Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

Позиції сторін ТОВ ФК «ПІНГ-ПОНГ» звернулося до суду із указаним позовом, який обґрунтувало тим, що 23.12.2019 ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] уклали договір про надання кредиту №1427394 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Таким чином, уклавши договір відповідачці було перераховано кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 5600,00 грн. 20.08.2020 згідно умов договору про відступлення прав вимоги № 02/08, ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором № 1427394 від 23.12.2019 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно останній набув право вимоги до [PERSON] . 24.01.2022 між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ ФК «ПІНГ-ПОНГ» укладено договір факторингу № 1/15, у відповідності до умов якого та договору факторингу набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором про споживчий кредит № 1427394 від 23.12.2019. ТОВ ФК «ПІНГ-ПОНГ» став новим кредитором та отримав право вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором. Умови кредитного договору [PERSON] не виконувались, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 20532,40 грн, з яких: 5040 грн заборгованість за тілом кредиту; 12054 грн - заборгованість за відсотками; 1120 грн - заборгованість за комісією, 2318,40 грн заборгованість за пенею. \~ \~ \~ \~Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ ФК «ПІНГ-ПОНГ» заборгованість за кредитним договором № 1427394 від 23.12.2019 у розмірі 20532,40 грн, понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. 16.04.2025 представник відповідачки подав додаткові пояснення у справі де зазначив, що вважає вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки позивачем не надано доказів, що кошти за кредитним договором надійшли на рахунок відповідачки. Позивач не зазначає доказів, що підтверджують факт отримання та користування відповідачем кредитними коштами за договором. Представник указав позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження яку саме суму і коли отримала відповідачка, також не підтверджена сума заборгованості. Також, нарахування процентів за користування кредитом після закінчення строку кредитування суперечить положенням статті 1048 ЦК України, а тому вимоги позивача про стягнення заборгованості по нарахованим відсоткам поза межами строку кредитування є безпідставними. Представник відповідачки зазначив, що позивачем не надано до позовної заяви Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 02-08 від 20.08.2020 з підписами посадових осіб та акту приймання-передачі відповідного Реєстру боржників. Оскільки не надано доказів про відступлення права вимоги між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», то договір факторингу № 1/15 від 24 січня 2022 року, укладений між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «ФК«ПІНГПОНГ», також не є належним доказом набуття позивачем права вимоги за кредитним договором. Представник [PERSON] указав, що відповідачку не було повідомлено про зміну кредиторів, вказана позиція з відповідачем не погоджувалася. Також позивачеві не направлялось жодної досудової вимоги (доказів вручення якої також немає в матеріалах справи). Відповідачка не погоджується із заявленою позивачем заборгованістю за комісією, оскільки положення спірного кредитного договору про сплату відповідачем на користь позивача комісій є нікчемними, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої було заборонено Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про споживче кредитування». Також, представник відповідачки указав, що на обґрунтування заявлених витрат на отримання професійної правничої допомоги позивачем надано письмові докази копію договору №43657029 від 01.11.2024 року про надання правової допомоги та опис наданих послуг від 03.03.2025 року. Разом з тим, позивачем не надано доказів оплати отриманої професійної правничої допомоги та акту виконаних робіт. На підставі зазначеного, представник відповідачки просить суд: 1) відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі; 2) відмовити позивачу у задоволенні вимог про відшкодування судових витрат; 3) стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 21.03.2025 року відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Розгляд справи призначено на 21.04.2025. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але у позовній заяві зазначив, що просить провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, у випадку неявки відповідача в судове засідання просить ухвалити заочне рішення по справі. 24.03.2025 у вступ у справу у якості представника відповідачки вступив [PERSON] 16.04.2025 представник відповідачки подав додаткові пояснення у справі. Представник відповідачки Сумцов Є.С. до судового засідання подав заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача. У зв`язку з неявкою сторін протокольною ухвалою розгляд справи було відкладено на 12.05.2025 року. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли за кредитним договором, позов частково обґрунтований і підлягає частковому задоволенню. Фактичні обставини справи встановлені судом та мотиви суду Судом установлено, що 23.12.2019 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1427394, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит в сумі 5600,00 грн, зобов`язавшись повернути його, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом. Кредит надається строком на 30 днів з 23.12.2019 року, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 22.01.2020 року. Також сторони погодили графік платежів, який є додатком № 1 до кредитного договору (а.с. 20-22, 22 зв.). Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі. Відповідно до підпункту 1.5.2 Кредитного договору проценти за користування кредитом: 4200,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно із пунктом 1.6 Кредитного договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Суд не погоджується з доводами представника відповідачки про те, що нарахована комісія у сумі 1120 грн не повинна бути стягнута, оскільки указана комісія була нарахована разом із наданням кредиту, а не після виникнення заборгованості тому не може бути віднесена до штрафних санкцій. Нарахована пеня у розмірі 2318,40 грн не підлягають стягненню з відповідачки, оскільки Законом України № 2120 внесено зміни до ЦК України, а також до Закону № 1734- V111 ''Про споживче кредитування'', які передбачають, що починаючи з 24 лютого 2022 року та у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за відповідним договором, до позичальника не можуть бути застосовані штрафні санкції за таке прострочення. Отже, сума заборгованості, яка підлягає до стягнення за цим договором складає 5040 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 12054 грн заборгованості за відсотками та 1120 сума заборгованості за комісією. Зі змісту договору вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для таких видів договорів, зазначено суму кредиту, дату видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Було погоджено укладення договору саме такого змісту, тому ці умови повинні виконуватись. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною 1 статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. У частині 1 статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 ст. 639 ЦК України). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає порядок укладення електронного договору. Так пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною 6 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Відповідно до положень статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Стаття 527 ЦК України передбачає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 625 ЦК України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 26.03.2021 ТОВ «МІЛОАН» виконало свої зобов`язання за договором та перерахувало відповідачці кредитні кошти в сумі 5600,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 9292395 (а.с. 35). Таким чином, позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору та отримання відповідачкою кредитних коштів у сумі 5600,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості по договору № 1427394 від 23.12.2019 [PERSON] має заборгованість, в сумі 20532,40 грн, з яких: 5040 грн заборгованість за тілом кредиту; 12054 грн - заборгованість за відсотками; 1120 грн - заборгованість за комісією, 2318,40 грн заборгованість за пенею. (а.с. 14-14зв.). Також, необхідно вирахувати заборгованість за пенею у сумі 2318,40 грн. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі договору від 20.08.2020 № 02/08, ТОВ «МІЛОАН» відступило право вимоги за кредитним договором № 1427394 від 23.12.2019 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (а.с. 23-26). Відповідно до договору факторингу від 24.01.2022 року № 1/15, укладеному між «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ», до останнього перейшло право грошової вимоги від [PERSON] за кредитним договором № 1427394 від 23.12.2019 (а.с. 30-32). Таким чином ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» є новим кредитором, так як набуло право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 1427394 від 23.12.2019, а тому вправі вимагати погашення відповідачкою заборгованості згідно з кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги позивач повідомив відповідачку шляхом надсилання відповідного повідомлення на адресу зазначену у кредитному договорі. Також позивачем було вжито заходи досудового врегулювання спору шляхом направлення досудової вимоги про сплату заборгованості за кредитним договором на адресу відповідачки. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості по кредитним договорам ні на рахунки ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ», ні на рахунки попередніх кредиторів. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи установлені судом обставини та вимоги вищевикладеного чинного законодавства, зважаючи на те, що відповідачкою належним чином не виконано зобов`язання за кредитним договором внаслідок чого утворилась заборгованість, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню. Судові витрати У питанні про судові витрати в справі, суд керується положеннями частини 1 статті 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги судом задоволені частково на 88,7%, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати на оплату судового збору в розмірі 2148,66 грн (2422,4 * 88,7%). Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн, суд враховує таке. Відповідно до\~положень статті\~137\~ЦПК України\~для цілей\~розподілу судових\~витрат:\~1)\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану\~зі справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою;\~2)\~розмір суми,що\~підлягає сплаті\~в порядку\~компенсації витрат\~адвоката,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги,\~встановлюється згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги на\~підставі відповідних\~доказів,\~які підтверджують\~здійснення відповідних\~витрат.\~Для визначення\~розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом,та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та(або)значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник позивача у обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав: акт №1427394 від 03.03.2025 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом; детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Білецьким Б.М. необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» щодо стягнення кредитної заборгованості; договір про надання правової допомоги № 43657029 від 01.11.2024; додаткова угода №104103166 до договору про надання правової допомоги № 43657029 від 01.11.2024 (а.с. 11, 16, 17-19, 34). Указані докази підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 6000,00 грн. Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п.95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Дослідивши надані представником позивача докази понесених витрат на професійну правничу допомогу суд вважає, що заявлений представником позивача розмір витрат на правничу допомогу є завищеним зважаючи на таке. На підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 03.03.2025 на виконання умов договору № 43657029 про надання юридичних послуг від 01.11.2024 було проведено: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ»; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи позивач; Формування додатків до позовної заяви (письмові докази) (а.с.16). Суд вважає, що вартість правничих послуг позивача є завищеною, оскільки дана справа незначної складності, наявна стала судова практика щодо вирішення спорів пов`язаних зі стягненням кредитної заборгованості, тому її складання не вимагає значного часу. У судових засіданнях представник позивача брати участь не планував про що одразу повідомив у позовній заяві. Зважаючи на обсяг наданих правничих послуг та виконаних робіт, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності правничих послуг, а також розумності їхнього розміру, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» до суми 3000 грн. Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат. Дослідивши надані представником відповідача докази понесених витрат на професійну правничу допомогу суд вважає, що заявлений розмір витрат підлягає частковому відшкодуванню з огляду на таке. Представником відповідача не було надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Фактично в даній справі представником відповідача було складено додаткові пояснення у справі та подано заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача. Зважаючи на обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських послуг, а також розумності їхнього розміру, суд вважає за необхідне зменшити витрати відповідача на правничу допомогу до розміру 2000 грн. Згідно частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Враховуючи те, що в даній справі більшу суму судових витрат покладено на відповідача, тому суд вважає за необхідне зобов`язати відповідачку сплатити різницю судових витрат позивачу в розмірі 3148,66 грн (з яких 2148,66 грн це сума судового збору) та звільнити сторони від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Outcome: partial