Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

20.09.2024 позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на частку квартири придбану на основі договору купівлі-продажу, однокімнатну по [ADDRESS] . В обґрунтуванні заявлених вимог, позивач посилається на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 09.03.2013. Шлюб було розірвано Шосткинським міськрайонним судом Сумської області 29.06.2021. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , на утримання якого з відповідача стягнуто аліменти на підставі судового наказу від 29.07.2024. Під час перебування у шлюбі 30.03.2016, позивач з відповідачем за спільні кошти сім`ї придбали квартиру на підставі договору купівліпродажу. В даний час в квартирі мешкає та зареєстровані позивач з сином. На сьогоднішній день, відповідач не визнає за позивачем її частку квартири та виказує наміри про їхнє виселення. Ухвалою суду від 04.10.2024 відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивачка не з`явилася, просила про розгляд справи за її відсутності, зазначаючи при цьому, що на позовні вимог підтримує проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач в судове засідання був викликаний судовими повістками, направленими за його зареєстрованим місцем проживання, в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв чи клопотань не подавав. З урахуванням викладеного, суд, відповідно до ч. 4 ст. 223, 280, 281 ЦПК України вирішив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. Згідно рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 29.06.2021 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Як вбачається з копії договору купівлі-продажу квартири від 30.03.2016 [PERSON] вказаний як сторона цього договору - покупець, а предметом договору є однокімнатна квартира по [ADDRESS] . Згідно копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна [PERSON] є власником придбаної квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно довідки про склад сім`ї позивач та її син проживають у квартирі за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12) Відповідно до статті 36 СК України, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною першою статті 61 СК України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Пунктами 22 - 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, тощо. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що вищевказане нерухоме майно є обєктом права спільної сумісної власності позивача та відповідача, а тому позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати, згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, ст. 60, 68-71 СК України, ст. 4, 5, 12, 76-81, 83, 141, 206, 258, 259, 263-268,280-282 ЦПК України

Outcome: approved