Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

У грудні 2024 із позовом до суду звернулася [PERSON] , яка просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] , також просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму відповідного віку дитини до досягнення ними повноліття. Мотивувала заявлені вимоги тим, що наразі позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, проте на теперішній час шлюб між подружжям припинено та існує формально. Від шлюбу сторони мають двоє дітей [PERSON] та [PERSON] . Діти перебувають на утриманні позивачки. Відповідач не виконує свій обов`язок з утримання дітей, тому позивач була вимушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 17.12.2024 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження. Розгляд вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження. Частковим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.01.2025 вирішено стягнути з [PERSON] в розпорядження [PERSON] , аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму відповідного віку дитини, починати стягнення з 09.12.2024 року та до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 23.01.2025 сторонам надавався термін для примирення, на період якого провадження у справі було зупинено. Ухвалою суду від 07.04.2025 поновлено провадження у цивільній справі. Позивачка у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просила позов задовольнити із підстав наведених у ньому. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області з 21.06.2008 року (свідоцтво про шлюб а.с. 23). Сторони є батьками [PERSON] та [PERSON] (свідоцтва про народження а.с. 10). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частині першій статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання подружжя є неможливим, сторони спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин, а продовження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 1211,20 грн судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved