Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

11.12.2024 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов [PERSON] до Маріупольської міської ради про надання додаткового строку на прийняття спадщини. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] в місті Маріуполі Донецької області померла мати позивача - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Інших спадкоємців, окрім позивача, у спадкодавця не має. Позивач проживав разом з матір`ю на день смерті, але був зареєстрований за іншою адресою. Через два тижні після смерті матері розпочалася війна, м. Маріуполь опинився в окупації, у квартиру потрапив снаряд, і документи згоріли, у тому числі правовстановлюючі на квартиру та свідоцтво про смерть матері. Перебуваючи в статусі ВПО, позивач займався пошуком житла і коштів для виживання. Окрім того, позивач дізнався, що строки для прийняття спадщини зупинені, тому вважав, що до закінчення війни може не оформлювати спадщину. У 2024 році дізнався, що норми про зупинення строку на прийняття спадщини скасовано, а він є таким, що пропустив строк для прийняття спадщини. Після цього позивач отримав у РАЦСі дублікат свідоцтва про смерть матері і звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сахової М., яка 17.10.2024 року видала йому письмові роз`яснення, у яких зазначила, що з поданих документів вбачається, що строк прийняття ним спадщини пропущено, для заведення спадкової справи необхідно надати нотаріусу рішення про визначення додаткового строку для прийняття спадщини або про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на день смерті. Оскільки зібрати документи на підтвердження спільного проживання з матір`ю на день її смерті неможливо через зазначені вище обставини, позивач звернувся з даним позовом. На підставі викладеного [PERSON] просить визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , тривалістю три місяці з дати набрання рішенням суду законної сили. Ухвалами судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду й відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження, а також витребувано інформацію про наявність чи відсутність спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 21.03.2025 року підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача [PERSON] адвоката Прудникової Н.Г. надійшла заява про розгляд справи в її відсутність, позов підтримала, просила задовольнити. Від представника Маріупольської міської ради Донецької області Бастриги С.М. надійшла заява, у якій просив розгляд справи проводити в його відсутність, вирішити справу за наявними матеріалами, проти задоволення позовних вимог не заперечував. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. У ході судового розгляду встановлено, що до суду звернувся [PERSON] , який зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . [INFO] в м. Маріуполі померла мати позивача [PERSON] , про що 08.02.2022 року Кальміуським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) зроблено відповідний актовий запис № 215. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру, за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Наказу № 309 від 22.12.2022 року «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» з 05.03.2022 року Маріупольський район Донецької області є тимчасово окупованою російською федерацією території України. Згідно з довідкою від 22.10.2024 року № 3240-7002147962 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] звернувся з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сахової М.А. Нотаріус на його заяву надала письмове роз`яснення. У роз`ясненні зазначила, що строк для прийняття спадщини пропущено, довідку про підтвердження місця реєстрації зі спадкодавцем за однією адресою або рішення суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини чи про підтвердження факту спільного проживання зі спадкодавцем на день смерті не надано. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру станом на 17.01.2025 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Відповідно до ст. 1216 ЦК\~України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно до ч.1\~ст. 1222 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У відповідності до\~ст.1223 цього Кодексу\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови у її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1218 цього кодексу до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.ч. 1, 2\~статті 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя\~статті 46 цього Кодексу). Відповідно до положень ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України\~визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Проте Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 64/2022 \~24.02.2022 року на території України 24 введено воєнний стан, який триває станом на дату ухвалення судом даного рішення. Постановою Кабінету Міністрів України № 164 від 28.02.2022 року «Деякі питання\~нотаріату в\~умовах воєнного\~стану» у п. 3 було встановлено, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Постановою Кабінету Міністрів України № 719 від 24.06.2022 року було змінено вищевказаний пункт та встановленого, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження змін до деяких нормативно-правових актів у сфері нотаріату» від 11.03.2022 № 1118/5, що набрав чинності 19.03.2022, були внесені зміни в Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, відповідно до яких перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці. Тобто, за загальним довоєнним правилом строк прийняття спадщини, що становив 6 місяців з дня відкриття спадщини, продовжується на 4 місяці. Оскільки [PERSON] померла [INFO] , шестимісячний строк сплив 06.08.2022 року, а відповідно до зазначених вище положень, продовжено на чотири місяці, тобто строк прийняття спадщини після її смерті сплив 06.12.2022 року. Отже, позивач, звернувшись з заявою про прийняття спадщини у жовтні 2024 року, пропустив строк на її прийняття. Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України у пункті 24\~постанови від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. У постанові Верховного Суду від 14.08.2024 року по справі № 537/3556/22 зроблено висновок, що оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 04.11.2015 року у справі № 6-1486цс15, від 23.08.2017 року у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі № 565/1145/17, від 17.10.2019 року у справі № 766/14595/16, від 30.01.2020 року у справі № 487/2375/18, від 31.01.2020 року у справі № 450/1383/18, від 17.08.2023 року у справі № 626/274/22. Також у постанові Верховного Суду від 14.08.2024 року по справі № 537/3556/22 зауважено щодо нечіткості норм національного законодавства стосовно строку на прийняття спадщини в період дії воєнного стану (Постанова Кабінету Міністрів України № 164 від 28.02.2022 року, якою було зупинено перебіг строку для прийняття спадщини на час дії воєнного стану, Постанова Кабінету Міністрів України № 719 від 24.06.2022 року, якою змінено вказану норму та обмежено можливість зупинення такого строку чотирма місяцями), на обмеження протягом певного часу доступу до державних реєстрів. Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Враховуючи введення в Україні воєнного стану, вимушене переселення позивача у зв`язку з загрозою життю та здоров`ю через збройну агресію рф проти України, окупацією міста, у якому мешкав позивач, нечіткість норм щодо перебігу строку для прийняття спадщини на час дії воєнного стану, суд доходить висновку про наявність правових підстав для визнання причини пропуску [PERSON] строку прийняття спадщини після смерті матері поважною та визначення йому додаткового строку тривалістю три місяці з дня набрання рішенням законної сили для прийняття спадщини, відкритої після смерті [PERSON] . Отже, суд задовольняє позов [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України в разі задоволення позову, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1\~211,20 грн. У письмовій заяві представник [PERSON] просила судові витрати покласти на позивача. Враховуючи викладене. суд дійшов висновку, що судовий збір слід покласти на позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved