Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС») звернулось до Бориславського міського суду Львівської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 лютого 2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] укладено в електронній формі кредитний договір про відкриття кредитної лінії №\~1356-7490 на суму 10000,00 грн. Позивач свої зобов`язання за вказаним договором перед відповідачем виконав у повному обсязі. Відповідач не виконав умови договору про повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим станом на 13 лютого 2025 року загальний розмір грошових вимог кредитодавця до відповідача, які виникли на підставі вказаного кредитного договору становить 56080,00 грн, що складається з простроченої заборгованості за кредитом 10000,00 грн, простроченої заборгованості за нарахованими процентами 44580,00 грн, та простроченої заборгованості по комісії за видачу кредиту 1500,00 грн. Разом з тим до позичальника застосовано Програму лояльності та часткова списано заборгованість за нарахованими процентами і комісією у сумі 6800,00 грн, за умови погашення решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 50000,00 грн (10000,00 грн прострочена заборгованість за кредитом та 40000,00 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами), які позивач просить стягнути з відповідача. Також позивач просить стягнути судові витрати, по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 березня 2025 року вказана позовна заява (справа №\~438/372/25) передана судді Бориславського міського суду Львівської області Дудар О.В. Ухвалою від 3 квітня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі №\~438/372/25. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання на 17 квітня 2025 року. У судове засідання 17 квітня 2025 року сторони не прибули. Розгляд справи призначено на 1 травня 2025 року. До позовної заяви долучено клопотання позивача про розгляд справи без участі представника позивача та можливе ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Конверт з рекомендованим повідомленням з судовою повісткою про судове засідання, призначене на 17 квітня 2025 року, направлений на адресу [PERSON] , повернувся до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до практики Верховного Суду (постанова від 18 березня 2021 року у справі №\~443/3142/24, постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №\~800/547/17) є достатніми для того, щоб вважати повідомлення належним. У відповідності до трекінгу поштового відправлення Укрпошти №\~0610247594810 конверт з рекомендованим повідомленням з судовою повісткою про судове засідання, призначене на 1 травня 2025 року, направлений на адресу [PERSON] , повернувся відправнику відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до частини 4 статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини2\~статті 247 ЦПК України\~фіксуваннясудового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 28 лютого 2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] за допомогою Веб-сайту кредитодавця (https://navse.in.ua/ або https://navse.ua/) укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №\~1356-7490, відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту 10000,00 грн, дата видачі кредиту 28 лютого 2024 року, строк кредитування 300 днів; базовий строк 14 календарних днів; знижена % ставка 1,20% в день; стандартна % ставка 1,50% в день. Відповідно до пункту 4.7 кредитного договору, комісія за і видачу кредиту становить 15,00% від суми виданого кредиту. Пунктом 4.11 кредитного договору передбачено, що орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання договору становить 51640,44 грн та включає в себе: суму кредиту, комісію за видачу кредиту та проценти за користування кредитом. Згідно з пунктом 5.1 кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю отриманий кредит у останні дні останніх восьми базових переодів строку кредитування, згідно графіку платежів за договором за зниженою ставкою, шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок кредитодавця. Цей договір та Правила разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови договору та надання кредиту. Укладаючи цей договір, позичальник підтверджує, що попередньо уважно ознайомився з Правилами на веб-сайті кредитодавця, повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись договору, а тому добровільно та свідомо уклав договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним (пункт 11.1 договору). Відповідач підписав електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором С1691, а ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» згідно із довідкою про перерахування суми кредиту 28 лютого 2024 року перерахувало суму кредиту за договором від 28 лютого 2024 року №\~1356-7490 в розмірі 10000,00 грн на вказану відповідачем платіжну картку № [NUMBER] за допомогою системи LiqPay, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування коштів\~ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». За наданим позивачем розрахунком, загальний розмір заборгованості станом на 13 лютого 2025 року загальний розмір заборгованості за договором від 28 лютого 2024 року №\~1356-7490 становить 56080,00 грн, що складається з простроченої заборгованості за кредитом 10000,00 грн, простроченої заборгованості за нарахованими процентами 44580,00 грн, та простроченої заборгованості по комісії за видачу кредиту 1500,00 грн. Відповідачем застосовано Програму лояльності та часткова списано заборгованість за нарахованими процентами та комісією у сумі 6800,00 грн, за умови погашення решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 50000,00 грн (10000,00 грн прострочена заборгованість за кредитом та 40000,00 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами), які позивач просить стягнути з відповідача. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про\~предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина 1 статті 638 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до положень статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж\~товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого\~договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 цього кодексу). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1 статті 3 цього Закону). Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 4 статті 11 вказаного Закону встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому стпттею12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). У відповідності до частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно частин\~1,\~5,\~6,\~7\~статті 81\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування\~не може\~ґрунтуватися на\~припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи, що на час розгляду справи відповідачем не надано доказів виконання обов`язку по сплаті заборгованості, суд приходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором від 28 лютого 2024 року №\~1356-7490 в розмірі 50000,00 грн, з яких 10000,00 грн прострочена заборгованість за кредитом та 40000,00 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2422,40 грн судового збору.

Outcome: approved