Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

В лютому 2022 року позивач звернувся до Фрунзенського районного суду м.Харкова із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення інфляційного збільшення за кредитним договором у розмірі 14045,65 грн. та судових витрат у розмірі 2481,00 грн. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 11 жовтня 2006 року між Акціонерним Комерційним Банком «Правекс-Банк», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є Публічне Акціонерне Товариство Комерційний банк «Правекс-Банк» та громадянкою України [PERSON] (надалі за текстом - «Позичальник») був укладений Кредитний договір № 12206-153/06Р (надалі за текстом «Кредитний договір»), відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит у розмірі 26 000 (двадцять шість тисяч) доларів США, а Позичальник зобов`язався використати кредит за цільовим призначенням, платити проценти за користування кредитом та повернути Банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені Кредитним договором. З метою забезпечення виконання зобов`язань Позичальником перед Позивачем за Кредитним договором був укладений Договір іпотеки № 12206-153/06Р від 11.10.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Яновою Оксаною Євгенівною, зареєстрованим в реєстрі за № 3502, відповідно до якого [PERSON] , (надалі за текстом - «Іпотекодавець» та /або «Майновий поручитель» передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] . 15 листопада 2013 року Фрунзенський районний суд м. Харкова розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс Банк» про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 12206-153/06Р від 11 жовтня 2006 року, постановив заочне рішення про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Правекс Банк» заборгованість у сумі 50148,28 (п`ятдесят тисяч сто сорок вісім) гривень 28 копійок. 10 серпня 2017 року між Товариством з обмеженою «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія») та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Правекс-Банк»(далі - ПАТ КБ «Правекс-Банк») укладено Договір купівлі-продажу прав вимог за кредитними договорами № б/н , відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 12206-153/06Р від 11.10.2006 року, укладеним між ПАТ КБ «Правекс-Банк» [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Грантія». За останні три роки погашення заборгованості відповідачем не здійснювалось, що підтверджується довідкою від ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» № 1/5071 І від 28.01.2022 року про ненадходження платежів за кредитним договором № 12206- 153/06Р від 11.10. 2006 року Позивач поніс збитки за видачу кредитних коштів за Кредитним договором № 12206-153/06Р від 11 жовтня 2006 року. Період прострочення грошового зобов`язання 1097 днів: 50148,28(сума боргу)+9528,18(інфляційне збільшення)+4517,47(штрафні санкції) = 64193,93 грн., отже сума заборгованості становить 14045,65 грн. Оскільки відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.02.2022 року відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 08.03.2022 №2/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Фрунзенського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м. Полтави, вказана позовна заява підсудна Октябрському районному суду м. Полтави. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2022 року, зазначену справу передано у провадження судді Октябрського районного суду м. Полтави Материнко М.О. Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 13.02.2023 року цивільна справа прийнята до провадження, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 25.07.2023 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення інфляційного збільшення за кредитним договором - задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (код ЄДРПОУ 38750239) інфляційне збільшення за Кредитним договором №12206-153/06Р від 11.10.2006 року у розмірі 14045 грн.65коп. (чотирнадцять тисяч сорок п`ять гривень 65 коп.). Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (код ЄДРПОУ 38750239), 2481,00 гривень судового збору. 20.05.2024 року від представника відповідача надійшла заява про перегляд заочного рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25.07.2023 року у справі № 645/656/22 (провадження № 2/554/2676/2023) винесеного по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення інфляційного збільшення за кредитним договором. Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 22.01.2025 цивільну справу за заявою представника відповідача [PERSON] адвоката Максимова М.І. про перегляд заочного рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25.07.2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення інфляційного збільшення за кредитним договором задоволено. Поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду. Скасовано заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25.07.2023 року № 645/656/22 (провадження № 2/554/2676/2023) винесеного по цивільній справі за Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення інфляційного збільшення за кредитним договором. Призначено цивільну справу до розгляду у порядку загального позовного провадження. 11.02.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Максимова М.І., згідно якого позовні вимоги не визнали з наступних підстав. 11 жовтня 2006 року між Акціонерним комерційним банком ПРАВЕКС-БАНК та [PERSON] було укладено кредитний договір № 12206-153/06Р, у відповідності до якого Банк надав [PERSON] в кредит кошти в іноземній валюті на загальну суму 26 000 (двадцять шість тисяч) доларів США строком з 11.10.2006 р. до 11.10.2022 р. з сплатою 12 % річних. 12 жовтня 2006 року між [PERSON] (Іпотекодавець) та Акціонерним комерційним банком ПРАВЕКС-БАНК (Іпотекодержатель) було укладено договір іпотеки, за яким іпотекодавець передала в іпотеку іпотекодержателю належне їй на праві власності нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] . 22.11.2011 року ПАТ комерційний банк ПРАВЕКС-БАНК звернувся до суду з вимогою до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 50 148 (п`ятдесят тисяч сто сорок вісім) грн. 28 коп. 15.12.2013 року заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова, що залишено без змін вищестоящими судовими інстанціями, було вирішено задовольнити позовну заяву Банку у повному обсязі. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Правекс Банк заборгованість 92 790,17 грн, яка складається із непогашеного кредиту - 60 488,53 грн, пені на суму непогашеного кредиту - 2 641,75 грн., простроченої заборгованості за відсотками в сумі 22 110,01 грн, пені на суму несплачених відсотків - 7 549,88 грн. 10.08.2017 року на підставі Договору купівлі-продажу права вимоги за кредитами від 10 серпня 2017 року новим кредитором за кредитним договором № 12206-153/06Р став позивач. Відповідно до додатку договору купівлі-продажу Перелік кредитних договорів та договорів забезпечення до відповідача перейшло право грошової вимоги по кредитному договору № 12206-153/06Р від 11.10.2006. 13.11.2017 року Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та гарантія в порядку ст. 37 ЗУ "Про іпотеку" було звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 38135058 від 15.11.2017 року, [PERSON] , Зміївська міська рада, Харківська область). 28.07.2022 року Шевченківським районним судом м. Києва було ухвалено рішення по справі № 761/4566/20, яким позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та Гарантія про стягнення грошових коштів, що є перевищенням 90 % вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя - задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та Гарантія на користь [PERSON] грошові кошти, що є перевищенням 90 % вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя в розмірі 408 700,20 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та Гарантія на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 3 440 (три тисячі чотириста сорок) грн 52 коп. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28.07.2022 року по справі № 761/4566/20 залишено без змін після його перегляду Київським апеляційним судом. Останнє набрало законної сили 27.04.2023 року і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України. З метою виконання вказаного вище рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28.07.2022 року по справі № 761/4566/20, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Ляпіним Дмитром Валентиновичем було відкрито виконавче провадження № 69987946. 22.08.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Ляпіним Дмитром Валентиновичем було стягнуто з відповідача на користь [PERSON] повну суму за виконавчим листом № 761/4566/20, виданим 19.09.2022 Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та Гарантія на користь [PERSON] грошові кошти, що є перевищенням 90 % вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя в розмірі 408 700,20 грн. 28.02.2025 представник відповідача адвокат Максимов М.І. звернувся до суду з клопотанням про долучення доказів - копії рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2024 року у справі № 645/3544/24 до матеріалів справи. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2024 року у справі № 645/3544/24 відмовлено у задоволенні позову Товариства с обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Довіра та Гарантія» (Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС») до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 418 761,88 гривень. Дане рішення набрало законної сили 20.12.2024 року. У рішенні Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2024 року у справі № 645/3544/24, суд дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, взявши до уваги позицію позивача, викладену у позові, доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, встановив, що кредитні зобов`язання за договором № 12206-153/06Р від 11.10.2006 року є виконаними. Таким чином, оскільки позивач задовольнив свої вимоги, як кредитор, шляхом звернення стягнення на квартиру, зареєструвавши за собою право власності, що відповідає умовам п.3.1.3 договору іпотеки, враховуючи наявність рішення суду про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 50 148,28 грн. та розрахунку боргу відповідно до положення ч. 2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч. 6 ст. 36 ЗУ "Про іпотеку" після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними. За таких обставин суд приходить до висновку, що кредитне зобов`язання відповідачів було припинене у момент звернення позивачем стягнення на предмет іпотеки в порядку ст. 37 ЗУ "Про іпотеку", а тому вимоги позивача щодо стягнення інфляційного збільшення за кредитним договором є безпідставним. Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами». Крім того, суд вважає, що вимоги відповідача про стягнення з позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» на користь [PERSON] судових витрат по оплаті послуг адвоката Максимова Миколи Ігоровича за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 15 000,00 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі в зв`язку з наступним. Згідно вимог ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. Як вбачається з матеріалів справи, представник відповідача Дериземлі Антоніни Миколаївни, має право на заняття адвокатською діяльністю, що підтверджується свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю № 5194 на підставі рішення Ради адвокатів Донецької області від 26.09.2018 року. Між [PERSON] та адвокатом Максимовим Миколою Ігоровичем був укладений Договір про надання правової допомоги за № б/н від 23.04.2024 р. та додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги від 23.04.2024 р., відповідно до предмету договору адвокат зобов`язався надати клієнту [PERSON] правничу допомогу щодо представництва інтересів Клієнта під час розгляду справи № 645/656/22 у Октябрському районному суді м. Полтави. Відповідно до п.1.1 договору про надання правової допомоги за № б/н від 23.04.2024 р. Адвокат бере на себе зобов`язання надавати Клієнту необхідну правову допомогу, а Клієнт в свою чергу зобов`язується прийняти таку правову допомогу та здійснити за неї передбачену Договором оплату. Відповідно до п. 4.2 договору про надання правової допомоги за № б/н від 23.04.2024 р. гонорар Адвоката встановлюється у розмірі 15 000 грн. Крім гонорару Адвоката Клієнт зобов`язується компенсувати адвокату всі додаткові витрати, в тому числі судовий збір, та можливі витрати на користь третіх осіб. Згідно з п. 3 додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги від 23.04.2024 р. до правової допомоги за даним Договором відноситься: участь адвоката у судових засіданнях по справі, складання та подача до суду процесуальних документів по справі (заява про перегляд заочного рішення, відзив на позовну заяву та інші процесуальні документи) Відповідно до пп. 2.1 додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги від 23.04.2024 р. сторони Договору погодили наступний порядок сплати гонорару за надання правової допомоги: платіж у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень, що сплачується Клієнтом на користь Адвоката у момент підписання цієї Додаткової угоди за представництво інтересів Клієнта у суді першої інстанції по цивільній справі №645/656/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення інфляційного збільшення за кредитним договором. Адвокатом Максимовим Миколою Ігоровичем був складений прибутковий касовий ордер № 23/04 від 23 квітня 2024 року за договором про надання правової допомоги № б/н від 23 квітня 2024 року на суму 15 000,00 грн., що підтверджує сплату коштів за договором. Оскільки обсяг правової допомоги представника відповідача включає складання та подання до суду заяви про перегляд заочного рішення, відзиву на позовну заяву та участь у двох судових засіданнях, суд вважає за доцільне стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 15 000,00 грн у повному обсязі, що на думку суду є справедливим та пропорційним обсягу наданої правової допомоги. Положеннями статті 59\~Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. (ч.4 ст. 137 ЦПК України) Відповідно до частини восьмої статті 141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З аналізу частини третьої статті 141\~ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Відповідно до ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: approved