Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

Представник позивача Захарова К.Р. звернулась до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №б/н від 20.05.2013 року у розмірі 34\~365,43 гривень та судові витрати у розмірі 2422,40 гривні. Посилаючись на те, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву № б/н від 20.05.2013 року та приєдналась до Умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https://privatbank.ua/terms. Клієнт не міг приєднатися до іншої редакції і саме ця редакція надається до позовної заяви, оскільки це умови публічного договору, то суд має можливість самостійно перевірити відповідність умов та тарифів, що додаються до позовної заяви, та умов та тарифів сайті банку, що діяли на дату підписання заяви. На підставі вищевказаної анкети-заяви Відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 50 000,00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку та Випискою по рахунку. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту Відповідач отримав згідно Довідки про видані картки (додається до позовної заяви) кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії 07/16 тип - Універсальна. Після спливу строку дії першої картки Відповідачем для можливості користування рахунком додатково отримані наступні картки: 1) Кредитна картка номер - 5168742312625324, строк дії - 08/17, тип - Універсальна GOLD; 2) Кредитна картка номер - 4149629390972636, строк дії - 02/21, тип - Універсальна GOLD. В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки 40,8%. У процесі користування кредитним рахунком клієнту були завжди доступні у вільному доступі на сайті банку та у додатку Приват24 умови обслуговування кредитних карток, які банк постійно пропонує клієнту для ознайомлення огляду кожного наступного разу, коли відбуваються навіть незначні зміни. Також, в зв`язку зі змінами у законодавстві впровадженні нормами закону "Про споживче кредитування" паспорту споживчого кредиту - клієнт підписав паспорт споживчого кредиту від 11.03.2021 р., в якому також є інформація про відсоткові ставки по кредитування по картковим рахункам. 11.03.2021 р. Відповідачем підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої отримано додаткову кредитну картку номер -4149629319160628, строк дії - 12/24, тип - Універсальна GOLD, а також погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг Відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України При цьому, на момент підписання зазначеної вище Заяви Відповідача мав заборгованість, що вбачається із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості. 16.09.2022 року Відповідач підписав власноручно Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та Додаткову угоду № SAMDNWFC00004823226_01 до Кредитного договору від 16.09.2022. Відповідно до п.1. Додаткової угоди Сторони узгодили змінити умови Кредитного договору шляхом внесення в Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг наступних змін: Тип кредиту - не відновлювана кредитна лінія; Строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією, але не більше 5 років з дати укладення цієї Додаткової угоди ( п.п. 1.1., 1.2.); Процентна ставка, відсотків річних: 12,0% (п.п. 1.2., 1.3. Договору); Мінімальний платіж зменшено до 1% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн. щомісячно протягом перших шести календарних місяців з дати укладення цієї додаткової угоди, із збільшенням до 3% починаючи із 7 місяця календарного місяця з дати укладення цієї додаткової угоди до дати повного погашення кредиту. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 18.02.2025 року має заборгованість 34365.43 грн., яка складається з наступного: 34365.43 грн. - заборгованість за тілом кредиту. Ухвалою суду від 25.03.2025 року прийнято позовну заяву Акціонерного товариства «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. 17.04.2025 року через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування [PERSON] зазначає, що визнає позовні вимоги в повному обсязі, однак з огляду на матеріальне становище та обставини, що ускладнюють виконання рішення, просила суд розстрочити виконання судового рішення. Зокрема, відповідач зазначила наступне: На території України з 24.02.2022 року діє воєнний стан, що створює форс-мажорні обставини (підтверджено листом Торгово-промислової палати України). Земельні паї, які є джерелом доходу відповідача, розташовані на тимчасово окупованій території, що унеможливлює отримання прибутку з їх оренди. Станом на 17.04.2025 відповідач має стабільне джерело доходу, зокрема заробітну плату в розмірі 6 400,15 грн та пенсію в розмірі 3 922,40 грн, загальний щомісячний дохід становить 10 322,55 грн, що документально підтверджено. Витрати відповідача пов`язані з оплатою житлово-комунальних послуг, харчуванням, засобами гігієни та ліками, у зв`язку з чим вона не має змоги сплатити всю суму боргу одночасно. Станом на дату подання відзиву відповідач вже сплатила 4 441,20 грн, залишок боргу становить 29 924,23 грн, про що надано відповідну довідку ПриватБанку. Просила суд, розстрочити сплату основного боргу (29 924,23 грн) та судового збору (2 422,40 грн); Встановити щомісячний платіж у розмірі 2 695,55 грн., Строк розстрочки 12 місяців, з 01.06.2025 по 31.05.2026. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно і належним чином, разом із позовною заявою до суду надійшло клопотання від представника позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач, будучи повідомленою судом своєчасно та належним чином про дату та місце розгляду справи до судового засідання не з`явилася. Через канцелярію суду надала заяву в якій просить розстрочити виконання рішення суду на 12 місяців. Здійснити розгляд без її участі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 20.05.2013 року між Акціонерним товариством «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви № б/н, на підставі якої останній відкрито картковий рахунок та надано кредитну картку з початковим кредитним лімітом в розмірі 500 грн., який 18.05.2021 року був збільшений до 50 000,00 грн., а 19.09.2022 року зменшений до 0,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що на ім`я відповідача [PERSON] було оформлено наступні кредитні картки: - [NUMBER] , строк дії 07/16 тип - Універсальна; - 5168742312625324, строк дії - 08/17, тип - Універсальна GOLD; - 4149629390972636, строк дії - 02/21, тип - Універсальна GOLD; - 4149629319160628, строк дії - 12/24, тип - Універсальна GOLD. В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки 40,8%. Умови кредитного договору визначені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, які діяли на дату підписання анкети-заяви та були розміщені на офіційному вебсайті банку. Надалі, між сторонами укладалися додаткові угоди, зокрема 11.03.2021 року про приєднання до оновлених умов та отримання нової кредитної картки, а 16.09.2022 року Додаткова угода до Кредитного договору, відповідно до якої тип кредиту було змінено на невідновлювану кредитну лінію зі строком кредитування 12 місяців із пролонгацією до 5 років, а процентна ставка визначена у розмірі 12,0% річних. З виписки за договором №б/н за період 20.05.2013 року 21.02.2025 року наданої до матеріалів справи як доказ, встановлено, що відповідач користувача кредитними коштами, та здійснювала повернення витрачених коштів проте не в повному обсязі. Згідно з розрахунком заборгованості за договором №б/н від 20.05.2013 року, укладеного між Приватбанком та клієнтом [PERSON] станом на 18.02.2025 року остання має заборгованість 34365.43 грн., яка складається з наступного: 34365.43 грн. - заборгованість за тілом кредиту. Відповідно до довідки про наявність заборгованості наданої відповідачу, судом встановлено, що станом на 17.04.2025 року заборгованість складає 29\~924,23 гривні. Таким чином відповідачем не надано до суду доказів на спростування розрахунку заборгованості та основної суми боргу. Суд вирішуючи питання про стягнення заборгованості за кредитним договором, виходить з того, що позивачем надано належний розрахунок заборгованості на підтвердження розміру заборгованості позичальника, анкету-заяву підписану відповідачем власноруч, Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи, Таблицю обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту погоджено сторонами, шляхом проставлення електронного підпису [PERSON] . Надані банком документи підтверджують укладання між сторонами кредитного договору, використання відповідачем кредитних коштів та існування у позичальника заборгованості за кредитним договором у визначеному банком розмірі, який розрахований відповідно до узгоджених між сторонами умов. Суд також бере до уваги, що відповідачка добровільно сплатила частину заборгованості у розмірі 4 441,20 грн. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу\~Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 627Цивільного кодексу\~Українипередбачено, що відповідно до ст.6\~цього Кодексусторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. На підставі ч.1 ст.1049\~Цивільного кодексу\~Українипозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст.1048\~Цивільного кодексу\~Українипозикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до статей 526, 527, 530\~Цивільного кодексу\~Українизобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та його вимог. Згідно зі ст.ст.610, 612\~Цивільного кодексу\~Українипорушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. З наданих позивачем доказів вбачається, що банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу у користування кредитні кошти. Водночас відповідач свої зобов`язання за договором виконав не належним чином, тіло кредиту сплатила не у повному обсязі, у зв`язку з чим станом на 17 квітня 2025 року має перед банком заборгованість у розмірі 29\~924,23 грн, з яких: 29\~924,23 грн - заборгованість за тілом кредиту. Згідно статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд погоджується з наданим позивачем та дослідженим у судовому засіданні розрахунком заборгованості, оскільки він є обґрунтованим, його розмір підтверджений належними та допустимими доказами, відповідачем не спростований, а навпаки визнаний у повному обсязі. Відповідно до ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяв. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи предмет та підстави позову, суд не вбачає підстав не приймати визнання позову відповідачем, у зв`язку з чим ухвалює рішення про часткове задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягує з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.05.2013 року у розмірі (34\~365,43 4\~441,20 (які сплачені відповідачем) = 29\~924,23 грн. Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №ZZ424B29B7 від 04.03.2025 року. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при подачі позову, пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить 2109,73 грн. (29924,23 грн. - сума задоволених вимог:34365,43 грн.=0,871 х 2422,40 грн.). Відповідно до вимог ч.1 ст.142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку із викладеним, враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги повністю, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету суму сплаченого судового збору в розмірі 1054,86 грн (50% від загального розміру судового збору) та стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 1054,86 грн., (50% від загального розміру судового збору). Щодо вирішення клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення суду, суд приходить до наступного. Суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, про що зазначає в резолютивній частині рішенні (пункт 2 частини сьомої статті 265, частина перша статті 267 ЦПК України). Стаття 265 ЦПК України\~не містить окремо визначені підстави для розстрочення виконання рішення суду, тому застосовуються положення статті 435 цього Кодексу. Так, підставою для розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (частина третя та четверта\~статті 435 ЦПК України). Розстрочка виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення (частина п`ята\~статті 435 ЦПК України). Беручи до уваги соціальний аспект та ті, виклики, що постали перед українським суспільством внаслідок повномасштабного вторгнення російської федерації, що призвело до значного погіршення матеріального становища більшості громадян, у тому числі й відповідача, вирішив розстрочити виконання судового рішення за клопотанням відповідача на максимально можливий строк. Розстрочка виконання рішення стане стимулом для добровільного виконання боржником своїх зобов`язань та забезпечить задоволення вимог кредитора, що відповідає завданню цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими міркуваннями. Частиною четвертою\~статті 10 ЦПК України\~передбачено, що суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Закон України\~"Про\~судоустрій і\~статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). Враховуючи клопотання відповідача, яка навела обставини які ускладнюють виконання рішення, суд приходить до висновку, що необхідно клопотання задовольнити та розстрочити виконання судового рішення шляхом сплати заборгованості рівними частинами протягом 12 місяців, тобто по 2\~493 грн. 70 коп. щомісяця, починаючи з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Outcome: partial