Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

в позові вказано, що між ТОВ «Корида-Транс» та АТ «СК «Країна» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/218690035, забезпечений тз Hyundai H100, реєстраційний № [NUMBER] . 14.04.2024 року відбулась ДТП за участю транспортного засобу Hyundai H100, реєстраційний № [NUMBER] під керуванням [PERSON] у стані алкогольного сп`яніння та транспортного засобу Mercedes-Benz, р.н. [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Івано-Франківського міського суду від 17.06.2024 року у справі 344/7920/24 відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно до постанови Івано-Франківського міського суду від 28.05.2024 року у справі 344/7410/24 відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 та ч.2 ст.130 КУпАП. З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся страхувальник та надав всі необхідні документи. На підставі заяви та надання потерпілою стороною документів було складено страхові акти. На підставі страхового акту АТ «СК «Країна» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 35\~800 грн. Оскільки відповідно до постанови суду відповідач керував транспортним засобом Hyundai H100, реєстраційний № [NUMBER] в стані алкогольного сп`яніння та без права керування даним транспортним засобом, то у АТ СК «КРАЇНА» виникло право відшкодування шкоди в порядку регресу. Представник позивача, згідно вимог позовної заяви просив про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримував в повному обсязі, щодо заочного розгляду не заперечував. Відповідач повідомлявся судом про відкриття провадження, про порядок і умови реалізації сторонами їх процесуальних прав і обов`язків та про дати судових засідань у встановлений законом спосіб. Відповідач не подав суду відзиву на позов чи його заперечення. Крім того, повідомлення відповідача було здійснено на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» на веб-сайті Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області. Так в рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (Заява № 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). Оскільки відповідача повідомлено про судовий розгляд у спосіб, що визначений законом, тому правові наслідки за його відсутність в судовому засіданні, невиконання ним процесуальних обов`язків процесуальним законом повністю покладено на відповідача. Відповідно до п.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Судом встановлено наступні обставини. Між ТОВ «Корида-Транс» та АТ «СК «Країна» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/218690035, забезпечений тз Hyundai H100, реєстраційний № [NUMBER] . 14.04.2024 року відбулась ДТП за участю транспортного засобу Hyundai H100, реєстраційний № [NUMBER] під керуванням [PERSON] у стані алкогольного сп`яніння та транспортного засобу Mercedes-Benz, р.н. [NUMBER] , що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №419294. Постановою Івано-Франківського міського суду від 28.05.2024 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 КУпАП та накладено стягнення. Постановою Івано-Франківського міського суду від 17.06.2024 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. 17.04.2024 року складено повідомлення про ДТП. [PERSON] звернувся до АТ «СК «Країна» з заявою про виплату страхового відшкодування від 24.04.2024 року №5095/24. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , [PERSON] є власником транспортного засобу Mercedes-Benz, р.н. [NUMBER] . 18.04.2024 року складено протокол огляду транспортного засобу. Здійснено ремонтну калькуляцію, сума ремонту автомобіля становить 35\~800 грн. Позивачем складено страховий акт №06-116/74009/3.2.29, відповідно до якого розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті становить 35\~800 грн. Позивачем здійснено оплату на рахунок [PERSON] в розмірі 35\~800 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №15187 від 30.04.2024 року. Н адресу відповідача направлено претензію про відшкодування шкоди від 16.07.2024 року. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Згідно ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст.16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.22 Закону України ,,Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України «Про страхування» Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводяться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, що складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, визначеній страховиком. Згідно ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст.38 Закону України ,,Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: 38.1.1. до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. В ч.1 ст.12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч.2 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. В ч.3 ст12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже обов`язок надання суду доказів на спростування позову процесуальним законом покладено безпосередньо на відповідача. В ч.2 ст.13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ч.5 ст.81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В ч.7 ст.81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Отже суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов`язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов`язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору. Таким чином саме на відповідача на підставі принципу змагальності цивільних процесуальних відносин покладено обов`язок на спростування доводів позивача щодо порушення його прав. Однак відповідач не подав суду будь-якого заперечення правових підстав позову. Враховуючи вину відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди у стані алкогольного сп`яніння, яка вже встановлена рішенням суду, з нього на користь позивача належить стягнути суму, сплачену на рахунок потерпілого в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 35 800 грн. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також належить стягнути судовий збір в розмірі 3028, 00 грн., сплата якого підтверджується платіжною інструкцією №22051. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. В ч. 5 ст. 268 ЦПК України вказано, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: approved