Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору дарування дійсним та визнання права власності на нерухоме майно. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 14.08.2008 відповідач на безоплатній основі подарував їй квартиру [ADDRESS] . Після цього, 16.09.2008 року рішенням постійно діючого третейського суду при Полтавській товарній біржі у справі №5/139, визнано дійсним укладений у письмовій формі договір дарування нерухомого майна від 14.08.2008 року та право власності позивача на вказане майно за позовом [PERSON] до [PERSON] 02.12.2008 на підставі ухвали Октябрського районного суду м. Полтави було видано виконавчий лист, яким зобов`язано Миргородське підприємство технічної інвентаризації та експертиз «Інвентаризатор» зареєструвати за [PERSON] право власності на нерухоме майно, а саме на вище вказану квартиру, після чого 15.01.2009 їй було видано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21559617. При зверненні до нотаріуса з приводу продажу даної квартири, їй було відмовлено, оскільки договір дарування не був посвідчений нотаріально. У судове засідання позивач не з`явилася, надавши суду письмові заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Постійно діючого третейського суду при Полтавській Товарній біржі від 16.09.2008 у справі №5/139 визнано дійсним укладений в письмовій формі між громадянином України [PERSON] з однієї сторони та громадянкою України [PERSON] з другої сторони, договір дарування нерухомого майна від 14.08.2008 року. Визнано за [PERSON] право власності на нерухоме майно квартиру [ADDRESS] та складає: 1 коридор пл. 5,6 кв.м., 2 кухня пл. 5,9 кв.м., 3 санвузол пл. 2,5 кв. м., 4 кладова пл. 1,1 кв.м., 5 житлова кімната пл. 14,0 кв.м., житловою площею 14,0 кв.м., загальною площею 29,1 кв.м., сарай у підвалі. На підставі ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 02.12.2008 року [PERSON] видано виконавчий лист, яким зобов`язано Миргородське підприємство технічної інвентаризації та експертиз «Інвентаризатор» зареєструвати за [PERSON] право власності на нерухоме майно, а саме на квартиру [ADDRESS] . 15 січня 2009 року Миргородським підприємством технічної інвентаризації та експертиз «Інвентаризатор» зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] . Технічна інвентаризація квартири [ADDRESS] проведена 22.01.2025 року, що підтверджується технічним паспортом, виготовленим УП «Контур» на замовлення [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 12.11.2011 року, в зв`язку з чим вона своє прізвище [PERSON] змінила на прізвище чоловіка [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Така дія повинна бути правомірною, а її неправомірність є підставою для визнання правочину недійсним. Згідно ч.1, 4 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ч.1,3 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Правочини на виконання договору, укладеного в письмовій формі, можуть за домовленістю сторін вчинятися усно, якщо це не суперечить договору або закону. Частиною 2 ст. 220 ЦК України передбачено, якщо сторонни домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилялася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України «Про третейські суди» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) сторонни, які ередали спір на вирішення третейського суду, були зобов`язані добровільно виконати рішення третейського суду, без будь-яких зволікань чи застережень. У випадку державної реєстрації прав власності на нерухоме майно на підставі рішення третейського суду, таке рішення третейського суду не могло бути виконане лише сторонами спору, а потребувало здійснення певних дій органу державної реєстрації прав. Відповідно до ч.3 ст. 55 Закону України «Про третейські суди» виконання рішень третейського суду, якщо воно потребувало вчинення дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування та їх службовими особами, здійснювалось за умови видачі компетентним судом виконавчого документа. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правовчинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч.2 ст. 220 ЦК України (в чинній редакції) , якщо сторонни домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвдчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторонни в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Таким чином, оскільки договір між сторонами було укладено добровільно та виконано всі умови, які були необхідні, то суд приходить до висновку, що позов є таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved