Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

У листопаді 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Служби у справах дітей Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі-Приморський ВДРАЦС у місті Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса), посилаючись на те, що [INFO] у [PERSON] , з якою він знаходився у фактичних шлюбних відносинах народився син [PERSON] , в свідоцтві про народження якого батьками зазначені « [PERSON] » та « [PERSON] ». Оскільки запис про батька було зроблено матір`ю на підставі ст. 135 СК України, то в свідоцтві про народження дитини в графі батько зазначено « [PERSON] », хоча біологічним батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] є він, [PERSON] . Зазначив, що [INFO] мати дитини [PERSON] , померла. Після смерті матері дитини [PERSON] , малолітнього [PERSON] , [INFO] на підставі наказу Служби у справах дітей Одеської міської ради від 30 вересня 2024 року «Про тимчасове влаштування малолітнього [PERSON] , [INFO] », було влаштовано до його, [PERSON] , [INFO] , сім`ї за адресою: [ADDRESS] . Вказував, що малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з ним і знаходиться на його утриманні. Позивач, посилаючись на вищевказані обставини та норми Сімейного Кодексу України, просив суд визнати його, [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Вигон, Білгород-Дністровського району, Одеської області, України, громадянина України, РНОКПП: [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та проживає за адресою: [ADDRESS] , рідним батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , уродженця смт. Велика Михайлівка, Великомихайлівського району Одеської області, України, громадянина України (актовий запис №231, складений 15 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Великомихайлівському району Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 15 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Великомихайлівському району Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області) та внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , уродженця смт. Велика Михайлівка, Великомихайлівського району Одеської області, України, громадянина України, складеного 15 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Великомихайлівському району, Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, за №231, виключивши з актового запису №231 від 15 липня 2014 року про народження відомості про батька дитини « [PERSON] », та внести відомості до актового запису №231 від 15 липня 2014 року про народження в графі «Батько» - « [PERSON] », [INFO] , уродженець с. Вигон, Білгород-Дністровського району, Одеської області, України, громадянин України, РНОКПП: [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] тапроживає за адресою: [ADDRESS] , змінивши в графі прізвище дитини з « [PERSON] » на « [INFO] », відомості про матір залишити без змін. Ухвалою суду від 12 листопада 2024 року по справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради (а.с. 18-19). Ухвалою суду від 09 грудня 2024 року у справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, на час проведення якої провадження у даній справі було зупинено (а.с. 35-36). 18 березня 2025 року справа була повернута до суду разом висновком експерта. Ухвалою суду від 19 березня 2025 року поновлено провадження у справі за позовом [PERSON] до Служби у справах дітей Одеської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання батьківства та призначено підготовче судове засідання (а.с. 52). Ухвалою суду від 16 квітня 2025 року підготовче провадження у справі було закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с.56). Позивач всудове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі, просив суд їх задовольнити та розглянути справу без його участі (а.с. 62). Представник відповідача, діючий за довіреністю від 01 листопада 2024 року в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с.27). Представники Приморського ВДРАЦС у місті Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса) та органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, в судове засіданняне з`явились, про дату, час і місце слухання справи повідомлялись відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 53,57,59,60,61). Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Тобто зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції та Кодексу. Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку. З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду слідує, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом. У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 12, розділом третім Сімейного кодексу України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено, що [INFO] у [PERSON] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьками дитини зазначені « [PERSON] » та « [PERSON] ». Встановлено, що оскільки позивач не перебував з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, то запис про батька в актовому запису про народження [PERSON] , [INFO] , було зроблено за заявою [PERSON] на підставі ст. 135 СК України, а саме « [PERSON] » (а.с.11). За твердженням позивача [PERSON] , він є біологічним батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що [INFO] мати дитини [PERSON] , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.14). З матеріалів справи вбачається. що після смерті [PERSON] , малолітнього [PERSON] , [INFO] на підставі наказу Служби у справах дітей Одеської міської ради від 30 вересня 2024 року «Про тимчасове влаштування малолітнього [PERSON] , [INFO] », було тимчасово влаштовано до сім`ї знайомого - [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Встановлено, що малолітній [PERSON] , [INFO] , з грудня 2023 року навчається в 4-б класі Одеської початкової шкоди №95 Одеської міської ради, по місту навчання характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою Одеської початкової шкоди №95 Одеської міської ради від 17 жовтня 2024 року №252 (а.с.12). Відповідно до висновку експерта судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи №121 від 05 лютого 2025 року громадянин [PERSON] , [INFO] , може являтися біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , з ймовірністю 99,987 %, таким чином батьківство практично доведене (а.с.43-49). З матеріалів справи вбачається, що малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Частиною 3 п. 2 ст. 125 СК України встановлено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Згідно з п. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Оскільки, позивач не перебував в зареєстрованому шлюбі, а також не подав заяву про визнання батьківства, відомості в свідоцтво про народження дитини були записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, в якій вказано, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. У відповідності до ст. 128 СК України за відсутності заяв, право на подання яких встановлено статтями 126 і 127 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 5 СК України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частини друга і третя статті 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що, відповідно до статей 213, 215 ЦПК(1618-15), рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК (1618-15), згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Згідно ч. 1 ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Судовий збір по справі становить 1211,20 грн., який повністю сплачений позивачем при зверненні до суду (а.с. 1).

Outcome: approved