Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

04 серпня 2023 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшов позов [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна. Позов обґрунтовано наступним. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 серпня 2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 835696 грн 02 коп. 10 жовтня 2018 року відкрито виконавче провадження з виконання вказаного рішення суду. Відповідно до свідоцтва від 16 жовтня 2018 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Трач Г.М., на підставі акту про проведення електронних торгів 5 вересня 2018 року, за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] . Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 листопада 2019 року визнано електронні торги з реалізації нерухомого майна: квартири [ADDRESS] , проведені 5 вересня 2018 року Державним підприємством «СЕТАМ», результати яких оформлені протоколом № 356098, недійсними. Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про придбання нерухомого майна з електронних торгів, серія та номер 2532, [PERSON] квартири [ADDRESS] , посвідчене 16 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Трач Г.М. Відповідно до рішення державного реєстратора від 6 жовтня 2021 року проведено державну реєстрацію прав на квартиру [ADDRESS] , за [PERSON] . Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16 червня 2022 року у справі № 753/5709/22 відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мазарчук Наталія Володимирівна, державний реєстратор Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Канівець Любов Миколаївна про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 липня 2023 року у задоволенні позовних вимог у справі № 753/5709/22 відмовлено. Крім того, ухвалою суду від 9 грудня 2021 року відкрито провадження у справі № 753/23166/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про виселення, яке зупинено ухвалою суду від 11 липня 2022 року до набрання законної сили рішенням суду у справі № 753/5709/22. 5 квітня 2023 року між [PERSON] (відповідач - 1) та [PERSON] (відповідач -2) було укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] . Оскільки вказаний правочин, на думку позивачів, має ознаки фраудаторного правочину та вчинений відповідачем [PERSON] з метою ухилення від виконання судового рішення, позивачі просять суд визнати його недійсним. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 серпня 2023 року матеріали позову передано в провадження судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 08 серпня 2023 року. 17 серпня 2023 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання відповідачів. Ухвалою суду від 18 серпня 2023 року відкрито провадження у справі та вирішено слухати справу в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання на 18 жовтня 2023 року на 10:00 год. 16 жовтня 2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 68465), відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Ухвалою суду від 18 жовтня 2023 року було частково задоволено клопотання представника позивачів про залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору та залучено до участі у справі як третю особу, які не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області. 18 жовтня 2023 року судді був переданий лист Київського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року, вих. № 753/13630/23/81529/2023 про витребування матеріалів цивільної справи № 753/13630/23, у зв`язку із надходженням до Київського апеляційного суду апеляційної скарги [PERSON] на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 11 серпня 2023 року у справі №753/13630/23. Ухвалою суду від 18 жовтня 2023 року провадження по справі було зупинено до перегляду ухвали суду від 11 серпня 2023 року судом апеляційної інстанції та повернення матеріалів цивільної справи до суду першої інстанції. Постановою Київського апеляційного суду від 20 грудня 2023 року було залишено в силі ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 11 серпня 2023 року. 12 березня 2024 року зазначена цивільна справа була повернута до Дарницького районного суду м. Києва. Фактично справа була передана судді 21 березня 2024 року. Ухвалою суду від 25 березня 2024 року провадження у справі було поновлено та призначено справу до розгляду в підготовче засідання на 24 квітня 2024 року на 10:00 год. Підготовче засідання призначене на 24 квітня 2024 року було відкладено за клопотанням представника відповідача на 30 травня 2024 року на 11:00 год. Підготовче засідання призначене на 30 травня 2024 року не відбулося у зв`язку із перебуванням судді у відгулі за раніше відпрацьований вихідний день. Згодом підготовче засідання у справі було призначено на 24 липня 2024 року на 10:00 год. Ухвалою суду від 24 липня 2024 року було задоволено клопотання представника позивача про витребування від Фонду державного майна України належним чином завіреної копії звіту від 04 квітня 2023 року про оцінку квартири [ADDRESS] , що виготовлений Товариством з обмеженою відповідальністю "Бюро оцінки "Зеніт" (оцінювач [PERSON] ). Підготовче засідання було відкладено на 24 вересня 2024 року на 14:30 год. 13 серпня 2024 року на електронну пошту суду надійшов лист від Фонду державного майна України з додатками в електронному вигляді. Підготовче засідання призначене на 24 вересня 2024 року було відкладено на 24 жовтня 2024 року на 14:30 год за клопотання представника позивача. 21 жовтня 2024 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів, а саме - копії рецензії на звіт про оцінку майна. Ухвалою суду від 24 жовтня 2024 року провадження у даній цивільній справі було зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку цивільної справи №753/8508/19 за позовом [PERSON] до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області, державного підприємства «Сетам», [PERSON] про визнання електронних торгів з продажу квартири недійсними. Ухвалою суду від 14 січня 2025 року поновлено провадження у справі та призначено справу до підготовчого засідання на 4 лютого 2025 року. 3 лютого 2025 року до суду від представника третьої особи надійшло клопотання про долучення доказів у справі - постанови від 30 січня 2025 року № [NUMBER] про результати перевірки законності виконавчого провадження № [NUMBER], постанову про відновлення виконавчого провадження № [NUMBER] від 3 лютого 29025 року. 4 лютого 2025 року судом ухвалою, яка була занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі та вирішено розпочату розгляд справи по суті. Представник позивачів у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, вказав, що договір купівлі-продажу квартири від 5 квітня 2023 року містить ознаки фраудаторності, оскільки він укладений на шкоду стягувачу, з метою уникнення можливості належного виконання рішення суду боржником [PERSON] , такий договір укладений за заниженою ціною, що підтверджується долученими до матеріалів справи доказами, набувачем майна за спірним договором є особа, яка близька до боржника та володіє не одним об`єктом нерухомого майна, яке раніше належало [PERSON] . Крім того, [PERSON] (власник спірного майна на цей час) є представником [PERSON] , що підтверджується долученими до матеріалів справи довіреностями. На час укладання спірного договору боржник мав невиконане грошове зобов`язання, оскільки судом було визнано недійсними електронні торги, на яких позивачкою було придбано спірну квартиру, за рахунок реалізації якої й було погашено заборгованість відповідача та виконавче провадження було завершене. Після визнання електронних торгів недійсними відповідач кошти ДВС не повернув і при цьому став неплатоспроможним, оскільки іншого майна (рухомого, нерухомого), за рахунок якого можна б було виконати зобов`язання, він не має, тривалий час проживає за кордоном. Також вказав, що спірний договір купівлі-продажу не був направлений на настання реальних наслідків, бо [PERSON] не був у квартирі до договору, не оглядав її, при цьому [PERSON] звернувся із позовом до суду про виселення позивачки з квартир, бо не мав до неї доступу. Позовні вимоги просив задовольнити. Позивачка [PERSON] підтримала позицію свого адвоката, просила позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача [PERSON] -адвокат Сидоренко В.В. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, вказала, що позивачі не є учасниками спірного договору купівлі-продажу, на час укладання спірного договору відсутні були будь-які заборони стосовно можливості реалізації цього майна попереднім власником, отже будь-яких порушень не відбулось. На підтвердження факту реальності намірів придбання квартири [PERSON] є позов до [PERSON] про виселення із такої квартири, який був задоволений судом. Квартира була придбана за 77000 доларів США, що є абсолютно реальною ціною станом на 2023 рік, компанія, яка надавала оцінку спірному майну для укладання договору на той час мала ліцензію, а тому будь-які порушення відсутні, нотаріус також при посвідчення договору перевіряв всі документи та реальність угоди. Те що відповідачі у справі дійсно є знайомими особами, не свідчить про фіктивність укладеної між ними угоди. Вказала, що їй не відома причини продажу квартири [PERSON] , можливо він реалізовував своє майно, бо тривалий час проживає за кордоном, у США, а тому таким чином вирішив розпорядитись належним йому майном. Розгляд справи було відкладено на 3 березня 2025 року. 28 лютого 2025 року до суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання. 3 березня 2025 року розгляд справи не відбувся через відсутність судді на роботі у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю Надалі судове засідання у справі було призначено на 4 квітня 2025 року. 25 березня 2025 року до суду від представника позивачів надійшли додаткові пояснення у справі. 4 квітня 2025 року до суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання у справі. У судовому засіданні 4 квітня 2025 року було досліджено письмові докази у справі та відкладено судове засідання на 25 квітня 2025 року для надання можливості представнику відповідача взяти участь у судових дебатах. У судовому засіданні 25 квітня 2025 року представник відповідача надав суду копію квитанції від 9 квітня 2025 року, відповідно до яких представник [PERSON] - [PERSON] , на виконання вимоги про повернення коштів від 30 січня 2025 року повернув 192867 грн ЦМУ МЮ м. Київ. Проаналізувавши обставини справи у їх сукупності, дослідивши додані до матеріалів справи докази, заслухавши пояснення представника позивачів, позивача [PERSON] , представника відповідача [PERSON] , суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 17 лютого 2011 року Печерським районним судом міста Києва видано виконавчий лист № 2-1465/10 про стягнення з [PERSON] на користь АКБ «Український бізнес банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 6 450 022 грн 06 коп, судових витрат в розмірі 2 799 грн 70 коп та 18 квітня 2011 року виконавчий лист № 21904/10 про стягнення з [PERSON] на користь АКБ «Європейський» заборгованості за кредитним договором в розмірі 495 453 доларів США92 центи, які в подальшому пред`явлені до виконання. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 серпня 2014 року у справі № 750/7629/14, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 3 листопада 2016 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 835696 грн 02 коп. З цієї суми боргу 5000 грн стягнуто солідарно з [PERSON] [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 3635 грн 73 коп. у відшкодування судових витрат. На виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист, який перебував на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (ВП № [NUMBER]). Надалі виконавче провадження [NUMBER] було приєднано до зведеного виконавчого провадження № 39204052, яке включало в себе виконавчий лист № 2-1465/10, виданий Печерським районним судом м. Києва 17 лютого 2011 року та виконавчий лист № 2-1904/10, виданий Печерським районним судом м. Києва 18 квітня 2011 року. 5 вересня 2018 року Державне підприємство «Сетам» на підставі поданих для проведення реалізації майна документів відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві здійснило реалізацію арештованого майна шляхом проведення електронних торгів через веб-сайт (https://setam.net.ua) в мережі Інтернет. 19 вересня 2018 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві було складено Акт про проведені електронні торги, зі змісту якого вбачається, що до протоколу проведення електронних торгів № 356098 сформованого 5 вересня 2018 року ДП «Сетам» переможцем торгів лоту № 296917 (квартира [ADDRESS] ) визнано учасника під № 4 - [PERSON] . На підставі акту про проведені електронні торги приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Трач Г.М. переможцю торгів [PERSON] було видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з електронних торгів №2532 від 16 жовтня 2018 року. Відповідно до платіжного доручення від 27 грудня 2018 року № 2412 та від 3 грудня 2019 року № 0410001 ГТУЮ у м. Києві перераховано [PERSON] кошти, які надійшли від продажу квартири на електронних торгах. Залишок коштів від продажу квартири на електронних торгах було перераховано відповідачу [PERSON] . Виконавче провадження № 26315267 за виконавчим листом № 2- 1465/10, виданим Печерським районним судом міста Києва 17 лютого 2011 року було закінчено 07.11.2018 року зважаючи на його повернення до суду на підставі пункту 10 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавче провадження ВП № 28024274, за виконавчим листом № 21904/10, виданим Печерським районним судом міста Києва від 18 квітня 2011 року було закінчено 27 листопада 2019 року в силу визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Виконавче провадження № [NUMBER], за виконавчим листом Деснянського районного суду міста Чернігова від 15 вересня 2014 року по справі № 750/7629/14, було закінчено 4 грудня 2019 року, зважаючи на виконання рішення в повному обсязі. Заочним рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 листопада 2019 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 22 лютого 2024 року та постановою Верховного Суду від 12 грудня 2024 року, частково задоволено позовну заяву [PERSON] до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Державного підприємства «Сетам», [PERSON] про визнання електронних торгів з продажу квартири недійсними. Визнано електронні торги з реалізації нерухомого майна: квартири [ADDRESS] , проведені 5 вересня 2018 року Державним підприємством «Сетам», результати яких оформлені протоколом № 356098, недійсними; визнано недійсним та скасовано свідоцтво про придбання нерухомого майна з електронних торгів, серія та номер 2532, [PERSON] квартири [ADDRESS] , посвідчене 16 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Трач Г.М.; стягнуто з Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві на користь [PERSON] 1 536 грн 80 коп судового збору, у задоволенні решти суми судових витрат відмовлено. 5 квітня 2023 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири (спірний договір), відповідно до якого [PERSON] передав у власність, а [PERSON] прийняв у власність квартиру [ADDRESS] . Відповідно до інформації з ДРПП станом на 5 квітня 2023 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] . Звертаючись із позовом до суду, представник позивачів зазначає, що оскільки закриття виконавчого провадження № [NUMBER], за виконавчим листом Деснянського районного суду міста Чернігова від 15 вересня 2014 року по справі № 750/7629/14, було закінчено 4 грудня 2019 року, зважаючи на виконання рішення в повному обсязі та перерахування коштів [PERSON] у зв`язку з реалізацією на електронних торгах майна [PERSON] - квартири [ADDRESS] , яка була придбана [PERSON] (з 22 лютого 2022 року - Загорська), а надалі такі електронні торги були визнані недійсними, то відповідно виконавче провадження мало бути поновлено, кошти отримані [PERSON] та частина коштів, отримана [PERSON] мають бути повернуті [PERSON] , то за таких умов, укладання [PERSON] спірного договору купівлі-продажу після визнання недійсним електронних торгів з реалізації квартири, яка була предметом спірного договору купівлі-продажу, свідчать про намагання боржника уникнути належного виконання судового рішення шляхом реалізації майна в рахунок погашення заборгованості, оскільки іншого майна у нього немає, проживає він у США, а отже такий договір купівлі-продажу містить ознаки фраудаторного. Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (стаття 15 ЦК України). Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частина третя статті 13 ЦК України). Згідно з частиною першою, пунктами 1 та 2 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права та визнання правочину недійсним. Рішенням Конституційного Суду України від 28 квітня 2021 року № 2-р(II)/2021 у справі № 3-95/2020(193/20) визнано, що частина третя статті 13, частина третя статті 16 ЦК України не суперечать частині другій статті 58 Конституції України та вказано, що «оцінюючи домірність припису частини третьої статті 13 Кодексу, Конституційний Суд України констатує, що заборону недопущення дій, що їх може вчинити учасник цивільних відносин з наміром завдати шкоди іншій особі, сформульовано в ньому на розвиток припису частини першої статті 68 Основного Закону України, згідно з яким кожен зобов`язаний не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Водночас словосполука «а також зловживання правом в інших формах», що також міститься у частині третій статті 13 Кодексу, на думку Конституційного Суду України, за своєю суттю є засобом узагальненого позначення одразу кількох явищ з метою уникнення потреби наведення їх повного або виключного переліку. Здійснюючи право власності, у тому числі шляхом укладення договору або вчинення іншого правочину, особа має враховувати, що реалізація свободи договору як однієї із засад цивільного законодавства перебуває у посутньому взаємозв`язку з установленими Кодексом та іншими законами межами здійснення цивільних прав, у тому числі права власності. Установлення Кодексом або іншим законом меж здійснення права власності та реалізації свободи договору не суперечить вимогам Конституції України, за винятком ситуацій, коли для встановлення таких меж немає правомірної (легітимної) мети або коли використано юридичні засоби, що не є домірними. У зв`язку з тим, що частина третя статті 13 та частина третя статті 16 Кодексу мають на меті стимулювати учасників цивільних відносин до добросовісного та розумного здійснення своїх цивільних прав, Конституційний Суд України дійшов висновку, що ця мета є правомірною (легітимною)». Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення чи унеможливлення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили. Про зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: -особа (особи) «використовувала/використовували право на зло»; -наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; -для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які «потерпають» від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи /осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин) (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року в справі № 747/306/19). Оспорюваний правочин визнається недійсним судом, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом (частина третя статті 215 ЦК України). Правочин, недійсність якого не встановлена законом (оспорюваний правочин), породжує правові наслідки (набуття, зміну або припинення прав та обов`язків), на які він був направлений до моменту визнання його недійсним на підставі рішення суду. Оспорювання правочину відбувається тільки за ініціативою його сторони або іншої заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимог про визнання правочину недійсним (позов про оспорювання правочину, ресцисорний позов). Для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину (див. постанову Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2021 року у справі № 761/12692/17). Недійсність договору як приватноправова категорія покликана не допускати або присікати порушення приватних прав та інтересів або ж їх відновлювати. До правових наслідків недійсності правочину належить те, що він не створює юридичних наслідків. Тобто правовим наслідком недійсності договору є за своєю суттю «нівелювання» правового результату, породженого таким договором (тобто вважається, що не відбулося переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав взагалі) (див. постанови Верховного Суду від 10 липня 2024 року в справі № 201/3274/21, від 22 листопада 2023 року в справі № 128/1878/20). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним) (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 липня 2021 року в справі № 759/24061/19). Необхідно розмежовувати конкурсне оспорювання та позаконкурсне оспорювання фраудаторних правочинів. Недійсність фраудаторного правочину в позаконкурсному оспорюванні має гарантувати інтереси кредитора (кредиторів) «через можливість доступу до майна боржника», навіть і того, що знаходиться в інших осіб. Метою позаконкурсного оспорювання є повернення майна боржнику задля звернення на них стягнення, тобто, щоб кредитор опинився в тому положенні, яке він мав до вчинення фраудаторного правочину (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 квітня 2023 року в справі № 523/17429/20). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) зроблено висновок, що «позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України». Тобто, Велика Палата Верховного Суду у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) сформулювала підхід, за яким допускається кваліфікація фраудаторного правочину в позаконкурсному оспорюванні як: фіктивного (стаття 234 ЦК України); такого, що вчинений всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом (статті 3, 13 ЦК України); такого, що порушує публічний порядок (частини перша та друга статті 228 ЦК України). Договір як приватно-правова категорія, оскільки є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, покликаний забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Приватно-правовий інструментарій (зокрема, вчинення фраудаторного договору) не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення чи унеможливлення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили, чи виконавчого напису (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 квітня 2023 року в справі № 523/17429/20). Договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторним договором), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. Застосування конструкції «фраудаторності» при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, дружина чи колишня дружина боржника, чоловік чи колишній чоловік боржника, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника). Важливим для кваліфікації такого правочину як фраудаторного є те, що внаслідок його вчинення відбувається, зокрема, унеможливлення звернення стягнення на майно боржника чи зменшується обсяг його майна; очевидно, що одночасна кваліфікація оспорюваного фраудаторного правочину в позаконкурсному оспорюванні як фіктивного (стаття 234 ЦК України) і такого, що вчинений всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом (статті 3, 13 ЦК України) не допускається (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 січня 2024 року в справі № 761/40240/21). Стосовно моменту укладання спірного договору купівлі-продажу, суд зазначає, що виконавче провадження № [NUMBER], за виконавчим листом Деснянського районного суду міста Чернігова від 15 вересня 2014 року по справі № 750/7629/14, в якому стягувачем є позивач [PERSON] , боржник [PERSON] було закінчено зважаючи на виконання рішення в повному обсязі. Виконання вказаного рішення суду стало можливе саме завдяки реалізації на електронних торгах майна боржника [PERSON] - квартири [ADDRESS] . Так після проведення електронних торгів позивачу [PERSON] ГТУЮ у м. Києві були перераховані кошти, що підтверджується платіжними дорученнями від 27 грудня 2018 року та від 3 грудня 2019 року, в яких в призначені платежу зазначено: «пер. Коштів [PERSON] на поповн рахунку [PERSON] (63413,79 грн)» та «кошти згідно виконавчого листа Деснянського р/с м. Чернігів від 15.09.2014 № 750/7629/14, кошти за ВД стягнуті на користь стягувача (772282,23 грн)». Також факт перерахування коштів з реалізації квартири саме для погашення заборгованості перед стягувачем [PERSON] підтверджується заявою боржника [PERSON] від 28 листопада 2019 року, подана від його імені представником [PERSON] , яка отримана ГТУЮ у м. Києві 29 листопада 2019 року (а.с. 51, т. 1), в якій боржник просив перерахувати кошти, отримані після реалізації його майна на погашення заборгованості перед [PERSON] (ВП № [NUMBER]), залишок коштів повернути [PERSON] . Крім того, в цій заяві зазначено, що за виконавчим листом № 2-1465/10, виданим Печерським районним судом м. Києва щодо стягнення з [PERSON] заборгованості на користь АТ «Український бізнес банк» виконавче провадження було закінчено 7 листопада 2018 року у зв`язку із поданням заяви про повернення виконавчого листа. Виконавчий лист № 2-1904/10 від 18 квітня 2011 року, виданий Печерським районним судом м. Києва, був визнаний таким, що не підлягає виконанню ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 6 листопада 2019 року. Відповідно до платіжного доручення від 5 грудня 2019 року № 3285 ГТУЮ у м. Києві перерахував на рахунок [PERSON] 192866,93 грн надмірно стягнутих коштів під час виконання зведеного ВП 39204052, № [NUMBER] (а.с. 53, т.1). Вказане спростовує твердження відповідача [PERSON] , викладене у його відзиві на позов, про те, що реалізація спірної квартири [ADDRESS] відбулось для погашення заборгованості [PERSON] перед АТ «Український бізнес банк» та АКБ «Європейський». Поряд з цим, у зв`язку з визнання недійсним електронних торгів, на яких відбулась реалізація спірного майна квартири [ADDRESS] , за рахунок якої було повністю погашено заборгованість перед стягувачем (позивачем) [PERSON] , таке майно повернулось до боржника [PERSON] , тобто фактично після цього [PERSON] знову став стягувачем відносно [PERSON] , оскільки у зв`язку із визнання недійсним електронних торгів, кошти, які були отримані як [PERSON] так і [PERSON] мають бути повернуті [PERSON] , яка придбала таку квартиру з електронних торгів, а отже укладаючи спірний договір купівлі-продажу 5 квітня 2023 року боржник [PERSON] унеможливлював повторну реалізацію квартири на електронних торгах та не міг не розуміти наслідків таких дій, а саме, те, що він стає неплатоспроможним перед стягувачем, бо іншого майна, за рахунок якого можливе повернення боргу у нього відсутнє, проживає він тривалий час за кордоном. При цьому, неповернення [PERSON] та [PERSON] коштів на рахунок ГТУЮ у м. Києві станом на день укладання спінорного договору, не може свідчити про те, що договір купівлі-продажу квартири не був укладений на шкоду стягувачу [PERSON] та з метою уникнення можливості повторного звернення стягнення на цю спірну квартиру шляхом проведення електронних торгів. Крім того, судом враховується, що у червні 2022 року [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] (справа № 753/5709/22). Провадження у справі було відкрито судом 16 червня 2022 року, рішення за результатами розгляду позову було ухвалено 20 липня 2023 року, тобто спірний договір купівлі-продажу був укладений [PERSON] у період перебування у провадженні суду спору щодо реєстрації права власності за ним на вказану квартиру, що також свідчить про недобросовісність поведінки боржника (позиція Верховного Суду у постанові від 30 травня 2023 року у справі № 583/963/21). При цьому суд враховує, що [PERSON] був обізнаний із перебування вказаного спору у провадженні суду, щонайменше з 27 липня 2022 року, оскільки його інтереси у тій справи представляв [PERSON] , що підтверджується змістом судового рішення від 20 липня 2023 року. Суд відхиляє доводи представника відповідача, що відсутність арешту нерухомого майна на час укладання спірного договору купівлі-продажу свідчить про відсутність ознак фраудаторного договору, зважаючи на те, що відсутність заборони чи арешту не виключає кваліфікацію правочину як фраудаторного, оскільки для оспорення правочину, що вчинений всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом (статті 3, 13 ЦК України), важливим є те, що учасники цивільного обороту використовують приватний інструментарій всупереч його призначенню, принципу доброї совісті та, зокрема, для, унеможливлення звернення стягнення на майно боржника (поручителя) чи зменшення обсягу його майна (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 серпня 2024 року у справі № 947/37261/21). Також судом враховується особа, з якою [PERSON] уклав спірний договір купівлі-продажу. Зокрема, покупцем за договором купівлі-продажу від 5 квітня 2023 року квартири [ADDRESS] став [PERSON] , який, відповідно до долученої до матеріалів справи копії довіреності від 26 липня 2018 року одночасно з [PERSON] , [PERSON] (представник відповідача [PERSON] у цій справі), Ларченка В.А. уповноважений представляти інтереси [PERSON] у випадках, визначених в довіреності, а також та розпоряджатись всім його рухомим й нерухомим майном, яке знаходиться на території України, з чого б воно не складалось та де б воно не знаходилось, в тому числі належними йому транспортними засобами, земельними ділянками, цінними паперами, грошовими коштами на рахунках, тощо, у зв`язку з цим укладати правочини: купувати, продавати, здавати в оренду, обмінювати, передавати в заставу будь-яке рухоме та нерухоме майно (а.с. 55-59, т.1). Крім того, відповідно до долученої до матеріалів справи копії довіреності від 31 серпня 2020 року, [PERSON] як і [PERSON] (особа, яка від імені [PERSON] підписувала спірний договір із [PERSON] ), [PERSON] , [PERSON] є представниками дружини [PERSON] - [PERSON] (а.с. 87, т.1). Також відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 7 липня 2021 року [PERSON] продав, а [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] (а.с. 94-96, т.1). Отже, [PERSON] є особою близькою до боржника [PERSON] , що враховується судом при встановленні наявності/відсутності у спірного договору купівлі-продажу від 5 квітня 2023 року ознак фраудаторності. Стосовно ціни укладеного між сторонами спірного договору, суд зазначає, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири, її вартість була визначена на рівні 2822000 грн, з урахуванням оцінки, проведеної ТОВ «Бюро оцінки «Зеніт», оцінювач [PERSON] (а.с. 24, т.1). Згідно листа Фонду державного майна України від 12 червня 2024 року (а.с. 122-126, т.2), за даними Державного реєстру ТОВ «Бюро оцінки «Зеніт» отримало у Фонді сертифікат суб`єкта оціночної діяльності від 17 березня 2023 року. Наказом від 24 квітня 2023 року № 728 Фонд анулював сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, виданий ТОВ «Бюро оцінки «Зеніт», у зв`язку із заявою ТОВ. Надалі товариство не отримувало сертифікат суб`єкта оціночної діяльності у Фонді. Відповідно до довідки про штатний склад оцінювачів, яка була подана Фонду товариством для отримання сертифіката, було зазначено прізвище одного оцінювача - [PERSON] 25 травня 2023 року рішенням екзаменаційної комісії [PERSON] було позбавлено (анульовано) кваліфікаційного свідоцтва оцінювача від 29 жовтня 2022 року № 61, виданого Фондом. Таким чином, ТОВ «Бюро оцінки «Зеніт» здійснювало свою діяльність у період з 17 березня 2023 року по 24 квітня 2023 року. Звіт про оцінку, який був врахований нотаріусом при посвідченні спірного договору купівлі-продажу був складений 4 квітня 2023 року. Згідно із рецензією на звіт про оцінку майна квартири [ADDRESS] , складений 4 квітня 2023 року, яка надана Товариством з обмеженою відповідальністю «Агенція консалтингових послуг» від 11 жовтня 2024 року зібраних виконавцем звіту вихідних даних щодо характеристик об`єкта оцінки, ринкової та іншої інформації за обсягом та якістю недостатньо для проведення оцінки відповідно до мети оцінки та обраного виду вартості. У додатках до звіту відсутні сканкопії всіх сторінок технічного паспорту, тобто не збережена повнота технічного паспорту, відсутня фотофіксація об`єкта оцінки, а також відсутні викопіювання з джерел інформації щодо подібного майна (знімки екрану (print screen)), на підставі яких проводились розрахунки. Висвітлення основних характеристик об`єктів порівняння (фізичні характеристики, якість оздоблення, їх місце розташування, технічного стану, тощо), наведених в звіті в Таблиці на стор. 12, відсутнє. Якість оформлення звіту є незадовільною. Звіт виконаний в повній формі, наявний зміст, нумерація сторінок, наявні в звіті Таблиці не пронумеровані, по тексту всього звіту спостерігаються значки описки, звіт частково написано російською мовою. В звіті на стор. 9 та в інформації зі звіту про оцінку щодо об`єкта житлової нерухомості (квартира багатоповерховій або малоповерховій житловій будівлі) з паролем пошуку ОАММЮД669046 зазначено, що квартира знаходиться на 2-му поверсі, що не відповідає правовстановлюючим документам, а також вказано невірно поверховість будинку (вказано 22 поверхи замість 19 поверхів, які є фактично в будинку). Вплив на результат вартості об`єкта оцінки дане зауваження не має. Зібрані дані, наведені у звіті оцінювачем, є недостатніми для проведення оцінки, Відсутній безпосередній аналіз ринку об`єктів нерухомості, подібних до об`єкта оцінки в районі розташування об`єкта оцінки (аналізу інформації про продаж або пропонування подібного нерухомого майна) та зовнішніх факторів, які впливають на вартість на дату оцінки, що порушує вимоги п. 52 та п. 53 Національного стандарту № 1. В звіті оцінювачем застосовано різні поняття коригування на технічний стан. Спочатку оцінювач на стор. 11 звіту наводить наступні дані: середньозважений знос складає 45,0%, коефіцієнт придатності складає: 1-45/100 = 0,65. Натомість в Таблиці на стор. 12 звіту, розмір коригування складає 0,0, тим самим оцінювач не розрізняє такі поняття як «фізичний знос земельних поліпшень (будівлі, в якій розташована оцінювана квартира), фізичний знос квартири (її внутрішнього оздоблення). Більш логічним є приділення уваги технічному стану об`єкту оцінки (квартири), а не будинку в цілому, а також визначення сукупного зносу для об`єкту оцінки ( в т.ч. усувного та неусувного). Відсутність вико піювань з джерел інформації щодо подібного майна (знімки екрану (print screen) оголошень про продаж об`єктів порівняння), а також відсутність висвітлення їх основних характеристик (фізичні характеристики, якість оздоблення, їх місце розташування, технічного стану, тощо), ускладнює можливість перевірки рецензентом застосованих/не застосованих оцінювачем коригувань, зазначені зауваження суттєво вплинули на достовірність оцінки, звіт не є якісним Загальний висновок про достовірність оцінки «Звіт про оцінку майна, яким є 3-кімнатна квартира, загальною площею 98,60 кв.м, житловою площею 53,30 кв.м, розташована за адресою: [ADDRESS] , дата оцінки - 04.04.2023 (дата оцінки в Єдиній базі - 04.04.2023), дата складання звіту та дата реєстрації в Єдиній базі - 04.04.2023 (пароль пошуку ОАММЮД669046), що був виконаний ТОВ «БЮРО ОЦІНКИ «ЗЕНІТ», ідентифікаційний код за ЄДРПОУ 45157186, оцінювачем [PERSON] , класифікується як такий, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та (або) непрофесійним і не може бути використаний (а.с. 219-231, т.2) Відповідно до звіту про оцінку від 26 липня 2023 року, наданого Центром оцінки «Актив Інвест» на замовлення позивачки, вартість квартири [ADDRESS] становить 4437314 грн (а.с. 97-138, т.1). Відповідно до постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження № [NUMBER] від 30 січня 2025 року заступник начальника Управління начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області ЦМУ М, (м. Київ) Бучацький Ю. зазначив, що: на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало зведене провадження № 39204052 про стягнення коштів з [PERSON] , до складу якого входило виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа Деснянського районного суду міста Чернігова від 15.09.2014 у справі № 750/7629/14 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 835696,02 грн. В ході виконання зведеного виконавчого провадження було звернено стягнення на належне боржнику майно, а саме: квартиру [ADDRESS] . Електронні торги з реалізації нерухомого майна: квартири [ADDRESS] , проведені 05.09.2018 року Державним підприємством «СЕТАМ», результати яких оформлені протоколом № 356098. Переможцем електронних торгів, [PERSON] , було внесено на рахунок Відділу кошти за придбане майно, а саме: квартири [ADDRESS] у розмірі 1 223 600 грн. За рахунок коштів отриманих від реалізації даної квартири, на користь [PERSON] було перераховано кошти у розмірі 835 696,02 грн., в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом Деснянського районного суду м. Чернігова від 15.09.2015 № 750/7629/14. Залишок коштів отриманих від реалізації даної квартири у 192 866,93 грн., згідно платіжного доручення № 3285, було перераховано [PERSON] як надмірно стягнуті кошти. А також, кошти у розмірі 104 607,32 грн. були повернені [PERSON] як кошти виконавчого збору на підставі подання від 09.12.2019. № 28024274/3, у зв?язку з тим, що виконавчий лист Печерського районного суду м. Києва у страві № 2-1904/10, виданий 18 квітня 2011 року, визнано таким, що не підлягає виконанню. В подальшому, заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 18 листопада 2019 року у справі № 753/8508/19 частково задоволено позовну заяву [PERSON] до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Державного підприємства «СЕТАМ» та [PERSON] про визнання електронних торгів з продажу квартири недійсними, а саме: - визнано недійсними електронні торги з реалізації нерухомого майна: квартири [ADDRESS] , проведені 05.09.2018 року Державним підприємством «СЕТАМ», результати яких оформлені протоколом № 356098; - визнано недійсним та скасовано свідоцтво про придбання нерухомого майна з електронних торгів, серія та номер 2532, [PERSON] квартири [ADDRESS] , посвідчене 16.10.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Трач ГМ. Дане заочне рішення залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 22.02.2024 та постановою Верховного суду від 12.12.2024. 6 січня 2025 року переможцем електронних торгів [PERSON] подано до Відділу заяву про повернення коштів у розмірі 1 223 600 грн., які були нею сплачено за придбання квартири [ADDRESS] . Зважаючи на дані обставини, виникла необхідність у вчиненні дій направлених на повернення коштів отриманих від [PERSON] за придбане нею майно, а саме квартири [ADDRESS] у розмірі 1 223 600 грн., а також вчинення заходів з метою не допущення порушення прав стягувача, тому постановлено скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 04.12.2019 ВП № [NUMBER], яку винесено головним державним виконавцем Відділу Бочковським Тарасом Олександровичем при виконанні виконавчого листа Деснянського районного суду міста Чернігова від 15.09.2015 у справі № 750/7629/14, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 835696,02 грн. Постановою державного виконавця Бочковського Т.О. від 3 лютого 2025 року відновлено виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 750/7629/14, виданого 15 вересня 2015 року Деснянського районного суду міста Чернігова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у розмірі 835696,02 грн (а.с. 24, т.3). Відповідно до копії квитанції, долученої до справи представником відповідача [PERSON] , як представником [PERSON] перераховано на рахунок ЦМУ МЮ (м. Київ) 192867 грн із призначенням платежу: «на виконання вимоги щодо повернення коштів від 30 січня 2025 року № 49/3.1-30/3». Суд також відхиляє доводи представника відповідача про те, що позивачі не є сторонами договору, а тому не є належними позивачами у справі, оскільки відповідно до усталеної практики Верховного Суду правом звертатись із позовами про визнання договорів, в тому числі купівлі-продажу недійсними, наділені не лише учасники (сторони) спірного договору, а й інші особи, якщо такий договір впливає та зачіпає їх права та інтереси. В цій справі спірний договір купівлі-продажу від 5 квітня 2023 року впливає, зокрема на права [PERSON] як стягувача за виконавчим провадженням, з урахуванням встановлених вище обставин, а тому він правомірно звернувся до суду із цим позовом для захисту своїх порушених прав. Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що оскільки на цей час у позивача [PERSON] наявні кошти, які були йому перераховані за реалізацію спірної квартири та ніхто ці кошти у нього не витребовував, що свідчить про відсутність порушення його прав спірною угодою, бо як зазначалось вище, державним виконавцем було відновлено виконавче провадження та вирішується питання повернення [PERSON] переданих нею коштів, в тому числі суми, яка була перерахована позивачу [PERSON] , у зв`язку з тим, що електронній торги, на яких її було визнано переможцем, було визнано недійсними, враховуючи також подану нею заяву про повернення їй таких коштів. Суд зазначає, що в обранні варіанта добросовісної поведінки боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Тому усі боржники мають на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення прав та правомірних інтересів кредитора. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Представник відповідача Савченка О.Г. повідомила, що їй невідомо про мету укладання [PERSON] угоди купівлі-продажу квартири від 5 квітня 2023 року, сам [PERSON] чи його представники будь-яких пояснень щодо предмету спору суду не надавали. Крім того, матеріали справи не містять доказів наявності у боржника [PERSON] іншого майна як на цей час так і станом на 5 квітня 2023 року, за рахунок якого можливо б було повернути [PERSON] борг у розмірі 835696,02 грн, боржник тривалий час проживає за кордоном, США, відомостей про наявність будь-яких доходів на території України, з яких можливо б стягувати кошти на користь позивача, суду надано не було та таких під час розгляду справи не встановлено. Отже, судом встановлено, що спірний договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] був вчинений відповідачем [PERSON] з метою уникнення звернення стягнення на таке майно, враховуючи встановлені судом обставини спочатку реалізації такого майна на електронних торгах та у зв`язку з цим закінчення виконавчого провадження, а потім визнання недійсним таких електронних торгів, та отримання у власність [PERSON] знову свого майна. Такий договір містить ознаки фраудаторності, з урахуванням часу його укладання, те, що він вчинений на користь близьких осіб - повіреного, знайомого, зважаючи на ціну договору (занижена вартість, проведення оцінки майна із значними порушеннями). Доказів погашення боргу та закінчення на цей час виконавчого провадження, де стягувачем є [PERSON] , матеріали справи не містять, як і не містять доказів вчинення відповідачем дій для погашення боргу перед [PERSON] станом на час ухвалення рішення у справі. Таким чином, з огляду на встановлені під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку, що укладення [PERSON] спірного договору купівлі-продажу нерухомого майна на користь близької особи, з урахуванням всіх вище встановлених судом обставин щодо ціни та часу його укладання, направлено на фіктивний перехід права власності на нерухоме майно з метою збереження цього майна та убезпечення від звернення виконання за його рахунок рішення суду. Боржник не є абсолютно вільним у обранні варіантів власної поведінки, його дії не повинні призводити до такого стану, у якому він ставатиме неплатоспроможним перед своїми кредиторами. За змістом статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частинами першої, п`ятої, шостої, сьомої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи визначені позивачами підстави позовних вимог до відповідачів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині вимог [PERSON] (стягувач) до [PERSON] та [PERSON] . В той же час не підлягають задоволенню вимоги [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] , оскільки визнання спірного договору купівлі-продажу майна недійсним не матиме наслідком відновлення її порушених прав, бо такі мають бути захищені шляхом повернення на її користь коштів від [PERSON] та [PERSON] , які були нею сплачені як переможцем електронних торгів у виконавчому провадженні за придбання квартири за адресою: [ADDRESS] , та які на підставі судового рішення були визнані недійсними. На підставі викладеного та

Outcome: approved