Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 31.05.2021 року, актовий запис № 796. Спадкоємцем за законом першої черги є син [PERSON] - [PERSON] . До спадкової маси, після смерті [PERSON] , увійшло нерухоме майно, яке мати позивача прийняла після смерті свого батька [PERSON] , померлого [INFO] , але не оформила право власності за життя: - 63/100 частини житлового будинку [ADDRESS] , - 63/100 частини земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 2322188800:07:002:1003. Проте у позивача відсутні правовстановлюючі документи на вказану ділянку. Після їх отримання або отримання відповідних документів для підтвердження законності права на спадкування на неї, позивачем будуть збільшені позовні вимоги. 03.06.2021 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Свинаренко О.В., заведена Спадкова справа № 16/2021 після смерті [PERSON] , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 03.06.2021 року № 65019694 Приватний нотаріус Свинаренко О.В. припинила свою нотаріальну діяльність та виїхала за межі України, Спадкова справа № 16/2021 після смерті [PERSON] була передана до Державного архіву Запорізької області. З метою завершення питання щодо оформлення спадщини позивач [PERSON] , в особі свого представника [PERSON] , звернувся до приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Касапської Н.О., якій було передано з Державного архіву Запорізької області вказану Спадкову справу до провадження. 24.09.2024 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Касапською Н.О. винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки не надані в повному обсязі правовстановлюючі документи на нерухоме майно у зв`язку з їх відсутністю В березні 1962 року розпочато будівництво житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Будівництво будинку завершено у 1963 році, що підтверджується актом приймання індивідуального домоволодіння. Відповідно до рішення виконкому Верхньо-Хортицької райради депутатів трудящих № 61 від 31.07.1964 року виконком вирішив оформити право власності за [PERSON] на домоволодіння, розташоване по [ADDRESS] та видати йому свідоцтво про право власності. Відповідно до договору дарування від 15.11.1995 року, посвідчений державним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори Кікоть А.Г., зареєстрований в реєстрі за № 2-1073, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар 37/100 частин житлового будинку [ADDRESS] . У власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності від 04.08.1964 року перебувало 63/100 частин домоволодіння. Інші 37/100 частини [PERSON] подарував [PERSON] на підставі договору дарування Другої Запорізької державної нотаріальної контори від 15.11.1995 року за № 2-1073. Висновком про реєстрацію домоволодіння від 12.12.1964 року домоволодіння по [ADDRESS] належить на праві особистої власності [PERSON] , що встановлюється з наданих документів. На основі параграфу 3 інструкції від 29.07.1959 року вказане домоволодіння підлягає реєстрації на праві особистої власності за [PERSON] . Крім того, [PERSON] за життя набув власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2322188800:07:002:1003, площею 0,15 га, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗП №010298 від 09.06.1997 року. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції від 15.12.2012 року, актовий запис № 7050. [PERSON] був батьком спадкодавиці [PERSON] . Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.05.1967 року, свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 14.11.1987 року, свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 13.02.1992 року, довідкою відділу реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Запоріжжя від 01.04.2004 року № 125/01.71 та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 31.10.2000 року. Після смерті [PERSON] спадкодавець [PERSON] прийняла спадщину на 63/100 частини житлового будинку [ADDRESS] та земельну ділянку під будинком, проте за життя не оформила право власності за відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадщину. У зв`язку із викладеними обставинами позивач просить суд позов задовольнити та визнати за ним право власності в порядку спадкування. Представник відповідача подав заяву про проведення судового розгляду без його участі та вирішення спору на розсуд суду. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі Ухвалою суду від 13.12.2024 року відкрито загальне провадження у справі, витребувано у приватного нотаріуса Касапської Н.О. копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , призначене підготовче судове засідання, яке неодноразово відкладалось за клопотанням представника позивача у зв`язку із необхідністю подання додаткових доказів. 17 березня 2025 року представником позивача подана уточнена позовна заява в частині зміни предмету позову, яка прийнята судом до розгляду. Ухвалою суду від 11.04.2025 року закрито підготовче судове засідання, справа призначена до розгляду по суті на 12.05.2025 року. Від сторін надійшли відповідні заяви про розгляд справи по суті без їхньої участі. ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Дніпро) від 31.05.2021 року, актовий запис № 796. Після смерті [PERSON] , увійшло нерухоме майно: - \~ \~ \~ \~63/100 частини житлового будинку [ADDRESS] . - 63/100 частини земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 2322188800:07:002:1003. Вказане майно [PERSON] успадкувала за заповітом від 02.12.1996 року після смерті свого батька [PERSON] , померлого [INFO] , але не оформила право власності за життя. Спадкоємцем [PERSON] є її син [PERSON] . Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 14.11.1987 року, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.01.1989 року, свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 13.02.1992 року, довідкою відділу реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Запоріжжя від 01.04.2004 року № 125/01.71 та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 31.10.2000 року. 03.06.2021 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Свинаренко О.В., заведена Спадкова справа № 16/2021 після смерті [PERSON] , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 03.06.2021 року № 65019694 Приватний нотаріус Свинаренко О.В. припинила свою нотаріальну діяльність та виїхала за межі України, Спадкова справа № 16/2021 після смерті [PERSON] була передана до Державного архіву Запорізької області. З метою завершення питання щодо оформлення спадщини позивач [PERSON] , в особі свого представника [PERSON] , звернувся до приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Касапської Н.О., якій було передано з Державного архіву Запорізької області вказану Спадкову справу до провадження. 24.09.2024 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Касапською Н.О. винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки не надані в повному обсязі правовстановлюючі документи на нерухоме майно у зв`язку з їх відсутністю. [PERSON] за життя набув право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право приватної власності на будівлі від 04.08.1964 року, яке видано виконавчим комітетом В-Хортицької селищної ради депутатів трудящих, та на земельну ділянку з кадастровим номером 2322188800:07:002:1003, площею 0,15 га, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗП №010298 від 09.06.1997 року. Відповідно до договору дарування від 15.11.1995 року, посвідчений державним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори Кікоть А.Г., зареєстрований в реєстрі за № 2-1073, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар 37/100 частин житлового будинку [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції від 15.12.2012 року, актовий запис № 7050. [PERSON] був батьком [PERSON] . Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.05.1967 року, свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 14.11.1987 року, свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 13.02.1992 року, довідкою відділу реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Запоріжжя від 01.04.2004 року № 125/01.71 та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 31.10.2000 року. [PERSON] 31.05.2012 року до Другої Запорізької державної нотаріальної контори подано заяву про вступ у спадщину після смерті [PERSON] , заведена спадкова справа №188/2013. За життя [PERSON] не отримала свідоцтва про право на спадщину. ІV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною першою статті 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Згідно статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. В судовому порядку право власності на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини (рішення від 24.01.2017 у справі № 638/6703/16-ц). Статтею 331 ЦК України закріплено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Особливість режиму нерухомого майна визначається тим, що права на нього та правочини щодо нього підлягають державній реєстрації. У разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації прав власності необхідно з`ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, і державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, і право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна. За умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності. Ураховуючи наведене, аналізуючи у сукупності зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, не зачіпають прав та законних інтересів третіх осіб, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved