Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

У жовтні 2024 року представник позивача [PERSON] адвокат Іосипова О.О. звернулась до Підволочиського районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в зареєстрованому шлюбі сторони перебувають з 156 серпня 2024 року. Представник позивача вказує, що сторони вже тривалий час проживають окремо, не ведуть спільне господарство, та фактично припинили шлюбні відносини, від шлюбу сторони дітей, не мають, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Враховуючи вищенаведене, просить шлюб розірвати. Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 06 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за вказаним позовом. Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 20 грудня 2024 року, за клопотанням відповідача, було надано сторонам строк для примирення терміном 1 місяць до 20 січня 2025 року та зупинено провадження у справі. Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 21 січня 2025 року було відновлено провадження у даній цивільній справі. Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 20 грудня 2024 року, за клопотанням позивача, було надано сторонам строк для примирення терміном 2 місяці до 22 березня 2025 року та зупинено провадження у справі. Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 25 березня 2025 року було відновлено провадження у даній цивільній справі. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, представник позивача подала до суду заяву, згідно якої просила справу розглянути за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, вказав, що позов визнає. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 15 серпня 2024 року Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 15 серпня 2024 року, про що 15 серпня 2024 року складено відповідний актовий запис за №1115, місце державної реєстрації: Соборний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка [PERSON] , дружини - [PERSON] . Відповідно до ч.1ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст.104,105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що проголошена Конституцією України (254к/96-ВР) охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що подружні відносини між сторонами не склались, вони проживають окремо, шлюбні відносини між ними припинено. Позивач підтримала заявлені позовні вимоги, про що свідчить заява її представниці, відповідач заявлені позовні вимоги визнав повністю, про що свідчить його заява. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Позовні вимоги про поділ майна подружжя у даній справі сторони не заявляли. З врахуванням вимог ст.ст.24,55,56 СК України, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивачем чи її представником не було заявлено вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат зі сплати судового збору, тому судом не вирішується питання про розподіл судових витрат. На підставі ст.ст.24,56,110,112,113 СК України,

Outcome: approved