Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 24.01.2025 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у вихованні дитини та визначення способів участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, яким просить зобов?язати відповідача [PERSON] не чинити позивачеві [PERSON] перешкод в участі у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON] [INFO] ; визначити способи участі батька [PERSON] у вихованні доньки [PERSON] [INFO] наступним чином: ??третя субота з 10:00 до 20:00 години неділі кожного місяця за місцем проживання батька, без обмеження місця прогулянок, без присутності матері; ??перша неділя 10:00 до 20:00 години кожного місяця за місцем проживання батька, без обмеження місця прогулянок, без присутності матері; ??чотирнадцять календарних днів спільного відпочинку в літній або зимовий період на території України з можливістю поїздок до бабусі - матері позивача, без присутності матері; ??без обмежень спілкуватися позивачу [PERSON] з донькою, [PERSON] , у будь-який день (період) року за допомогою засобів телефонного, електронного, іншого зв?язку; без обмежень відвідувати доньку [PERSON] у навчальному закладі, де вона навчається, у будь-який день і час, проводити з донькою час після уроків (без присутності матері) з надсиланням смс-повідомлення відповідачу про таке відвідування; спілкування з дитиною впродовж кількох годин в день народження дитини - 24 вересня без присутності відповідача; зобов?язати відповідача [PERSON] повідомляти позивача [PERSON] про будь-які зміни щодо місця перебування дитини шляхом надсилання смс-повідомлення, а також під час повідомлення [PERSON] про бажану зустріч з дитиною надавати точну інформацію щодо фактичного місця перебування [PERSON] ; зобов?язати відповідача [PERSON] повідомляти позивачу [PERSON] невідкладно про будь-які зміни у стані здоров?я дитини [PERSON] , шляхом надсилання смс-повідомлень позивачеві - [PERSON] ; зобов?язати відповідача [PERSON] повідомляти позивачу [PERSON] негайно про будь-які зміни навчального закладу [PERSON] , шляхом надсилання смс-повідомлень позивачеві; стягнути з [PERSON] на користь позивача судовий збір у розмірі 1211,20 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що в період з 14.09.2013 року по 28.04.2021 року перебував у шлюбі з [PERSON] , який рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28.04.2022 року було розірвано. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з матір`ю. Зазначив, що він у повному обсязі вчасно сплачує аліменти та додаткові витрати на дитину. Проте відповідач після розірвання шлюбу почала систематично створювати перешкоди йому в участі у вихованні доньки та її відвідуванні. На його прохання надати йому можливість провести час з дитиною, [PERSON] постійно йому відмовляє або ігнорує його звернення. Мирним шляхом врегулювати спір не вбачалось можливим, в зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 04.02.2025 року, у справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, просили відмовити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у поданому до суду 11.03.2025 року відзиві. Третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації явку свого представника в судове засідання не забезпечило, направило до суду заяву, якою просить розгляд справи провести без присутності представника служби а також висновок про визначення способів участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої дочки [PERSON] [INFO] № 107-2162 від 21.03.2025 року. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст. 4 ЦК України). За положенням п. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що 14.09.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що свідчить актовий запис № 1314, який рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28.04.2022 року у цивільній справі № 759/930/22 було розірвано (а.с. 14-15). Від даного шлюбу у сторін [INFO] народилась донька [PERSON] ( а.с. 16). З матеріалів справи вбачається, що на даний час відповідач [PERSON] та їх спільна дитина [PERSON] [INFO] проживають разом за адресою: [ADDRESS] . Вирішити питання мировою угодою, або в позасудовому порядку сторони змоги не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 2 СК України, сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання врегульовано Сімейним кодексом України. Згідно із ч. 6 ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Частиною 6 статті 19 СК України встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене. Згідно положень ст. 15 ЗУ «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів; батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини У відповідності до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. За змістом ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної 20.11.1959 р. Генеральною Асамблеєю ООН, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції, дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Суд звертає увагу на те, що позивач виявляє бажання спілкуватись та зустрічатись з дитиною, приймати участь не тільки в її утриманні а і у вихованні, що враховуючи заперечення відповідача без рішення суду змоги зробити не має. Слід зазначити, що умови відповідача щодо встановлення графіку спілкування позивача з дитиною не в повній мірі відповідає інтересам позивача та і самої дитини, оскільки після розірвання шлюбу між сторонами склались відносини, які не надають можливості сторонам спілкуватись в нормальному режимі. Суд вважає, що батькам дитини, слід налагодити відносини між собою в частині досягнення належного спільного виховання дитини та знайти спільні мирні шляхи вирішення питання щодо можливості періодичного спілкування батька з дитиною. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що судом встановлено, що сторони не домовились про порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, внаслідок чого позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визначити, зокрема, порядок та графік участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. В ході розгляду справи судом не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дитиною буде перешкоджати нормальному її розвитку, у зв`язку з чим, суд приходить до переконання, що спілкування позивача із дитиною буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості. Суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні дитини, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед, буде повністю відповідати інтересам дитини. Як зазначив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у інформаційному листі від 17.08.2017 р. №9-1580/0/4-17 «Щодо окремих питань судової практики у справах про визначення місця проживання дитини» враховуючи необхідність забезпечення однакового правозастосування у справах про визначення місця проживання дитини відповідно до вимог національного сімейного законодавства, а також врахування практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, під час вирішення такої категорії справ судам слід керуватись статтею 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» («Sommerfeld v. Germany») від 08.07.2003 р., «Цаунеггер проти Німеччини» («Zaunegger v. Germany») від 03.12.2009 р.). Слід також зазначити, що порядок виховання та спілкування з дитиною встановлюється шляхом особистого спілкування, і ні законодавством України та положеннями міжнародних договорів не встановлена дистанційна участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, у тому числі шляхом залучення до такого спілкування сторонніх осіб. В рішенні Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України» суд зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden від 27 листопада 1992 року), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року). Суд наголошує, що для дитини вкрай важлива комунікація батьків у спілкуванні між собою в питаннях виховання останньої, що батьками, як встановлено судом, не здійснюється. Батьками, сторонами у справі, не досягнуто компромісу щодо способів участі батька у вихованні доньки, при цьому увага батька у житті дитини безкомпромісно є важливими елементом її розвитку в психологічному аспекті. Сторони по справі, як батьки малолітньої дитини, бажають забезпечити її належне виховання, однак, в той же час, належного компромісу щодо часу проведення матері з дитиною досягнуто не було, конфліктні ситуації спричинені виключно на ґрунті неприязних стосунків батьків між собою. Суд, вважає за необхідне зазначити про те, що саме батьки, як матір, так і батько, несуть відповідальність по відношенню до малолітньої дитини, та саме вони повинні докласти усіх зусиль для того, щоб у їх дитини виникало прагнення бути як із мамою, так і з татом. При цьому, на обох батьках лежить відповідальність за збереження психічної рівноваги дитини, що досягається шляхом уникнення конфліктних, напружених стосунків між батьками, оскільки, саме це в подальшому може бути причиною початку емоційних розладів у дитини. Важливо підтримувати позитивні, неконфліктні взаємини з колишнім чоловіком (дружиною), зберігати незгоду між собою у таємниці від дитини, досягти співробітництва в інтересах дитини. Відповідно до довідки Культурно-просвітнього закладу Центр культури «Святошин» від 27.02.2025 року № 24, [PERSON] , [INFO] відвідує заняття з хореографії у Зразковій творчій студії для дітей та молоді з інвалідністю «SUNWAY», щосуботи о 15 год. 30 хв. до 17 год. 00 хв. та неділі щ 11 год. 00 хв. до 12 год. 30 хв. (а.с. 102). Відповідно до довідки ТОВ «Міжнародний центр реабілітації та нейрофізіології» від 25.02.2025 року, [PERSON] , [INFO] на постійні основі проходить заняття в ТОВ «Міжнародний центр реабілітації та нейрофізіології» в період: щовівторка з 17 год. 00 хв. до 17 год. 30 хв., щосуботи з 13 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв. і отримує послуги з заняття з корекційним педагогом, логопедичне заняття (а.с. 101). Згідно до висновку Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації № 107-2162 від 21.03.2025 року про визначення способів участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої дочки [PERSON] [INFO] року, орган опіки та піклування рекомендує визначити способи участі батька наступним чином: ІІ та IV неділя з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; 14 днів спільного відпочинку у літній період. Відповідно до консультативного висновку психіатра ТОВ «Міжнародний центр реабілітації та нейрофізіології» від 21.10.2023 року у пацієнта [PERSON] , [INFO] встановлено діагноз: F 07.9 F 88 F 80.1, наслідки гіпоксично-ішемічного ураження ЦНС перинатального генезу, з когнітивною недостатністю, з порушенням активності та уваги, вираженою тривожністю, загальним недорозвиненням мовлення І рівня (а.с. 104). З урахуванням вищевикладеного, на підставі зібраних доказів, приймаючи до уваги те, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування батька з дитиною, а також беручи до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, стан їх здоров`я, вік дитини, беручі до увагу що обоє батьків мають рівні права щодо спілкування з дитиною та участі у їх вихованні незалежно від того, з ким проживає дитина, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову щодо встановлення в судовому порядку способу та графіку участі батька, у вихованні та спілкуванні з донькою. Однак, суд вважає, що графік (регламент) такого спілкування має бути визначений із врахуванням інтересів дитини та має бути таким, що не порушує режиму дня та в майбутньому навчання дитини, не відриватиме її від нормального, звичайного для нього середовища та не заважатиме нормальному її існуванню і, при цьому, не порушуватиме принципу рівності прав батьків при участі у вихованні дітей. З урахуванням наведеного, суд вважає за доцільне визначити дні спілкування дитини з батьком наступним графіком: 1) щовівторка з 18 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., щонеділі з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. в присутності матері дитини, 2 ) необмежене спілкування батька з малолітньою донькою особисто засобами телефонного, поштового, електронного, іншого способу зв`язку, за бажанням дитини; 3) у разі хвороби малолітньої дитини, якщо це припадає на день зустрічі з батьком, перенести зустріч на іншу дату, погоджену з батьком, із врахуванням інтересів дитини, її стану здоров`я та потреб. Разом з тим, суд звертає увагу сторін на те, що вони, як батьки дитини, незважаючи на взаємні непорозуміння між собою, мають вжити заходів щодо уникнення конфліктних, напружених стосунків між собою з метою досягнення співробітництва в інтересах дитини, в тому числі, знайти можливі шляхи вирішення проблем спілкування позивача із дитиною засобами телефонного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між ними. Зміна обставин чи правовідносин, що мають істотне значення при визначенні способу участі одного з батьків у вихованні дитини, в тому числі з врахуванням віку дитини, її прихильності до кожного з батьків, не позбавляє права батька дитини позивача у справі у майбутньому звернутись до суду з позовом про встановлення іншого способу участі його як батька у вихованні дитини. Відповідна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі № 752/9697/19 (провадження 61-13706св20). Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із донькою у спосіб, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з донькою, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, не встановлено, а тому враховуючи інтереси дитини, вік дитини, стан дитини, місцезнаходження дитини та сторін, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. З урахуванням встановлених під час розгляду справи обставин дійсних взаємовідносин сторін, відношення батька до дитини, а також відношення матері до батька та дитини, переймаючись виключно інтересами дитини, яка є дівчинкою, і в житті якої, особа чоловіка - батька має одне з вирішальних значень, суд приходить до висновку про встановлення саме такого способу участі батька у вихованні доньки, який наведено у резолютивній частині рішення. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial