Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що [PERSON] з 2001 року є власником нерухомого майна - складу № 2,_площею 128,39 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 1 Договору цей склад розташований на земельній ділянці розміром 332 кв.м (земля вказана по фактичному користуванню). Рішенням Верхньодніпровської міської ради від 14.01.2002 № 273-19-23 «Про надання в оренду земельної ділянки по [ADDRESS] [PERSON] » зобов`язано Відповідача використовувати земельну ділянку за її призначенням, оформити договір оренди терміном на 10 років, передбачити орендну плату в розмірі земельного податку. 12.05.2003 р. між Верхньодніпровською міською радою та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки. Предметом Договору оренди визначена земельна ділянка, загальною площею 0,0332 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 2.2. Договору оренди, термін його дії становить 10 років, починаючи з дати його реєстрації. Згідно розділу 4 Договору оренди підставою припинення договору є закінчення його строку. Верхньодніпровська міська рада, розглянувши заяву гр. [PERSON] від 16.04.2013 № Х-191 про продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] для обслуговування складського приміщення прийняла рішення від 16.04.2013 № 534-26/VI, яким поновлено договір оренди земельної ділянки, зареєстрованого в книзі записів державної реєстрації за № 18 від 12.05.2003 р. строком на 10 років. 12 травня 2013 між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до Договору оренди земельної ділянки від 12.05.2003 р. № 18, якою внесено зміни у п. 2.2. Договору оренди, а саме, що договір укладається строком на десять років, починаючи з дати підписання додаткової угоди. Таким чином, останній день дії Договору оренди припадає на 12.05.2023 р. Однак, Відповідачем не було спрямовано відповідної заяви до Верхньодніпровської міської ради з приводу поновлення договору оренди. Отже, починаючи з 13.05.2023 р. [PERSON] використовує земельну ділянку без правової підстави, а саме договору оренди та відповідно не сплачує плату за землю. 21.02.2019 р. Верхньодніпровською міською радою було прийнято рішення № 247\-12/VIII, яким [PERSON] надано дозвіл на підготовку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка використовується для обслуговування приміщення складу за адресою: [ADDRESS] . У лютому 2024 року за замовленням [PERSON] ТОВ «Експерт-Груп» було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та присвоєно земельній ділянці площею 0,0338 га, по [ADDRESS] кадастровий номер 1221010100:30:003:0021, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5300379942024, сформованого 11.04.2024 . Згідно Витягу з державного реєстру речових прав від 01.08.2024 № 389214183 власником земельної ділянки площею 0,0338 га з кадастровим номером 1221010100:30:003:0021 є Верхньодніпровська міська рада. Протягом всього періоду договірних відносин між учасниками справи з приводу оренди земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , вона мала площу 0,0332 га (332 кв.м), що підтверджується відомостями договору купівлі - продажу від 01.08.2001 р. та договором оренди землі від 12.05.2003 р. З 11.04.2024 р. вищезазначена земельна ділянка має площу 0,338 га (338 кв.м.), що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованого 18.07.2024 р. № НВ - 0001722152024. Всього сума безпідставно збережених громадянином [PERSON] коштів за бездоговірне та безоплатне користування земельною ділянкою Верхньодніпровської міської територіальної громади, в особі Верхньодніпровської міської ради, кадастровий номер 1221010100:30:003:0021, вид цільового призначення - 03.07 «Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі» за період з 13.05.2023 по 31.12.2024 р. становить 4 248,48 грн., що підтверджується розрахунком збитків (несплаченої орендної плати) у вигляді неодержаних доходів за земельну ділянку площею 0,0338 га. Позивач просить суд стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти та судові витрати. Провадження у справі відкрито 26.02.2025. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, просить відмовити у задоволенні позову. У відзиві зазначив, що 12.05.2003 року ним та позивачем було укладено договір оренди земельної ділянки. В оренду була передана земельна ділянка, загальною площею 0,0332 га. З 2017-2018 років ТОВ «БУДПРОЕКТЦЕНТР» перешкоджало вільному та безоплатному проїзду відповідача до свого нежитлового приміщення, в зв`язку з чим, в травні 2024 року відповідач подав позов до Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області, ТОВ «БУДПРОЕКТЦЕНТР» про визнання незаконними, протиправними та скасування рішень, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, який наразі розглядається в межах справи №173/2038/24. У лютому 2024 року за замовленням відповідача було виготовлено Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та присвоєно земельній ділянці площею 0,0338 га, по [ADDRESS] кадастровий номер 1221010100:30:003:0021. Як вбачається із цього Витягу з ДЗК, земельна ділянка з кадастровим номером 1221010100:30:003:0021 була зареєстрована в ДЗК 11.04.2024. Позивач разом із позовною заявою для підтвердження своїх вимог не надав жодного передбаченого чинним законодавством України та судовою практикою документа, який би обґрунтовував розмір НГО, зазначений в розрахунках нібито завданих Позивачу Відповідачем збитків за період з 13.05.2023 по 11.04.2024. Земельна ділянка була сформована та зареєстрована в ДЗК як об`єкт цивільних прав лише 11.04.2024. Вважає, що земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї. Протягом 2023-2024 років відповідач вчиняв всі залежні від нього дії для оформлення оренди земельної ділянки з кадастровим номером 1221010100:30:003:0021 площею 0,0338 га, за адресою: [ADDRESS] , зокрема неодноразово звертався до міської ради з заявою про прийняття рішення щодо зміни цільового призначення земельної ділянки. Натомість Верхньодніпровська міська рада протягом вказаного періоду всіляко перешкоджала відповідачу в оформленні права оренди вказаної земельної ділянки з кадастровим номером 1221010100:30:003:0021. Вважає, що через неправомірні дії міської ради не повинен нести негативні наслідки у вигляді стягнення із нього начебто безпідставно збережених ним коштів у вигляді орендної плати за користування вказаною земельною ділянкою. Просить стягнути понесені ним витрати, пов`язані з правничою допомогою. Представником позивача надана уточнена позовна заява, в якій також зазначена позиція щодо відзиву, відповідно до якої зазначає, що у відзиві представником позивача не вказано, що земельна ділянка, якій присвоєно кадастровий номер 1221010100:30:003:0021 відноситься до категорії земель - 03.07 «Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі». І тільки в червні 2024 р., майже через рік, а саме 16.05.2024 р. після того, як закінчився строк дії договору оренди від 12.05.2003 р. відповідач звернувся до Верхньодніпровської міської ради з можливістю оренди земельної ділянки з кадастровим номером 1221010100:30:003:0021 з кодом КВЦПЗ 03.15.Відповідач ігнорує, що в Державному земельному кадастрі зареєстрована вищезазначена земельна ділянка має вид цільового призначення земельної ділянки - 03.07. На момент звернення 16.05.2024 р. до органів місцевого самоврядування щодо оренди земельної ділянки з кодом ВЦПЗ 03.15 у [PERSON] був відсутній договір оренди земельної ділянки, що підтверджує відсутність у нього статусу «Землекористувача» у розумінні Земельного кодексу України. При цьому, з моменту припинення 13.05.2023 р. договору оренди земельної ділянки від 12.05.2003 р., [PERSON] не звертався про продовження строку його дії. Вважає, що питання зміни цільового призначення земельної ділянки жодним чином не стосуються питань стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою без достатньої правової підстави. Щодо вимог відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу вважає їх безпідставними, оскільки окрім ордеру на надання правничої допомоги та проекту попереднього розрахунку суми судових витрат, інших доказів щодо понесених судових витрат відповідачем не надано, в тому числі і самого договору про надання професійної правничої допомоги. Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 2001 року є власником нерухомого майна - складу № 2, площею 128,39 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі - продажу, укладеного між [PERSON] та ЗАТ «Облрембуд» 21.08.2001 р., посвідченого приватним нотаріусом Верхньодніпровського нотаріального округу Дніпропетровської області Зезуль Л.Я. та зареєстрованого у реєстрі для реєстрації заборон за № 45 Відповідно до п. 1 Договору цей склад розташований на земельній ділянці розміром 332 кв.м (земля вказана по фактичному користуванню). Рішенням Верхньодніпровської міської ради від 14.01.2002 № 273-19-23 «Про надання в оренду земельної ділянки по [ADDRESS] [PERSON] » зобов`язано Відповідача використовувати земельну ділянку за її призначенням, оформити договір оренди терміном на 10 років, передбачити орендну плату в розмірі земельного податку. 12.05.2003 року Верхньодніпровською міською радою та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки, зареєстрованого в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землею за № 18 у Верхньодніпровському районному відділі земельних ресурсів та посвідченого приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області 12.05.2003 р. за № 737 Предметом Договору оренди визначена земельна ділянка, загальною площею 0,0332 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 2.2. Договору оренди, термін його дії становить 10 років, починаючи з дати його реєстрації. Згідно розділу 4 Договору оренди підставою припинення договору є закінчення його строку. Рішенням Верхньодніпровської міської ради від 16.04.2013 № 534-26/VI поновлено договір оренди земельної ділянки, строком на 10 років. 12 травня 2013 між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до Договору оренди земельної ділянки від 12.05.2003 р. № 18, якою в внесено зміни у п. 2.2. Договору оренди, а саме, що договір укладається строком на десять років, починаючи з дати підписання додаткової угоди. Згідно довідки Фінансового відділу Верхньодніпровської міської ради від 06.02.2025 № 34 за період з 12.05.2023 р. по 31.12.2024 р. від [PERSON] до місцевого бюджету Верхньодніпровської територіальної громади за кодом класифікації доходів бюджету 18010900 «Орендна плата з фізичних осіб» кошти не надходили. Рішенням Верхньодніпровської міської ради від 21.02.2019 [PERSON] надано дозвіл на підготовку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка використовується для обслуговування приміщення складу за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0001722152024, сформованого 18.07.2024 за замовленням [PERSON] ТОВ «Експерт-Груп» було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та присвоєно земельній ділянці площею 0,0338 га, по [ADDRESS] кадастровий номер 1221010100:30:003:0021. Згідно Витягу з державного реєстру речових прав від 01.08.2024 № 389214183 власником земельної ділянки площею 0,0338 га з кадастровим номером 1221010100:30:003:0021 є Верхньодніпровська міська рада. Сума безпідставно збережених відповідачем коштів за бездоговірне та безоплатне користування земельною ділянкою Верхньодніпровської міської територіальної громади, в особі Верхньодніпровської міської ради, кадастровий номер 1221010100:30:003:0021, вид цільового призначення - 03.07 «Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі» за період з 13.05.2023 по 31.12.2024 р. становить 4 248,48 грн., що підтверджується розрахунком збитків (несплаченої орендної плати) у вигляді неодержаних доходів за земельну ділянку площею 0,0338 га. Відповідно до статті 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності. Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, а також застосування передбачених законом способів захисту прав. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У главах 82 і 83 ЦК України визначено, що для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Водночас для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути лише майно, яке безпідставно набув (зберіг), або вартість цього майна. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень частини першої статті 1212 ЦК України. Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року в справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18) та від 20 вересня 2018 року в справі № 925/230/17 (провадження № 12-188гс18). Правові підстави користування земельною ділянкою комунальної власності за змістом глави 15 ЗК України реалізується через право постійного користування або право оренди. Частиною першою статті 93 і статтею 125 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 ЗК України). Принцип платного використання землі також передбачено статтею 206 ЗК\~\~ України, за змістом якої використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Водночас згідно зі статтями 122-124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Особи, які отримують земельну ділянку комунальної власності в користування за договором оренди (договором купівлі-продажу права оренди), зобов`язані сплачувати за неї орендну плату. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди, як це передбачено частиною першою статті 21 Закону України «Про оренду землі». Водночас ЗК України регламентує перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду. Відповідно до частин першої, другої статті 120 цього Кодексу (у редакції, чинній на час набуття відповідачем права власності на нежитлові будівлі, розташовані на спірній земельній ділянці) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 червня 2021 року в справі № 200/606/18 зазначила, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів Давного Риму (лат. superficies solo cedit - збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності. Положення глави 15, статей 120, 125 ЗК України, статті 1212 ЦК України дають підстави вважати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа яка придбала такий об`єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондиційними. Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року в справі № 629/4628/16 (провадження № 14-77цс18), від 20 листопада 2018 року в справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18), від 13 лютого 2019 року в справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19), у постановах Верховного Суду від 14 січня 2019 року в справі № 912/1188/17, від 21 січня 2019 року в справі № 902/794/17, від 04 лютого 2019 року в справі № 922/3409/17, від 12 березня 2019 року в справі № 916/2948/17, від 16 листопада 2022 року в справі № 922/519/20. Отже, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень частини першої статті 1212 ЦК України. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що після припинення договору оренди землі, зокрема, у період з 13.05.2023 до 31.12.2024, відповідач як фактичний користувач спірної земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок позивача - власника земельної ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, тому зобов`язаний повернути ці кошти власникові земельної ділянки на підставі положень частини першої статті 1212 ЦК України. Щодо тверджень відповідача у відзиві про те, що ТОВ «БУДПРОЕКТЦЕНТР» перешкоджало вільному та безоплатному проїзду відповідача до свого нежитлового приміщення, суд зазначає, що дані обставини є розглядом цивільної справи №173/2038/24 та не стосуються предмету даного спору. Твердження відповідача щодо звернення з заявами про зміну цільового призначення земельної ділянки та постійні відмови позивача у задоволенні його заяв, як причину несплати коштів за користування земельної ділянкою, суд не приймає до уваги, оскільки питання зміни цільового призначення земельної ділянки не змінює факту користування земельною ділянкою відповідачем після закінчення договору оренди та необхідності сплати коштів за її користування. Крім того, у випадку незгоди з даними рішеннями міської ради відповідач мав змогу звернутися до суду за захистом своїх прав. Що стосується доводів відповідача про те, що земельна ділянка не була об`єктом цивільних прав у розумінні та визначенні земельного законодавства суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті\~79\~ЗК України\~земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Згідно із частинами першої-четвертої та дев`ятої статті 79-1\~ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій, сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Отже, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/519/20. В статті 1\~Закону України\~"Про\~Державний земельний\~кадастр" закріплено, що кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Статтею 20 цього ж Закону наголошено, що відомості Державного земельного кадастру є офіційними. Внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру є обов`язковим. Як вбачається з матеріалів предметом цього спору є земельна ділянка, якій присвоєно кадастровий номер 1221010100:30:003:0021, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . З матеріалів справи встановлено, що саме на вказаній земельній ділянці була придбана нерухомість відповідачем, і саме за земельною ділянкою закріплено кадастровий номер 1221010100:30:003:0021. Протилежного матеріали справи не містять. Необхідність встановлення сформованості земельної ділянки як об`єкта оренди, визначення її меж, кадастрового номера, внесення інформації до Державного земельного кадастру не є обов`язковим та взагалі залежить від конкретних обставин справи. (аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року в справі № 646/4738/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 червня 2023 року по справі №726/349/21. Тобто, в даному випадку земельна ділянка була сформована у спірний період, однак інформація про неї була внесена до Державного земельного кадастру 11.04.2024, а тому суд вважає, що наявні підстави для захисту у цій справі права позивача на компенсацію йому недоотриманої від відповідача орендної плати в порядку статті 1212 ЦК України. Щодо суми безпідставно збережених відповідачем коштів за без договірне та безоплатне користування земельною ділянкою, то суд зазначає таке. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про оцінку земель» залежно від мети та методів проведення оцінка земель поділяється на такі види: бонітування ґрунтів; економічна оцінка земель; грошова оцінка земельних ділянок. Грошова оцінка земельних ділянок залежно від призначення та порядку проведення може бути нормативною і експертною. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні (крім випадків спадкування спадкоємцями першої та другої черги за законом (як випадків спадкування ними за законом, так і випадків спадкування ними за заповітом) і за правом представлення, а також випадків спадкування власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою) та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель. Згідно ст. 13 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі, зокрема: визначення розміру земельного податку; визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Листом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) від «12» січня 2024 р. №6-28-0.222-600/2-24 повідомлені коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель у розрізі років (з 1996 р. по 2023 р.) Отже, відповідно до листа Держгеокадастру від «12» січня 2024 р. № 6-28-0.222-600/2\-24, а також вказаних розроблених та затверджених в установленому законом порядку Технічної документації з нормативно грошової оцінки землі м. Верхньодніпровська, визначені вихідні дані щодо встановлення ціни земельної ділянки, на якій розташований об`єкт нерухомого майна відповідача на праві власності (адреса: [ADDRESS] . Тобто, вищевказані докази надані позивачем є належними доказами законодавчо обґрунтованої ціни землі у місті Верхньодніпровськ (відповідно до наведених норм Закону України «Про оцінку земель»), а значить і розрахунку заборгованості в цілому. Тому суд погоджується з розрахунком збитків (несплаченої орендної плати) у вигляді неодержаних доходів за земельну ділянку, долучених позивачем в уточненій позовній заяві та вважає, що за період з 13.05.2023 по 31.12.2024 сума збитків у вигляді неодержаних доходів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 4248,48 грн. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними позивачем наявними в матеріалах справи доказами, а тому їх потрібно задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: approved