Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Обґрунтовуючи вимоги даного позову, позивач вказує на те, що 19.03.2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено кредитний договір №100847402, відповідно до умов якого видано кредит у сумі 10000 грн. 29.08.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та позивачем було укладено Договір відступлення прав вимоги №104-МЛ/Т, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №100847402 перейшло до позивача. Відповідач не виконав свої кредитні зобов`язання належним чином. Таким чином, станом на 29.08.2023 заборгованість відповідача за кредитним договором № 100847402 від 19.03.2023 становить 19342,10 грн., з яких: 5400,00 грн. заборгованість за кредитом; 13942,10 грн. заборгованість за відсотками. У зв`язку з цим позивач просить суд задовольнити даний позов та стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 100847402 від 19.03.2023 у розмірі 19342,10 грн., а також сплачений позивачем судовий збір. Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 27.03.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач надав до суду клопотання про розгляд справи без участі його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції за адресою проживання та розміщенням оголошення на сайті судової влади. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Отже, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 19.03.2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено кредитний договір №100847402, шляхом підписання відповідачем аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора Анкети-заяви на кредит №100847402, Договору про споживчий кредит №100847402 з додатками (а.с.13-17), відповідно до умов якого видано кредит у сумі 10000 грн. Строк дії договору становить 105 днів. Виконання позивачем свого зобов`язання підтверджується платіжним дорученням №61320001 від 19.03.2023 (а.с.17), відповідно до якого на картковий рахунок [PERSON] були перераховані кошти у розмірі 10000 грн. Згідно з Відомістю про щоденні нарахування та погашення та Випискою з особового рахунка за Кредитним договором №100847402 від 19.03.2023, станом на 28.01.2025 заборгованість відповідача становить 19342,10 грн., з яких: 5400,00 грн. заборгованість за кредитом; 13942,10 грн. заборгованість за відсотками. Судом встановлено, що 29.08.2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №104-МЛ/Т (а.с.18-21), відповідно до якого право вимоги за договором №100847402 від 19.03.2023 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» направлялася письмова вимога (повідомлення) до [PERSON] (а.с.21), якою позивач вимагав виконати зобов`язання за кредитним договором, а саме негайно погасити заборгованість по кредитному договору в загальному розмірі 19342,10 грн. Відповідач на вимоги ніяк не відреагував. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК). Підставою даного позову є невиконання кредитних зобов`язань відповідачкою, що пов`язані із отриманням ним кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку. За змістом статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Суд вважає, що позивачем доведено на підставі наданих належних доказів, що відповідачу були надані кредитні кошти, якими він користувався, однак допустив неналежне виконання своїх обов`язків щодо повернення кредиту та сплати комісії, внаслідок чого утворилась заборгованість. За вказаних обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок з повернення заборгованості. Також, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати, понесені ним при поданні позовної заяви до суду.

Outcome: approved