Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] , неповнолітньої [PERSON] та малолітнього [PERSON] та в інтересах якої діє представник - адвокат Продан Василь Дмитрович звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Орган опіки та піклування Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, Орган опіки та піклування Піщанської селищної ради Тульчинського району Вінницької області про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки над малолітньою дитиною та піклування над неповнолітніми дітьми та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог представник зазначив, що позивачка [PERSON] разом зі своїм чоловіком [PERSON] , жителі [ADDRESS] , мають на утриманні чотирьох внуків: [PERSON] , 2010 року народження, [PERSON] , 2007 року народження, [PERSON] , 2006 року народження, [PERSON] , 2011 року народження. 17 серпня 2006 року був зареєстрований шлюб між відповідачами по справі [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що було зроблено відповідний актовий запис за №48 виконкомом Калинівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області. Від даного шлюбу у них народилось четверо дітей: доньки - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та сини - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . За час спільного проживання, дочка і зять постійно сварились, безвідповідально ставились до своїх сімейних обов`язків, що негативно впливало на виховання дітей. Батько дітей, [PERSON] , не забезпечував сім`ю, не надавав ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей, працюючи сезонним працівником, часто не проживав вдома, тому дочка, ще перебуваючи в шлюбі з ним змушена була звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів з чоловіка, на утримання чотирьох дітей (рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 березня 2012 року, справа №711/1838/2012). Так як, відповідач [PERSON] покинув сім`ю, відмовився від утримання дітей, аліменти не сплачував, за рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 07 травня 2013 року справа №2/307/375/2013 шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Позовних вимог щодо порядку виховання і утримання дітей, заявлено не було. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати разом з матір`ю [PERSON] . Оскільки, мати з дітьми проживала в будинку батьків, тому виховувати і утримувати чотирьох дітей допомагали їй, позивачка разом з чоловіком. Після розлучення відповідачка по справі [PERSON] , періодично виїжджала на заробітки. Останній раз вона виїхала навесні 2022 року і по цей день не повернулась до дітей. Батьки дітей самоусунулись від виховання дітей, від їх утримання, відповідачів не цікавить доля дітей, їх здоров`я, навчання, потреби, менші діти часто хворіють. [PERSON] часто хворіє та потребує постійного лікування. Всі витрати по лікуванню, харчуванню, оздоровленню, навчанню дітей забезпечують позивачки та її чоловік. Відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] , як батьки, не цікавляться навчанням та шкільним життям дітей, їх успіхами, жодного разу не відвідали батьківські збори, про що свідчать характеристики Калинівського ліцею, де навчаються неповнолітні. Також в характеристиках зазначено, що навчанням та вихованням дітей займаються дідусь та бабуся, які постійно підтримують зв`язок з класними керівниками та вчителями. Відповідачів не цікавляться станом здоров`я дітей, їх захворювання, щеплення, оздоровлення, відповідно до довідки Калинівської амбулаторії ЗПСМ неповнолітні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] перебувають на «Д» - обліку, лікуванням дітей займається тільки бабуся. Крім того, відповідачі про справі свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, не цікавляться їх життям. Матері дітей, [PERSON] більше двох років немає вдома, вона свідомо покинула дітей самих, і за цей час жодного разу не навідала, матеріально не підтримала. З 2013 року і по цей час батько, [PERSON] , не бачив дітей, не займався лікуванням дітей, не відвідував вдома, не цікавився шкільним життям дітей, за цей час не передавав ніяких подарунків. Тобто за ці роки, а це 11 років, не брав жодної участі в житті дітей, що підтверджується також і відповідними письмовими свідченнями сусідів та актом обстеження матеріально - побутового стану сім`ї від 19 липня 2024 року. Також ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дітей відповідачами не надавалося і не надається по цей час, вони не піклуються про їх фізичний і духовний розвиток, не спілкуються з дітьми взагалі, тобто не дбають про їх нормальне самоусвідомлення, не сприяють засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надають доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України « Про охорону дитинства ». Діти не отримують від батьків жодного подарунку на день народження, жодної речі. Також батьки не цікавляться фізичним розвитком дітей та станом їх здоров`я, а також не беруть жодної участі в їх лікуванні, оздоровленні, ні матеріально, ні морально. Не організовують дозвілля і відпочинок. Повне утримання, виховання та лікування дітей повністю забезпечують позивачка та її чоловік. Все вищезазначене свідчить виключно про одне: відповідачі [PERSON] та [PERSON] свідомо самоусунулись від виконання батьківських обов`язків та від їх матеріального утримання. На неодноразові спроби залучити батьків до виховання та утримання їх неповнолітніх дітей жодної реакції не було, онуки залишаються на повному утриманні позивачки та проживають разом з нею однією сім`єю в [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] , як бабуся, добре дбає про дітей, доглядає їх, піклується про їх здоров`я, навчання та матеріально разом з чоловіком забезпечує та виховує. Діти мають все необхідне для нормального життя: теплий затишний будинок та люблячих дідуся та бабусю. Позивачка є пенсіонеркою та займається веденням домашнього господарства, що дозволяє їй утримувати онуків. За станом здоров`я здорова, хронічних захворювань не має, веде здоровий спосіб життя. До адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягалась. Враховуючи викладене, просить позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Призначити піклувальником неповнолітніх дітей [PERSON] . Стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1600,00 грн. на кожну дитину, щомісячно і до їх повноліття. А також стягнути з відповідачів судові витрати. 13 вересня 2024 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання, а також встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву. Залучено до участі в справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Орган опіки та піклування Піщанської селищної ради Тульчинського району Вінницької області. Відповідачі своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву не скористався. 11 лютого 2025 ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] просили позовну заяву задовольнити з підстав викладених у ній. Крім того, позивачка зазначила, що змушена була виїздити за кордон для того, щоб забезпечити дітей. Після призначення її опікуном (піклувальником) буде перебувати з онуками та здійснювати за ними належний догляд. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Орган опіки та піклування Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області - Лиспух М.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Орган опіки та піклування Піщанської селищної ради Тульчинського району Вінницької області в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 171 СК України, дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. У судовому засіданні, в присутності психолога, було заслухано малолітнього [PERSON] який пояснив, що проживає в [ADDRESS] та навчається у 8 класі Калинівського ліцею. Проживає з дідусем [PERSON] і сестрою [PERSON] . Також з ними проживає бабуся [PERSON] , яка поїхала працювати у Чеську Республіку. Раніше ще з ними проживала сестра [PERSON] і брат [PERSON] , які зараз перебувають у Чеській Республіці разом з бабусею. Мама також перебуває у Чеській Республіці, він бачив її востаннє три роки тому. Мама на дзвонить та вони не спілкуються. Востаннє він мамі телефонував три місяці назад. З сестрами мама теж не спілкується, гроші та подарунки не передає. Мама його била, часто вживала алкогольні напої та часто виїжджала закордон. З татом теж він не спілкується, тато аліменти не платить, покинув їх коли його коли йому був 1 місяць. Бачив тата лише на фото. По телефону вони не спілкуються. Надалі бажає проживати з бабусею та дідусем. Спілкуватися з батьками у подальшому не бажає. Бабуся змушена була поїхати закордон, оскільки мама і тато не передають грошові кошти на їх утримання. У судовому засіданні, в присутності психолога, також було заслухано неповнолітню [PERSON] яка пояснила, що вона проживає в [ADDRESS] та навчається у 9 класі Калинівського ліцею. Проживає з бабусею [PERSON] , дідусем та братом [PERSON] . Старші брат і сестра поїхали у Чеську Республіку. Бабуся також тимчасово поїхала на заробітки. 28 лютого 2022 року мама поїхала в Чеську Республіку та до цього часу не повернулася. Спочатку мама телефонувала до неї проте, згодом перестала. Де зараз перебуває мама їй не відомо. Раніше мама добре відносилася до неї, передавала гроші та подарунки. Мама вживала алкоголь кожен день. Бабуся та дідусь добре до неї відноситься. Тата пам`ятає, він їй не дзвонить. Бачила тата більше року тому, давно надсилав подарунки. Не бажає продовжувати спілкуватися з батьками. Не заперечує щодо позбавлення батьків прав. Вислухавши пояснення позивачки, представника позивачки, третьої особи, думку дітей, дослідивши всі матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 серпня 2006 року, який рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 07 травня 2013 року розірвано (а.с.30). Від даного шлюбу у них народилося четверо дітей: - син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 24 жовтня 2006 року виконкомом Калинівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області (а.с. 49); - донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 07 грудня 2007 року виконкомом Калинівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області; - донька [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 11 березня 2010 року виконкомом Калинівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області (а.с.39); - син [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 24 листопада 2011 року виконкомом Калинівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області (а.с.46). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] позивачка [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 02 листопада 1982 року у с. Калини, Тячівського району Закарпатської області, про що зроблено актовий запис № 46 (а.с.22). Із характеристики виданої виконкомом Дубівської селищної ради с. Калини №645 від 13 серпня 2024 року вбачається, що [PERSON] проживає в с. Калини з року народження. За період проживання проявила себе з позитивної сторони. Народила i виховала четверо дітей. Спочатку працювала майстром в Нересницькому заводі, зараз знаходиться на пенсії. В селі [PERSON] характеризується з позитивної сторони, ввічлива. На цей час є пенсіонеркою. Займається веденням домашнього господарства. Хороша господиня. Двір та будинок завжди тримає в чистоті. Діти на її виховані. Вміють поважати старших. В сім`ї панує злагода та взаємоповага. На даний час на її утриманні знаходяться троє онуків ( а.с.15). З довідки №607 від 23 липня 2024 року виданої Калинівським старостинським округом №2 Дубівської селищної ради вбачається, що до складу сім`ї [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] входять: чоловік [PERSON] , [INFO] , внук [PERSON] , [INFO] , внучка [PERSON] [INFO] , внучка [PERSON] , [INFO] , внук [PERSON] [INFO] (а.с.17). Із довідки Головного управління пенсійного фонду України в Закарпатській області відомо, що за період з 01 березня 2024 року по 31 серпня 2024 року розмір фактично отриманої пенсії складає 17887,02 грн. (а.с.18). Згідно витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» вбачається, що відносно [PERSON] відсутні відомості про притягнення до кримінальної відповідальності, про наявність незнятої чи непогашеної судимості, про розшук (а.с.19). Висновком про стан здоров`я від 22 серпня 2024 року та довідкою Дубівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 26 серпня 2024 року, підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] є здоровими (а.с.20, 21, 23, 24). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності відомо, що житловий будинок за адресою [ADDRESS] загальною площею 153,2 кв.м., житловою площею 71,5 кв.м. на праві приватної власності в цілій частці зареєстрований за [PERSON] (а.с.25). З акту обстеження матеріально-побутових умов складеного депутатом Дубівської селищної ради виборчого округу №1 від 19 липня 2024 року за адресою [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] проживає разом зі своїми онуками: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та веде за ними догляд. З слів [PERSON] та сусідів [PERSON] , [PERSON] , мати дітей [PERSON] та батько [PERSON] участь у вихованні дітей вже більше двох років не беруть, а також за цей період ні разу не відвідували дітей. Діти перебувають на утриманні бабусі, батьки матеріально не допомагають (а.с.26). Згідно акту обстеження умов проживання від 13 вересня 2024 року, складеного начальником служби у справах дітей [PERSON] , в.о. директором УНСП Мотринець Л.В. за адресою [ADDRESS] встановлено, що житло двоповерхове, складається із 6 кімнат. Умови проживання задовільні, санітарно-гігієнічний стан не порушено, наявне водопостачання. Будинок оснащений меблями та електротоварами. Для виховання та розвитку дітей створено такі умови: наявний стіл для навчання, шафа для речей, наявні особисті речі, ліжка для дітей. Бабуся [PERSON] пояснила що її дочка [PERSON] та зять [PERSON] не приймають участі у вихованні дітей. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] пояснили, що раніше проживали з мамою в [ADDRESS] . Тато проживав окремо близько десяти років. Мама їх не доглядала, в школу ходили в брудному одязі. Мама не цікавилися навчанням, друзями та життям. Вони не спілкувалися, кожен жив сам по собі. Три роки тому мама виїхала за кордон та зовсім перестала брати участь у їх вихованні, фінансово забезпечувати та купувати необхідні речі до школи (а.с.91). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 11 жовтня 2024 року складеного головним спеціалістом ССД Піщанської селищної ради Кучанським С.А., фахівцем із соціальної роботи [PERSON] , фахівцем із соціальної роботи КЗ «ЦНСП» Сторожук М.С. на підставі листа Дубівської селищної ради №02-35/53 від 17 вересня 2024 року з метою вивчення умов проживання [PERSON] було проведено обстеження умов проживання за адресою [ADDRESS] . Житло розміщене на 1 поверсі одноповерхового будинку, складається із 4 кімнат, а саме: веранди, коридору, двох кімнат, які опалюються та двох кімнат, які не обігріваються. Опалення пічне, вода централізована (кран ) на вулиці. Зі слів батька умов для комфортного проживання дітей не створено, але є кімната, яку при потребі можна облаштувати для потреб дітей. Про те, що в суді розглядається справа щодо позбавлення його батьківських прав знає, довідався через повідомлення в телефон. Від проведення обстеження умов проживання відмовився, впустив членів комісії лише до веранди. В ході розмови повідомив про те, що допомагав дітям коштами по потребі. Ще повідомив що у нього є контакти всіх дітей, з його слів двоє старших дітей перебувають у Чехії. На запитання чи погоджується із позбавленням батьківських прав довго вагався, роздумував, але в підсумку не заперечував. В ході розмови [PERSON] було повідомлено про те, що він зобов`язаний як батько приймати участь у вихованні і забезпеченні потреб дітей та висловлювати свою думку у суді (а.с.94). Із довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №1336 від 23 вересня 2024 року виданої Піщанською селищною радою вбачається, що [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою[ADDRESS] . (а.с.95). Із письмової заяви [PERSON] від 11 жовтня 2024 року вбачається, що відповідачу відомо про розгляд справи у суді та з даним позовом він погоджується (а.с.96). Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 березня 2012 року, яке набрало законної сили, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Луги, Чечельницького району, Вінницької області, мешканця [ADDRESS] , на користь [PERSON] аліменти на утримання чотирьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1000 гривень щомісячно починаючи з 23 лютого 2012 року і до їх повноліття, а в решті позову відмовлено (а.с.31). Згідно характеристики виданої виконкомом Дубівської селищної ради с. Калини №02/9-62 від 12 серпня 2024 року вбачається, що [PERSON] проживає в с. Калини з року народження. За період проживання проявила себе з негативної сторони. Народила і виховала четверо дітей. Згідно акту обстеження депутата від 19 липня 2024 року майже три роки відсутня за місцем проживання. Діти залишились на утриманні її матері, [PERSON] . На цей час знаходиться за кордоном. З чоловіком, [PERSON] розлучена (а.с.32). Відповідно до характеристики виданої виконкомом Дубівської селищної ради с. Калини №02/9-63 від 12 серпня 2024 року, [PERSON] проживав в с. Калини з 2006 року по 2013 рік. За період проживання проявив себе з негативної сторони. Згідно акту обстеження депутата від 19 липня 2024 року з дітьми не спілкується, на даний час його місце проживання невідомо (а.с.33). Згідно характеристики виданої Піщанською селищною радою Вінницької області №1335 від 23 вересня 2024 року вбачається, що [PERSON] проживає одиноко. За місцем проживання характеризується задовільно (а.с.93). Із характеристики Калинівського ліцею Дубівської селищної ради, вбачається, що [PERSON] , [INFO] є ученицею 8-В класу та навчається вв Калинівському ліцеї з першого класу. За час навчання у ліцеї учениця проживала з бабусею та дідусем ( [PERSON] та [PERSON] ), які приділяють належну увагу вихованню дитини, систематично відвідують батьківські збори, постійно підтримують зв`язок з класним керівником та вчителями. Батьки не виходять на зв`язок, не цікавляться навчанням та шкільним життям доньки, жодного разу не відвідали батьківські збори (а.с.53). Відповідно до характеристики Калинівського ліцею Дубівської селищної ради, [PERSON] , [INFO] є учнем 7-Б класу Калинівсьокого ліцею. За час навчання у ліцеї учень проживає з бабусею та дідусем ( [PERSON] та [PERSON] ), які приділяють належну увагу вихованню дитини, систематично відвідують батьківські збори, постійно підтримують зв`язок з класним керівником та вчителями. Батьки ні разу не виходили на зв`язок, не цікавилися навчанням та шкільним життям сина, жодного разу не відвідали батьківські збори (а.с.54). Із характеристики Калинівського ліцею Дубівської селищної ради, вбачається, що [PERSON] , [INFO] є ученицею 11-Б класу Калинівсьокого ліцею. За час навчання у ліцеї учениця проживала з бабусею та дідусем ( [PERSON] та [PERSON] ), які приділяють належну увагу вихованню дитини, систематично відвідують батьківські збори, постійно підтримують зв`язок з класним керівником та вчителями. Батьки не виходять на зв`язок, не цікавляться навчанням та шкільним життям доньки, жодного разу не відвідали батьківські збори (а.с.55). Із довідок виданих Калинівською амбулаторією загальної практики сімейної медицини вбачається, що діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] знаходяться під наглядом сімейного лікаря з народження. Мати [PERSON] догляду за дітьми не здійснювала, а батько дітей жодного разу до лікаря не приходив. Доглядом за дітьми займається бабуся (а.с.56-58). Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 30 жовтня 2024 року вирішено, за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.83-87). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтею 150 СК України, передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно частини 4 статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно з ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" вказано, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. В абзаці 2 п. 16 тієї ж Постанови визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав, відповідно до но-правовий акт № 2947-III від 10.01.2002">ст. 166 СК України, є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька та матері, так і для дитини. На думку суду, з урахуванням наведених вище норм Закону, встановлено, що позивачкою та її представником по справі надано достатньо переконливих і зважених аргументів, які можуть вважатись виправданими для розірвання сімейних зв`язків між батьками та дітьми і будуть відповідати насамперед інтересам дітей. Матеріали справи містять належні та допустимі докази, в розумінні ст.ст.12,81 ЦПК України, на підтвердження того, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] байдуже ставляться до дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , на які позивачка посилається, як на підставу задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Позивачкою та її представником доведено ті обставини, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, не сприяють у забезпеченні дітей необхідного медичного догляду та лікування, не забезпечують харчуванням, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дітьми в обсязі необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не проявляють заінтересованість у їх подальшій долі, не дають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу, тощо. В судовому засіданні не встановлені об`єктивні перешкоди для відповідачів [PERSON] та [PERSON] у належному вихованні дітей, що свідчить про свідоме нехтування відповідачами своїми батьківськими обов`язками. Емоційний зв`язок між відповідачами [PERSON] , [PERSON] та дітьми [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , фактично відсутній, відповідачі не виявляють до своїх дітей батьківського піклування, не відвідують їх та не цікавляться їхньою долею. Отже, встановлені обставини вказують на злісне ухилення відповідачами [PERSON] та [PERSON] від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей, оскільки відповідачі не забезпечують законних прав дітей на нормальні умови життя, не приймають участі в їх утриманні та не цікавляться життям дітей. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачами [PERSON] та [PERSON] своїми батьківськими обов`язками щодо дітей є наслідком винної поведінки відповідачів та є підставою для позбавлення їх батьківських прав. Враховуючи встановлені та досліджені в судовому засіданні обставини справи, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] буде відповідати інтересам дітей, а тому позовні вимоги позивачки у частині про позбавлення відповідачів [PERSON] та [PERSON] відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , малолітнього сина [PERSON] , [INFO] батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню. Також, суд вважає за необхідне роз`яснити, що у випадку, якщо відношення відповідачів зміниться, що буде підтверджуватись належними доказами, можливим є поновлення батьківських прав в порядку, передбаченому статті 169 Сімейного кодексу України. З приводу вимоги позивачки про призначення її [PERSON] опікуном та піклувальником над дітьми, слід зазначити наступне. Відповідно до статті 58 Цивільного кодексу України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до статті 59 Цивільного кодексу України піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. Згідно ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно ч.1 ст. 63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Статтею 61 ЦК України визначено, що орган опіки та піклування встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, крім випадків, встановлених частинами першою та другою статті 60 цього Кодексу Частиною 3 ст. 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Частиною 4 ст.60 ЦК України передбачено, що суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Згідно подання Органу опіки та піклування Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області щодо можливості призначення опікуном/піклувальником [PERSON] над малолітніми/неповнолітніми дітьми просять призначити опікуном/піклувальником [PERSON] над неповнолітньою [PERSON] , [INFO] , неповнолітньою [PERSON] , [INFO] , малолітнім [PERSON] , [INFO] (а.с.115-116). Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у цій частині, встановивши піклування над неповнолітніми[PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та призначивши піклувальником над ними [PERSON] , [INFO] , та встановити опіку над малолітнім [PERSON] , [INFO] , та призначивши опікуном над ним [PERSON] , [INFO] . Що стосується вимоги позивачки про стягнення аліментів з відповідачки [PERSON] , суд зазначає наступне. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до положень статті 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 СК України, відповідно до яких під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З огляду на наведене, враховуючи потреби дітей, те, що відповідачка [PERSON] за віком є працездатною особою та може працювати, аліменти, спрямовані на утримання дітей, повинні бути достатніми і співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині та необхідності стягнення з відповідачки [PERSON] аліментів на користь піклувальника/опікуна [PERSON] на утримання трьох дітей: [PERSON] [PERSON] , [PERSON] в розмірі по 1600 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи з 09 вересня 2024 року, і до їх повноліття. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Що стосується позовних вимоги про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] , слід зазначити наступне. Судом встановлено, що рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 березня 2012 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Луги, Чечельницького району, Вінницької області, мешканця [ADDRESS] , на користь [PERSON] аліменти на утримання чотирьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1000 гривень щомісячно починаючи з 23 лютого 2012 року і до їх повноліття, а в решті позову відмовлено (а.с.31). Отже, з відповідача [PERSON] вже стягуються аліменти на утримання дітей і повторно їх стягнути підстав немає. Частиною 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження. Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і за відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Отже, позивачкою невірно обрано спосіб захисту, оскільки останній необхідно реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом аліментів, шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Тому у задоволенні позовної вимоги про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання дітей слід відмовити. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial