Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Служба (управління) у справах дітей Житомирської міської ради (далі-третя особа -1), Служба у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області (далі-третя особа-2) про визначення місця проживання дитини, в якій вказує, що 18 листопада 2017 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб Попільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 100. Від шлюбу у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з тим, що шлюбне життя між позивачем та відповідачем не склалось, через взаємні непорозуміння, шлюб було розірвано рішенням суду № 288/961/19 від 18 липня 2019 року. Після розлучення, за домовленістю з відповідачем, їх дочка постійно проживала і на сьогоднішній день проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Позивач повністю опікується інтересами і потребами дитини, піклується про неї, займається її вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дитини. Вона не перешкоджала і не має наміру у подальшому перешкоджати спілкуванню батька з дитиною. Дочка відвідує Житомирський дошкільний навчальний заклад № 52, молодшу групу № 1 «Росинка». Позивач, як мати, велику увагу приділяє розвитку дитини, грає з нею у розвиваючі ігри, читає книжки, розповідає казки, тощо. Виходячи з того, що весь час дитина проживала з позивачем, вона займалась її вихованням та піклуванням, водить її до дитячого садочку, дочка прив`язана до неї, відповідач ніколи надовго не залишався з дитиною, не виявляв проявів самостійного виховання дочки, навіть в період коли вони проживали разом, то позивач вважає, що суд повинен врахувати дані обставини та визначити місце проживання дитини з нею. Часті сварки з відповідачем, щодо його недисциплінованості і безвідповідальності щодо здоров`я дитини та не вчасного забирання чи повернення дитини, ускладнюють виконання їх усних домовленостей. Психологічно дочка не готова проживати разом з батьком, оскільки вихованням дитини здебільшого займалась позивач одна і у них тісний зв`язок матері та дитини. За обставин, які склались, позивачем створені найкращі умови для дитини, в неї є свій дитячий куточок, де вона грається, є спальний куточок, де вона відпочиває, дитина забезпечена іграшками та іншими речами для розвитку. Виходячи з інтересів дочки, позивач вважає за доцільне залишити дитину на її утриманні та вихованні. Позивач має змогу забезпечити її всім необхідним, у неї нормальний робочий день, вона працює, своєчасно отримує виплату заробітної плати. Також позивач постійно слідкує за станом здоров`я дочки, піклується про її розвиток. Позивач просить визначити місце проживання дочки [PERSON] , [INFO] , з нею за місцем її проживання. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала щодо їх задоволення. Також надала додаткові пояснення /т. 2 а.с. 1-4/ Представник третьої особи: Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить справу слухати без його участі. /т. 1 а.с. 71, 115, 186, 221, т. 2 а.с. 11/ Представник третьої особи: Служби у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просить дану справу розглядати за відсутності їх представника враховуючи фактичні обставини справи та ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства. /т. 1 а.с. 183 -184, 224, 233, 236, т. 2 а.с. 13, 15/ Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до наступного висновку. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05 липня 2018 року Попільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, батьками [PERSON] , [INFO] , вказані [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 87. /т. 1 а.с. 6/ Відповідно до рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 18 липня 2019 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. /т. 1 а.с. 7-8/ Довідкою № 218 від 13 грудня 2021 року, виданої Житомирським дошкільним навчальним закладом № 52 передбачено, що дитина [PERSON] , [INFO] , дійсно відвідує даний заклад, молодшу групу № 1 «Росинка» по теперішній час. /т. 1 а.с. 9/ Згідно до заяви виданої приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області, зареєстрованої в реєстрі під № 258, [PERSON] підтвердила той факт, що її колишній чоловік [PERSON] , бере участь в утриманні їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею, та добровільно сплачує кошти (аліменти) на утримання їх сина, щомісячно по 5000,00 гривень. /т. 1 а.с. 46/ Як вбачається з Акту обстеження умов проживання від 06 квітня 2022 року, Акту оцінки потреб сім`ї/особи та Висновку оцінки потреб сім`ї від 06 квітня 2022 року, для дитини наявне місце для сну, відпочинку, підготовки занять, а також шафа та місце для власних речей, стосунки у сім`ї дружелюбні та гарні. У квартирі дотримуються сан-гігієнічних норм, наявне все необхідне для проживання. /т. 1 а.с. 47-52/. Відповідно до довідки № 28 від 25 лютого 2025 року, виданої Вишнівським академічним ліцеєм № 2 Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, [PERSON] , [INFO] , навчається у 1-В класі Вишнівського академічного ліцею № 2. /т. 1 а.с. 106/ Згідно до Договору оренди квартири (житлового приміщення) № 011224 від 01 грудня 2024 року, укладеного між [PERSON] надалі- орендодавець та [PERSON] надалі- орендар, орендодавець зобов`язується передати орендареві у строкове платне користування, а орендар зобов`язується прийняти у строкове платне користування житлове приміщення (квартиру), що визначена у цьому договорі (надалі -квартира) та зобов`язується сплачувати орендодавцеві орендну плату. Адреса квартири, що орендується: [ADDRESS] . /т. 1 а.с. 107-109/ Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 12 січня 2023 року Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, [PERSON] та [PERSON] 12 січня 2023 року зареєстрували шлюб, актовий запис № 05. /т. 1 а.с. 110/ Відповідно до Висновку «Про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - [PERSON] », виданого Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Бучанського району Київської області 22 квітня 2025 року за № 3/02-1400, на підставі рішення Комісії з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Вишневої міської ради Бучанського району Київської області від 17.04.2025 року (протокол № 5) орган опіки та піклування (Виконавчий комітет Вишневої міської ради Бучанського району Київської області) на теперішній час вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - [PERSON] . /т. 1 а.с. 227-231, 237-239, 241-243/ Також у вищевказаному висновку зазначено, що спеціалістами Служби у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради 05 березня 2025 року було обстежено умови проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В ході обстеження було встановлено, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю, вітчимом та братом в орендованій двокімнатній квартирі. Умови проживання в квартирі хороші, є необхідні меблі та побутова техніка. У дитини є окреме облаштоване місце для сну, письмовий стіл, одяг, особисті речі, іграшки, книги, засоби особистої гігієни. Стосунки в сім`ї дружні та довірливі. Мати - [PERSON] з чоловіком створила належні умови для проживання, виховання та повноцінного розвитку дітей, вони піклуються про їх фізичне та психологічне здоров`я, забезпечують необхідним харчування, медичним доглядом, лікуванням, надають дітям доступ до культурних та інших духовних цінностей. Фахівцем Центру надання соціальних послуг Вишневої міської ради Бучанського району Київської області 05 березня 2025 року було складено висновок оцінки потреб сім`ї. За результатами оцінювання потреб з`ясовано, що в сім`ї [PERSON] відсутні ознаки складних життєвих обставин. Потреби дитини задовольняються в повній мірі. Вплив факторів сім`ї та середовище сприятливий. За місцем проживання дитини створено належні умови для проживання, розвитку та виховання дитини. Малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Малолітня дитина [PERSON] навчається в Вишнівському ліцеї № 2 Вишневої міської ради Бучанського району Київської області в 1-В класі. Відповідно до характеристики, виданої навчальним закладом, зазначається, що малолітня дитина [PERSON] навчається 1-В класі, [PERSON] виконує всі записи в зошитах, на уроках активно працює. Дуже товариська, має друзів серед однолітків, завжди має охайний вигляд, приходить завжди в чистому одязі. Учениця забезпечена всім необхідним шкільним, приладдям та речами, які необхідні для навчання в школі. Мати - [PERSON] відповідально ставиться до навчання дитини, постійно цікавиться її успіхами, забезпечує ученицю залежно від потреб до школи водить завжди вчасно, відвідує батьківські збори. Згідно довідки виданої фізичною особою-підприємцем [PERSON] , малолітня дитина [PERSON] є вихованцем творчої студії « [INFO] » та відвідує заняття з малювання 2-3 рази на тиждень. Дитину до студії приводить та забирає тільки мати. Мати - [PERSON] комунікує з викладачами та здійснює оплату за гурток. Дитина на заняття приходить в гарному настрої. Мати - [PERSON] турбується про здоров`я своєї дитини, вона уклала декларацію з [PERSON] лікарем-педіатром Комунального некомерційного підприємства «Вишнівська міська лікарня» Бучанського району Київської області про надання первинної медичної допомоги малолітній дитині [PERSON] , [INFO] , згідно листа від 27 березня 2025 року № 182, виданого адміністрацією медзакладу. /т. 1 а.с. 227-231, 237-239, 241-243/ У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно до статті 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права. Отже, найкращі інтереси дітей повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків (правовий висновок Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі № 6-1945цс17). При визначенні місця проживання дитини судами необхідно встановлювати не лише наявність або відсутність виняткових обставин, коли дитина має бути розлучена зі своєю матір`ю, а крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку іншим обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах. Відповідно до частини 1 статті 160 Сімейного Кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років визначається за згодою батьків. У відповідності до частини 1 статті 161 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Суд вправі застосувати вищезазначене положення закону в тому випадку, коли мати та батько дитини проживають окремо, тобто за різними адресами; не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати дитина, що відповідає спірним правовідносинам. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 1 статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно до частини 4 статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Крім того, в статті 3 даної Конвенції, вказано, що «якнайкращі інтереси дитини» мають відігравати визначальну роль при вирішенні питань щодо місця її проживання з одним із батьків. Із системного тлумачення частини 1 статті 3, статті 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України, випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтями 18, 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Стаття 8 Конвенції про права дитини, не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Йогансен проти Норвегії» від 07 серпня 1996 року, § 78). У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальності своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Вказана правова позиція відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного суду України від 14.12.2016 року у справі № 6-2445цс16. У рішенні від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, ЄСПЛ зазначав, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року, заява № 31111/04, вказано, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім - права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч. 4). Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до п. 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» до повноважень служби у справах дітей відноситься складення висновка про визначення місця проживання дитини біля одного із батьків та подання його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення, у разі наявності спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини. Для розв`язання спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини один із батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини заяву разом з пакетом документів. З наданого висновку виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , Орган опіки та піклування виконавчого комітету Вишневої міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання дитини з матір`ю - [PERSON] . /т. 1 а.с. 227-231, 237-239, 241-243/

Outcome: approved