «ТАСКОМБАНК». Згода дебетування рахунку Позичальника (споживача) за цим пунктом Заяви-договору є безвідкличною. Підписуючи вказану заяву-договір відповідач підтвердив, що отримав від банку свій примірник договору №19677621_RESTRUCT. До заяви-договору про надання кредиту позивачем додано паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачем, в якому зазначено суму кредиту 148428,15 грн, строк кредитування 60 місяців, процентну ставку 0,001 % річних, щомісячну комісію за обслуговування кредиту 2,90%; Додаток 1 Графік платежів; розрахунок заборгованості; виписку по особовому рахунку з 06.04.2023 року по 19.12.2024 року. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №19677621_RESTRUCT та виписки з особового рахунку [PERSON] , останній не належним чином виконує свої зобов`язання зі сплати кредиту і станом на 19.12.2024 року має загальну заборгованість за кредитом в розмірі 170567,33 грн., з яких 117687,99 грн. заборгованість по тілу кредиту; 0,61 грн. заборгованість по процентах та 52878,73 грн. заборгованість по комісії. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно положень ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.628, 629 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди ( ч.1ст.638 ЦК України). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу. Згідно ч.1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Оскільки відповідачем підписано заяву-договір №19677621_RESTRUCT про надання кредиту на «Врегулювання кредитної заборгованості», Додаток 1 до заяви-договору та паспорт споживчого кредиту, які містять відомості про розмір кредитного ліміту, розмір встановлених процентів, строк кредитування, порядок погашення заборгованості, то сторонами погоджено істотні умови договору, зокрема розмір кредиту, розмір процентів за користування кредитом, порядок погашення заборгованості, тощо. Як встановлено із наданого позивачем розрахунку заборгованості [PERSON] перед АТ «ТАСКОМБАНК» за заявою-договором №19677621_RESTRUCT від 06.04.2023 року, станом на 19.12.2024 року заборгованість за тілом кредиту складає 117687,99 грн., по процентах 0,61 грн. та по комісії 52878,73 грн. З виписки по рахунку встановлено, що 06.04.2023 року відповідачу на рахунок надійшли кошти за кредитним договором №19677621_RESTRUCT у розмірі 148428,15 грн., та періодично здійснювалось погашення заборгованості. Отже, враховуючи надання позивачем належних доказів щодо отримання відповідачем кредитних коштів, погодження сторонами процентної ставки та не спростування відповідачем наданого розрахунку заборгованості, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу щодо стягнення заборгованості за кредитом та процентами. Щодо вимоги про стягнення заборгованості по комісії суд дійшов наступних висновків. У пункті 1.4 заяви-договору №19677621_RESTRUCT про надання кредиту на «Врегулювання кредитної заборгованості», яка підписана відповідачем, визначено, що розмір комісії за обслуговування кредиту складає 2,90%, що складає 4304,42 грн. щомісяця. Отже умовами, укладеного між сторонами договору передбачена сплата позичальником комісії за обслуговування кредитної заборгованості. 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до частин першої та другої ст. 11 ЗУ «Про споживче Кредитування» (у редакції, чинній на момент укладення договору) після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. Згідно ч. 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.ч. 1 та 2 статті 11, ч. 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, постанові Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справі № 461/2857/20. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». При цьому, як в заяві-договорі №19677621_RESTRUCT про надання кредиту на «Врегулювання кредитної заборгованості» від 06.04.2023 року, так і в паспорті споживчого кредиту не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредитної заборгованості (списання, зарахування кредитної заборгованості, розрахунково-касові операції, надання консультаційних та інформаційних послуг), за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості. Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх із споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення заяви-договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати комісію за обслуговування кредиту є нікчемним відповідно до ч.ч. 1 та 2 статті 11, ч. 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за комісією за обслуговування кредиту в розмірі 52878,73 грн. стягненню не підлягає. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial