Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» звернулося до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.07.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики № 75819158. Відповідно до умов договору відповідачу було надано грошові кошти в розмірі 9550,00 грн., на строк 64 дні, а відповідач зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 1,6 % в день. 21.12.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали Договір факторингу № 2112, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75819158 від 09.07.2021. Також, 31.03.2023 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали Договір факторингу №310323-ФМ, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75819158 від 09.07.2021. Разом з тим, після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідача за вказаним вище Договором позики, [PERSON] не виконала свого обов`язку з повернення коштів в строк, передбачений договором. Станом на день звернення до суду заборгованість відповідача по Договору позики перед позивачем становить 15507,06 грн., яка складається з тіла кредиту в сумі 507575,06 грн. та заборгованості за відсотками в сумі 7932,00 грн. За таких підстав позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість та судові витрати. Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду від 14.02.2025 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено сторонам порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, направлено відповідачу копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами. Представник позивача, належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавав, в прохальній частині позовної заяви просив справу розглядати без участі представника. Відповідач, належним чином повідомлена про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавала, правом подання відзиву на позовну заяву не скористалась. Вказане відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України дає суду підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 09.07.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики (Ануїтет) № 75819158, за умовами якого позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), без забезпечення, на погоджений строк (надалі «Строк Позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути Позику та сплачувати проценти позикодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах, тобто позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів та сплатити плату (Проценти) від суми Позики протягом Строку Позики згідно Графіка платежів, або достроково. Вказаний договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накледенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі (п. 12 Договору). Пунктом 2 Договору сторони погодили умови, позики, порядок і графік повернення позики та сплати процентів, зокрема, сума позики - 9550,00 грн., строк позики 64 днів, процентна ставка (базова) 1,66 % в день (фіксована). Дата надання позики 09.07.2021, дата повернення 10.09.2021, знижена процентна ставка 0,80% в день, процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,7 % за день. Згідно пунктами 5.1, 5.2 Договору, підписанням цього договору позичальник підтвердив, що: ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/\~з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; до моменту підписання вивчив договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі на умовах фінансового кредиту , розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ (далі\~ «Правила»), їх зміст суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі. Відповідно до п. 17 Договору сторони погодили, що інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною договору. Згідно з Довідкою про ідентифікацію клієнт [PERSON] РНОКПП: [NUMBER] , з яким укладено договір №75819158 від 09.07.2021р. ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів". Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): l2m6pATAwP. Відповідно до платіжної інструкції/операція вiд 09.07.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на рахунок [NUMBER] , перераховано кошти у сумі 9550 грн 00 коп. Видача на банківську карту клієнта онлайн-позики підтверджується також листом ТОВ «ФК «Фінекспрес» за вих. № КД-000004942/ТНПП від 20.12.2024, відповідно до якого отримувачем є [PERSON] ЕПЗ номер [NUMBER] . Також, на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів АТ «Універсал Банк» надало інформацію за вих. № БТ/Е-1276 від 10.03.2025 відповідно до якої на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) банком емітовано платіжну картку № [NUMBER] та 09.07.2021 на вказану картку були зараховані грошові кошти в сумі 9550,00 грн. Отже, Договір позики підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором і в ньому містяться відомості про тип кредиту, суму кредиту, строк надання кредиту та спосіб надання кредиту, розмір процентної ставки, порядок користування та повернення кредиту, відповідальність за порушення умов кредитного договору тощо. Таким чином, укладаючи вказаний договір відповідач та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до\~статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За ч. 2\~ст. 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Абзац 2 ч. 2\~ст. 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Тобто, будь-який вид договору, який укладається на підставі\~ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 6 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до ч. 3\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно з ч. 6\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За змістом ч. 8\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З цього слідує, що з урахуванням особливостей договорів, щодо виконання яких виник спір між сторонами, їх укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За таких обставин суд вважає, що кредитний договір був укладений та підписаний в електронній формі, і такі дії сторін узгоджуються з вимогами ст.ст. 6,\~627 ЦК України\~та ст.ст. 11,\~12 Закону України «Про електронну комерцію». Отже, з наданих доказів вбачається, що під час укладення Договору позики № 75819158 від 09.07.2021 сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином укладений між сторонами договір є обов`язковим до виконання. Крім того, наданими доказами підтверджується отримання відповідачем грошових коштів в сумі 9550,00 грн., а відтак і факт укладення кредитного договору. При цьому, відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористалась та не надала суду допустимих доказів, на підтвердження неукладення кредитного договору. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Також, судом встановлено, що 21.12.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено Договір факторингу № 2112, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» права грошової вимоги за Договором позики № 75819158 від 09.07.2021, що укладений між ТОВ «1 Безпечне агентство» та [PERSON] . Факт укладення вказаного договору підтверджується підписаним сторонами Актом прийому-передачі Реєстру Заборгованостей за Договором факторингу № 2112 від 21.12.2021 та Реєстром прав вимог № 4 від 21.12.2021. Як вбачається вказаного Реєстру прав вимог, ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло право грошової вимоги до відповідача за Договором позики № 75819158 від 09.07.2021 загальна сума заборгованості за яким станом на дату передання прав вимоги 21.12.2021 становила 15507,06 грн., з яких 7575,06 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 7932,00 грн. сума заборгованості за відсотками. Також, 31.03.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» укладено Договір факторингу № 310323-ФМ, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступило на користь ТОВ «Фінпром Маркет» права грошової вимоги за Договором позики № 75819158 від 09.07.2021, що укладений між ТОВ «1 Безпечне агентство» та [PERSON] . Факт укладення вказаного договору підтверджується підписаним сторонами Актом прийому-передачі Реєстру Заборгованостей за Договором факторингу № 310323-ФМ від 31.03.2023 та Актом прийому-передачі інформації згідно Реєстру Заборгованості в електронному вигляді за Договором факторингу № 310323-ФМ від 31.03.2023, а також Реєстром Боржників як Додатком № 1 до Договору факторингу № 310323-ФМ. Як вбачається з вказаного Реєстру Боржників, ТОВ «Фінпром Маркет» набуло право грошової вимоги до відповідача за Договором позики №75819158 від 09.07.2021 загальна сума заборгованості за яким станом на дату передання прав вимоги 31.03.2023 становила 15507,06 грн., з яких 7575,06 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 7932,00 грн. сума заборгованості за відсотками. Відповідно до п. 1 ч. ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Отже, суд встановив, що до позивача перейшло право вимоги за вказаним вище Договором позики до боржника [PERSON] . Згідно з розрахунком заборгованості за Договором позики № 75819158\~від 09.07.2021заборгованість відповідача перед позивачем за період з 09.07.2021 по 17.12.2024 становить 15447,50 грн., з яких 5000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 10447,50 грн. сума заборгованості за відсотками. З вказаного розрахунку також вбачається, що 28.07.2021 відповідач частково внесла кошти в рахунок погашення заборгованості, зокрема, 1974,94 грн. тіла кредиту та 126,40 грн. Щодо суми заборгованості по вказаному вище Договору позики, то слід зазначити наступне. Судом встановлено, що кредит надавався відповідачу строком на 64 днів, а саме з 09.07.2021 по 10.09.2021. Разом з\~тим,\~з наданого\~до суду\~розрахунку заборгованості\~вбачається,\~що проценти\~за користування\~кредитом нараховані\~позивачем у\~період з\~09.07.2021\~по 04.10.2021, тобто включаючи період в межах строку кредитування, а також після закінчення такого строку. При цьому, Розділом 7 Правил надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною Договору позики, визначено порядок продовження строку користування позикою. Зокрема, передбачено, що позичальник має право продовжити строк користування позикою (далі Пролонгація). За подовження строку користування позикою, позичальник сплачує товариству проценти на умовах, обраних позичальником для здійснення певного виду пролонгації. Умови пролонгації вказуються в Особистому кабінеті позичальника на сайті. Позичальник має право подовжити строк користування позикою необмежену кількість разів. При кожному подовженні строку користування позикою, змінюється кінцева дата строку позики та кінцева дата строку (терміну) дії Договору позики на відповідну кількість календарних днів. Після кожного оформлення пролонгації, на електронну адресу позичальника, яку позичальник зазначив як контактну при реєстрації на сайті, товариство відправляє повідомлення з інформацією про оформлену позичальником пролонгацію. Таке повідомлення містить інформацію, зокрема, щодо нового строку позики, кінцевої дати строку позики, розміру заборгованості до повернення позичальником. Разом з тим, доказів на підтвердження вчинення дій щодо пролонгації строку дії кредитного договору, які передбачені Правилами, позивачем не надано. При цьому, нарахування відсотків за межами строку кредитування, не допускається, оскільки після спливу строку кредитування кредитор позбавлений права нараховувати відсотки, передбачені кредитним договором, якщо інше не передбачено самим кредитним договором. Однак, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів (стаття 1048 ЦК України). Такий висновок щодо стягнення процентів за межами строку кредитування узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 та від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц, та усталеній практиці Верховного Суду, зокрема в постановах від 23 жовтня 2019 року в справі № 456/1747/15-ц, від 09 вересня 2020 року в справі №752/12685/15-ц. Крім того, у постанові від 23 травня 2018 року по справі №910/1238/17 Великою Палатою Верховного Суду чітко розмежовано поняття "проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами" та "проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами", причому останні проценти кваліфіковано саме в якості плати боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання, врегульованої частиною 2\~статті 625 ЦК України. Отже, правова позиція Великої Палати Верховного Суду полягає у тому, що відповідно до частини 2 статті 625\~ЦК\~України кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2\~статті 1050 ЦК України. Пунктом з п. 6.5 Правил передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/ несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. Також, пунктом 2 Договору позики, який підписано відповідачем, визначено, що розмір процентної ставки за понадстрокове користування позикою становить 2,7 % в день. Враховуючи наведене\~вище,\~сторони договору\~встановили відповідальність\~за неправомірне\~користування боржником\~грошовими коштами\~як наслідок\~прострочення боржником\~виконання грошового\~зобов`язання,\~а тому\~товариство не\~позбавляється права на отримання належних йому процентів за неправомірне користування кредитом, які можуть бути стягнуті позикодавцем й після спливу визначеного договором строку позики, оскільки ці проценти охоплюються диспозицією норми частини 2 статті 625 ЦК України. Вказане вище, дає можливість дійти висновку про те, що нарахування відсотків після закінчення строку користування позикою за неправомірне користування коштами та їх розмір визначено сторонами договору. При цьому з вказаного вище розрахунку заборгованості вбачається, що відсотки за понадстрокове користування позикою нараховані відповідачу починаючи з 11.09.2021 по 04.10.2021 в тому ж розмірі, що й відсотки за користування позикою протягом строку позики, тобто в розмірі 1,60 % в день. У даному випадку варто зазначити, що кредитодавцем нараховано відсотки за понадстрокове користування позикою у меншому розмірі, ніж сторони обумовили у договорі, що безумовно не порушує права позичальника. Отже, суд встановив, що відповідачу [PERSON] на підставі Договору позики було надано кредит в розмірі 9550,00 грн., строком користування кредитом на 64 днів, зі сплатою процентів за користування позикою у розмірі 1,6 % в день за базовою процентною ставкою, з остаточним днем повернення кредиту згідно договору та визначенням відповідальності за понадстрокове користування позикою у вигляді стягнення відсотків за ставкою 2,7 % в день, але відповідач взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та процентів не виконує в повному обсязі, чим істотно порушує умови укладеного договору. Враховуючи викладене вище, суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved