Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

ТОВ «Бізнес позика» звернулося до Оболонського районного суду м. Києва із зазначеною позовною заявою, в якій просило стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 67 829,63 грн та судові витрати. Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що 27.10.2023 між сторонами було укладено Договір № 478210-КС-002 про надання кредиту. Згідно з умовами договору, кредитор надав позичальнику кредит у розмірі 12 000 грн. Плата за користування кредитом є фіксованою і становить 1,15012500% за кожен день користування. Позивач виконав усі зобов`язання, покладені на нього відповідно до істотних умов договору, зокрема видав кредит у розмірі, визначеному договором, шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] . Надалі між позивачем та відповідачем була укладена Додаткова угода, відповідно до якої позичальнику було надано кредит у сумі 11 000 грн. Відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого станом на 16.08.2024 утворилась заборгованість за кредитом у загальному розмірі 67 829,63 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14 листопада 2024 року відкрито провадження у справі. Судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 28.03.2025 від відповідача надійшов відзив на позов, у якому він заперечив проти задоволення позовних вимог та зазначив наступне. Відповідач зазначив, що з позовною заявою не погоджується і вважає її необґрунтованою з огляду на такі обставини. Відповідач наголосив, що він не підписував Договір про надання кредиту № 478210-KC-002 від 27.10.2023 із ТОВ «Бізнес позика», зокрема й в електронній формі за допомогою одноразового ідентифікатора. Надана позивачем копія цього договору на паперовому носії не містить підпису відповідача. При цьому позивачем також не надано належних доказів створення електронного документа в порядку, передбаченому Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також не подано доказів підписання договору належним електронним підписом уповноваженої особи. Отже, на думку відповідача, зазначений кредитний договір фактично не є укладеним та не створює для нього жодних прав і обов`язків, зокрема не було ним погоджено умови щодо процентної ставки, строків кредитування, штрафних санкцій, комісій, та інших умов кредитування. Відповідач зауважив, що вимога позивача про стягнення нарахованих процентів у розмірі 47 530,56 грн є необґрунтованою і значно завищеною порівняно із сумою самого кредиту - 20 299,07 грн. На думку відповідача, таке нарахування є несправедливим, нерозумним, суперечить вимогам ст. 509, 627 ЦК України, а також принципам добросовісності та пропорційності прав і обов`язків сторін. У зв`язку із цим, відповідач вважає за необхідне зменшити розмір процентів до основної суми кредитної заборгованості - 20 299,07 грн. Відповідач зазначив, що позивач не надав належних і допустимих доказів фактичного перерахування йому кредитних коштів. Зокрема, позивачем надано тільки розрахунки заборгованості та інформаційні довідки фінансових компаній щодо переказу коштів. На думку відповідача, вказані документи не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не є первинними документами (платіжними дорученнями, квитанціями, чеками), отже знаходяться у прямій залежності від волевиявлення позивача. Крім того, зазначені довідки не містять повних реквізитів рахунка чи картки та ідентифікуючих даних відповідача, тому не підтверджують достовірність фактичного отримання відповідачем грошових коштів. Отже, на думку відповідача, позивач не довів обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. 31.03.2025 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких позивач посилаючись на ст. 7, 8, 10 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» зазначив, що до позовної заяви були додані візуальні форми послідовності дій клієнта щодо укладення кредитного договору та додаткової угоди, у яких детально відображені всі дії ТОВ «Бізнес позика» та відповідача щодо укладення кредитного договору та додаткової угоди в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Ці візуальні форми послідовності дій клієнта щодо укладення кредитного договору та додаткової угоди були посвідчені директором ТОВ «Бізнес Позика» Гайворонською М.М. Щодо перерахування відповідачу кредитних коштів, позивач зазначив, що ТОВ «Бізнес позика» виконало свої зобов`язання за кредитним договором та надало відповідачу грошові кошти в розмірі 12 000 грн шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] , що підтверджується довідкою про перерахування коштів. Позивач зауважив, що до позовної заяви була додана довідка, сформована технологічним оператором платіжних послуг ТОВ «Платежі Онлайн», який надає послуги позивачу на підставі договору про надання послуг № ПГ-5 від 04.11.2020. ТОВ «Бізнес позика» виконало зобов`язання за додатковою угодою та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 11 000 грн, перерахувавши їх на банківську картку № [NUMBER] , яку позичальник вказав при заповненні даних в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою про перерахування коштів. Позивач наголосив, що до позовної заяви було додано довідку, сформовану ТОВ «Платежі Онлайн», яке надає послуги позивачу на підставі договору № ПГ-5 від 04.11.2020. Позивач наголосив, що номер банківської картки відповідача, на яку було перераховано кредитні кошти, зазначено у реквізитах сторін кредитного договору згідно з вимогами Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику, затвердженого Постановою правління Національного банку України від 03.11.2021 № 113. Позивач звернув увагу, що відповідно до п. 7.4.7 кредитного договору, вказаний позичальником поточний (картковий) рахунок, а також інший поточний (картковий) рахунок, який у разі потреби може бути надано позичальником кредитодавцю, належать саме позичальнику і жодні треті особи не мають до нього доступу чи жодних прав щодо нього. Позивач наголосив, що номер картки для перерахування коштів за кредитним договором був вказаний відповідачем при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується витягом з інформаційно-телекомунікаційної системи "анкета клієнта", де відповідачем зазначено номер банківської картки № [NUMBER] для перерахування на нього коштів. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, що складається з суми основного боргу та нарахованих відсотків, відповідно до умов договору та положень ЦК України. При цьому, позивач наголосив, що пеня та штрафи не нараховувалися і не підлягають стягненню в рамках даної справи. Позивач в судове засідання не прибув, подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, явку представника не забезпечив. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм. 27.10.2023 між сторонами був укладений Договір № 478210-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору, кредитор надав позичальнику кредит у розмірі 12 000 грн (п. 2.1). Згідно з п. 2.4 договору, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою і становить 1,15012500% за кожен день користування. Строк кредитування 24 тижні (п. 2.3). Крім того, 09.01.2024 між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 478210-КС-002, відповідно до умов якої позивач надав позичальнику додатково кредит в сумі 11 000 грн з комісією пов`язаною з наданням додаткового кредиту у розмірі 1 650 грн (пп. 2.1, 4 Додаткової угоди). Позивач виконав усі зобов`язання за істотними умовами договору в повному обсязі, зокрема видав кредит у розмірі, встановленому договором. Це підтверджується випискою про рух коштів по рахунку відповідача, витребуваною ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14.11.2024 у АТ «ПриватБанк» за клопотанням ТОВ "Бізнес позика". Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором № 478210-КС-002 від 27.10.2023 відповідачем на виконання умов договору було здійснено часткову оплату кредиту на загальну суму 26 723,92 грн. Враховуючи ті обставини, що [PERSON] , належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у відповідача станом на 16.08.2024утворилась заборгованість за Договором № 478210-КС-002 про надання кредиту, в розмірі 67 829,63 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 20 299,07 грн; суми прострочених платежів по процентах - 47 530,56 грн. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Судом було встановлено, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого станом на 16.08.2024 року утворилась заборгованість за Договором № 478210-КС-002 про надання кредиту, в розмірі 67 829,63 грн. Проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вбачає необхідним позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача вищевказану кредитну заборгованість. Суд відхиляє доводи відповідача щодо неукладення кредитного договору з огляду на такі міркування. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Як вбачається з договору № 478210-КС-002 від 27.10.2023, він підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-4667, що узгоджується з наведеними нормами законодавства. Аналогічним чином підписані додаткова угода та паспорти споживчого кредиту. Також не ґрунтуються на вимогах закону доводи відповідача щодо неправомірності нарахованих процентів, адже їх розмір був передбачений кредитним договором і відповідач, підписавши його, погодився з його умовами та взяв на себе зобов`язання його виконувати. Також витребувані судом письмові докази, зокрема, виписка про рух коштів по рахунку відповідача, з якої вбачається факт перерахування йому грошових коштів за договором (27 жовтня 2023 року та 09 січня 2024 року), спростовують його доводи про відсутність доказів отримання ним грошових коштів. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 2 422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved