Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

І. Позиції учасників справи Аргументи позивача 28 січня 2025 року до суду засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява [PERSON] , подана 22 січня 2025 року, до [PERSON] , Святошинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Святошинський ДРАЦС), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання батьківства. Позов обґрунтований тим, що: - у 2013 році [PERSON] і [PERSON] перебували у стосунках; надалі ці стосунки не склалися і припинилися; - 07 лютого 2014 року [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб; після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « [PERSON] »; - [INFO] у цьому шлюбі народилася дочка, [PERSON] ; батьками дитини записані [PERSON] і [PERSON] ; - через деякий час шлюб між [PERSON] і [PERSON] був розірваний; - надалі [PERSON] і [PERSON] поновили стосунки; 15 грудня 2019 року між ними був зареєстрований шлюб; - попри те, що малолітня [PERSON] була народжена в шлюбі з [PERSON] , біологічним батьком дитини є [PERSON] . З огляду на викладене, позивач просив визнати його батьком [PERSON] , виключити з актового запису про народження дитини відомості про [PERSON] як батька дитини, зазначити батьком дитини [PERSON] . У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Додатково повідомив, що познайомився з [PERSON] у 2012 році, незабаром вони почали жити разом. Через деякий час вони посварилися і припинили сімейні стосунки, проте продовжували періодично бачитися. Під час зустрічей мали статеві контакти. Наприкінці 2014 року вони поновили стосунки, згодо почали проживати однією сім`єю. У 2018 році у них народився син, у 2019 році вони зареєстрували шлюб. Після народження сина почав помічати зовнішню схожість між собою та малолітньою дочкою. Для підтвердження батьківства зробив ДНК-тест, який показав, що саме він є батьком [PERSON] з вірогідністю 99,99%. Позиція [PERSON] [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином шляхом, у тому числі через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України (а.с. 62). Відзив на позовну заяву [PERSON] не подав. Позиція Святошинського ДРАЦС Представник Святошинського ДРАЦС у судове засідання не з`явився. 04 квітня 2025 року до суду засобами поштового зв`язку надійшла заява, підписана начальником Святошинського ДРАЦС Інною Старою, подана 30.03.2025, в якій вона просила розглядати справи без участі представника Святошинського ДРАЦС, ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Позиція [PERSON] У судовому засіданні [PERSON] позов підтримала, посилаючись на обставини, зазначені в ньому, просила його задовольнити. Позиція Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації Представник Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явився. 25 квітня 2025 року на електронну пошту суду надійшла заява, підписана заступником начальника Служби Іриною Лєтніковою, в якій вона просила розглядати справи без участі представника Служби, ухвалити рішення з урахуванням найкращих інтересів дитини. ІІ. Процесуальні дії суду 03 лютого 2025 року суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху з підстав недоплати позивачем судового збору. 19 лютого 2025 року суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, в якій визначив проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 31 березня 2025 року. На підставі заяви позивача, з метою подання додаткових доказів у справі, підготовче засідання, призначене на 31 березня 2025 року, суд відклав на 16 квітня 2025 року. 16 квітня 2025 року суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження і призначення справи до судового розгляду по суті на 08 травня 2025 року. ІІІ. Обставини, які встановив суд 07 лютого 2014 року [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старосинявського районного управління юстиції у Хмельницькій області 07.02.2014, актовий запис № 2; прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві 14.02.2014, актовий запис № 472, батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] і [PERSON] (а.с. 7). 15 грудня 2019 року [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 15.12.2019, актовий запис № 2571; прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до висновку про біологічне батьківство, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Генкод діагностик» 26.06.2024 за № MGU 0673, імовірність батьківства [PERSON] щодо [PERSON] становить 99,9999991148 % (а.с. 8). Згідно з характеристикою [PERSON] , складеною Спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів № 57 з поглибленим вивченням англійської мови Шевченківського району м. Києва 20.01.2025 за № 1-11/17, [PERSON] , [INFO] , навчається у школі з 4 класу. Опікою та навчанням дитини займаються мати, [PERSON] , та [PERSON] , які приділяють належну увагу вихованню дитини, супроводжують її до шкоди, своєчасно забирають зі школи, цікавляться навчанням і розвитком, відвідують батьківські збори, беруть активну участь в житті класу (а.с. 48-49). Згідно з довідкою, виданою Початковим спеціалізованим мистецьким навчальним закладом «Київська дитяча музична школа № 32» 23.01.2024 за № 38, [PERSON] відвідує школу з вересня 2023 року. Опікою та розвитком дитини займаються [PERSON] (мати) та [PERSON] (батько) [PERSON] , які своєчасно оплачують заняття, відвідують концерти (а.с. 50). Допитана як свідок у судовому засіданні за її згодою, [PERSON] , пояснила, що познайомилася з позивачем у 2012 році. У 2013 році вони посварилися, проте продовжували періодично бачитися. У цей час мали інтимні стосунки. Надалі їх стосунки припинилися і вона вийшла заміж за [PERSON] , народила дочку. Батьком дочки вважала [PERSON] . Стосунки з [PERSON] не склалися, що призвело до розірвання шлюбу. З 2016 року сімейні стосунки між нею і позивачем поновилися, відтоді вони разом. У 2018 році у них народився син, у 2019 році вони зареєстрували шлюб. З огляду на результат ДНК-тесту не має сумнівів у тому, що позивач є батьком [PERSON] . ІV. Мотиви суду Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Аналогічна за змістом норма наведена у частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч. 1 ст. 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Способами захисту сімейних прав та інтересів є, зокрема, встановлення правовідношення (пункт перший частини другої статті 18 СК України). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, що ратифікована постановою Верховної Ради УРСР 27.02.1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-III від 26.04.2001 забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. Стаття 7 Конвенції визначає, що дитина має право на ім`я і набуття громадянства, а також право знати своїх батьків і право на їх піклування. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Згідно зі статтею 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Ніяких моральних та правових обмежень будь-які діти не знають. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державними органами реєстрації актів цивільного стану в установленому законом порядку. Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (частина перша статті 126 СК України). Згідно із частиною третьою статті 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України (частина друга статті 128 СК України). Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Системне тлумачення наведених норм свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Тобто, встановлення батьківства на підставі ч. 2 ст. 128, ч. 1 ст. 129 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц Верховний Суд зазначив, що: «доказами у справі про визнання батьківства можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: partial