Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 26 серпня 2024 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, у якому просить позбавити відповідача батьківських прав щодо його неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що сторони перебували у шлюбі з 2006 року. Вказаний шлюб розірвано. Під час перебування у шлюбі у подружжя народилась дитина, син [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу проживає з позивачем. Ппісля народження сина позивач та відповідач майже не підтримували відносин, оскільки виникли розбіжності та непорозуміння у відносинах. З часу розірвання шлюбу, [PERSON] не приймає участі в житті сина, не сприяє його розвитку та фінансово не підтримує. Рішеннями Суворовського районного суду м. Херсона та Херсонського міського суду Херсонської області з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини, які відповідач не сплачує, в результаті чого станом на 29.02.2024 року за ним утворилась заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 102\~608,00 грн. Оскільки відповідач покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не піклується про фізичний і духовний розвиток свого сина, не забезпечує його необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, позивач звернулася до суду з вимогою про позбавлення відповідача батьківських прав. У запереченнях, щодо наданого висновку органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , зазначала, що орган опіки та піклування не в повній мірі дослідив обставини та стосунки, що склалися між дитиною та батьком. Спеціалісти Служби у справах дітей повноцінної бесіди з дитиною не проводили, надавши дитині бланк для надання пояснень для зазначення з ким він проживає і чи погоджується він із тим, що мати подала до суду позов. Не вірно зазначено і про склад сім`ї, оскільки сестри у [PERSON] немає, що складає враження про неуважність спеціалістів при вирішенні такого складного та відповідального питання. У висновку не зазначено про ті обставини, що батько із сном тривалий час не спілкується, не піклується про нього, не приділяє належної уваги вихованню, освіті та розвитку дитини, не турбується про його життя та не цікавиться інтересами дитини. Не сплачує аліментів та свідомо ухиляється від надання фінансової допомоги дитині. Просила не сприймати як належний доказ Висновок органу опіки та піклування та позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлено у встановленому законом порядку. Правом на виклад своєї позиції у заявах по суті справи не скористався. ІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.09.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 28.10.2024 року. Позивач 04.10.2024 року на електронну адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Інші учасники судового провадження у судове засідання не прибули, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином, про причини не прибуття суд не повідомили. У зв`язку із неявкою у судове засідання відповідача та представника третьої особи, судове засідання відкладено на 20.11.2024 року. У зв`язку із перебування головуючого судді на лікарняному, розгляд справи не відбувся, судове засідання призначено на 09.12.2024 року. Позивач у судове засідання не прибув, у раніше поданій заяві просив розгляд справи провести без участі позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неприбуття суд не повідомив. Від представника третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради Олени Норенко 09.12.2024 року на електронну адресу суду надійшла заява з проханням розглянути справу без участі представника третьої особи. Одночасно повідомила, що після затвердження висновку, його буде надано до суду. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09.12.2024 року підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті на 27.01.2025 року. 02.01.2025 року на адресу суду від третьої особи, як органу опіки та піклування Служби у\~справах дітей виконавчого\~комітету Миколаївської\~міської ради\~Олени Норенко\~09.12.2024\~року на\~електронну адресу\~суду надійшов Висновок органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] .. У зв`язку із перебуванням Головуючого у справі судді у нарадчій кімнаті з розгляду іншої цивільної справи розгляд справи не відбувся, судове засідання призначено на 14.03.2025 року. 10.03.2025 року від позивача через канцелярію суду надійшли додаткові пояснення, щодо Висновку складеного органом опіки та піклування Миколаївської міської ради про недоцільність позбавлення батьківських прав. У зв`язку із перебуванням Головуючого у справі судді у нарадчій кімнаті з розгляду іншої кримінальної справи розгляд справи не відбувся, судове засідання призначено на 28.04.2025 року. 17.04.2025 року від позивача через канцелярію суду надійшла заява з проханням розглянути справу без участі позивача, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Інші учасники судового провадження у судове засідання не з`явились, про день, час та місце його проведення повідомлялись належним чином. Від представника органу опіки та піклування раніше надійшла заява про розгляд та вирішення справи без участі третьої особи, при вирішенні справи просили врахувати Висновок поданий до суду. Відповідач про причини неприбуття у судове засідання суд не повідомив, заяв по суті справи до суду не надсилав. У зв`язку із неявкою у судове засідання відповідача, розгляд справи відкладено на 13.05.2025 року. У судове засідання у час призначений для розгляду справи позивач не з`явилася, у раніше поданих заявах клопотала про розгляд справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. У судове засідання у час призначений для розгляду справи відповідач повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем проживання, направлення СМС-повідомлення, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. У час призначений до розгляду справи представник третьої особи у судове засідання не з`явився. 02.01.2025 року від представника органу опіки та піклування не електронну адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника третьої особи, при ухваленні рішення просили врахувати Висновок органу опіки та піклування ВК ММР. ЄСПЛ у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» (№12307/16) визначив, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання, то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб - сторінка суду, а тому право такої особи на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод порушено не було. Як передбачено п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. З поштових повідомлень, надісланих на адресу відповідача рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, та які знаходяться в матеріалах справи, встановлюється, що [PERSON] про розгляд справи повідомлений у встановлений законом порядку. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У встановлений процесуальним законодавством строк, відповідач будучи повідомленим належним чином, відзиву на позов не подав про причини неможливості вчинення процесуальних дій суду не повідомлено. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, враховуючи згоду позивача про розгляд справи у її відсутності у заочному порядку із ухвалення рішення при заочному розгляді справи на підставі поданих позивачем документів та повторної неявки у судове засідання належним чином повідомленого про день, час та місце судового розгляду справи відповідача і відсутності будь-яких заяв від нього, суд постановив розглянути справу за відсутності учасників справи із ухваленням заочного рішення, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши подані стороною позивача та третіми особами документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані учасниками справи докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку загального позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , про що 02.12.2008 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області зроблено відповідний актовий запис №1125 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . 15 жовтня 2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що 15.10.2009 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у місті Херсоні зроблено відповідний актовий запис №360 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Після розірвання шлюбу прізвище дружині присвоєно « [PERSON] ». 11.11.2016 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровано шлюб, про що 11.11.2016 року Дніпровським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області складено відповідний актовий запис №567 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». 26.10.2021 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровано шлюб, про що 26.10.2021 року Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зроблено відповідний актовий запис №392 та видано свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Згідно довідки про неотримання аліментів, виданої 06.03.2025 року за №38810807/11-7 Суворовським ВДВС у місті Херсоні ПМУ МЮ(м. Одеса) [PERSON] дійсно не отримувала аліменти з [PERSON] за період з 01.02.2022 року по 28.02.2025 року згідно з виконавчим листом №2-4982/09(766/12499/18) виданим Суворовським районним судом(Херсонським міським судом) про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.07.2009 року до досягнення дитиною повноліття. За розрахунком заборгованості за сплати аліментів у ВП №38810807 виданої Старшим державним виконавцем Суворовського ВДВС у місті Херсоні ПМУ МЮ(м.Одеса) І.О.Пономаренко, за [PERSON] , станом на 28.02.2025 року обліковується заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 125\~053,50 грн. Відповідно до довідки взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 18.07.2023 року №4803-5002868817 виданої Центром захисту населення Управління соціальних виплат та компенсації Заводського району Миколаївської області, [PERSON] , [INFO] , має зареєстроване як ВПО фактичне місце проживання/перебування за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 19.07.2023 року №4803-5002869986 виданої Центром захисту населення Управління соціальних виплат та компенсації Заводського району Миколаївської області, [PERSON] , [INFO] , має зареєстроване як ВПО фактичне місце проживання/перебування за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Довідки виданої Херсонським навчально-виховним комплексом «Дошкільний навчальний заклад-загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» №15 Херсонської міської ради, [PERSON] , [INFO] , навчався у Херсонському навчально-виховному комплексі «Дошкільний навчальний заклад загальноосвітня школа 1-ІІІ ступенів» №15 Херсонської міської ради з 1 до 8 класу. Батько [PERSON] батьківські збори не відвідував, з учителями не спілкувався, не брав участі в освітньому процесі. Згідно висновку виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 19.12.2024 року вих. №24417/02.02.01-22/03/14/24 [PERSON] та дитина, [PERSON] , [INFO] є мешканцями Херсонської області та з 18.07.2023 року є внутрішньо переміщеними особами і проживають у [ADDRESS] , де створено належні умови для комфортного проживання та виховання дитини, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 05.11.2024 року, складеного службою у справах дітей адміністрації Заводського району. Відповідно соціально-психологічного висновку [PERSON] , складеного Миколаївським міським центром соціальних служб від 02.12.2024, [PERSON] як свою сім`ю сприймає себе, маму, сестру, вітчима [PERSON] , рідного батька та його родину. Стосунки з батьком є емоційно довірливими, відкриті по відношенню до нього відчуває любов та прив`язаність. Орган опіки та піклування Миколаївської міської ради, діючи в інтересах дитини дійшов висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно дитини [PERSON] , [INFO] . ІV. Оцінка Суду. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частин першої, четвертої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно зі ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від виконання обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права. ЄСПЛ у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. За обставинами цієї справи батько дитини, свідомо тривалий час не приділяє належної уваги, турботи та піклування відносно своїй дитині. Заперечень проти заявлено позову не висловив та не звернувся із відповідною заявою до органу опіки та піклування, позицію щодо позбавлення його батьківських прав в заявах по суті справи не надав. Відповідно до ч. 6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим. Висновок органу опіки та піклування про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав оцінюється судом як один із доказів, має рекомендаційний характер, а тому не може бути безумовною підставою для відмови у задоволенні позову та позбавлення батьків батьківських прав. Проаналізувавши висновки органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача, суд доходить наступного. Зазначаючи, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , орган опіки та піклування не вказав про встановлення місця знаходження відповідача, здійснення виходів, складення актів обстеження житлово-побутових умов за вказаною адресою. Місце проживання батька органом опіки не встановлювалося, відомості про батька зазначено виключно зі слів позивача. Також, орган опіки та піклування встановивши, що відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги дитині та має заборгованість по сплаті аліментів, належної оцінки даному факту не надав, обставин відсутності спілкування батька із сином та відсутності піклування та турботи відносно дитини відповідачем, про які зазначав позивач, не проаналізував та не встановив наслідки такої поведінки. Відношення батька до позбавлення його батьківських прав відносно дитини не з`ясував та в повній мірі не встановив ставлення батька до дитини. Заходів з приводу проведення профілактичних бесід із відповідачем не проводив та не сприяв своїми діями та рішеннями для налагодження стосунків між дитиною та батьком. Зазначення у висновку про встановлення бажання дитини мати батька є природнім з боку дитини, але встановлення дійсного ставлення батька до дитини є обов`язком органу опіки та піклування, що в даному випадку судом не встановлено. Вказані обставини у сукупності свідчать про прийняття висновку органом опіки та піклування без належного з`ясування всіх обставин, які мають значення при вирішенні питання про позбавлення відповідача батьківських прав, є недостатньо обґрунтованими, з огляду на що судом вказані висновки оцінюються, як недостатньо обґрунтовані, а відтак не сприймаються судом як належний доказ. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За умовами ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За змістом п. п. 15, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З наявних у матеріалах справи доказів встановлюється, що відповідач з сином [PERSON] , [INFO] не проживає, участі у його вихованні, забезпеченні не приймає. Фактично дитина не отримує від батька жодної допомоги для морального та фізичного розвитку, батько не створює умови для здобуття дитиною освіти, не готує її до самостійного життя, з огляду на байдуже ставлення відповідача до дитини, позбавлення його батьківських прав є справедливим, передбачуваним та невідворотним наслідком свідомого вибору самого [PERSON] , тому позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 6ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно квитанції №0.0.3837719710.1 від 21.08.2024 року позивачем при зверненні до суду із позовом сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., який підлягає стягненню з відповідача у на користь позивача в рахунок відшкодування судових витрат у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved