Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

[PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою за адресою [ADDRESS] , з тих підстав, що вона не може вирішити питання про зняття відповідача із зареєстрованого місця проживання\~ в позасудовому порядку. Відповідач фактично в житлі за місцем реєстрації не проживає, та ним не користується. Вважає, що відповідач фактично втратила право на користування житлом за вказаною адресою у зв`язку з тим, що протягом тривалого часу не користується даним житлом, її речі в квартирі відсутні. Не знімаючись з реєстрації в квартирі, відповідач порушує її права . Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Позивач просить розгляд справи проводити без її участі (а.с.63). Треті особи просять розгляд справи проводити без їх участі (а.с.53-55, 62, 64, 65). Враховуючи викладене, суд вважає за можливе відповідно до ст.ст. 211, 223, 247 ЦПК України розглядати справу у судовому засіданні за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши наявні в справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] є наймачем\~ житла за адресою [ADDRESS] (а.с. 19,20). Відповідно до довідки ЦНАП виконавчого комітету Кролевецької міської ради за адресою [ADDRESS] зареєстрована серед інших [PERSON] (а.с. 19). За змістом позовної заяви відповідач за зареєстрованим місцем проживання - адресою [ADDRESS] не проживає\~ і даним житлом не користується. Факт тривалого не проживання відповідача за адресою [ADDRESS] понад один рік, підтверджується рішенням Кролевецького районного суду від 14 березня 2022 року\~ (а.с.37-39), довідкою з місця проживання, посвідченою секретарем міської ради (а.с.41). Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до статті 1 Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках, передбачених пунктами 1-7 частини 3 цієї статті. Згідно ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Суд вважає, що відповідач [PERSON] вселилася у спірне житлове приміщення як член сім`ї наймача. Позивачем надані докази відсутності відповідача за місцем реєстрації понад 6 місяців, поважних причин непроживання відповідача більше шести місяців за адресою: [ADDRESS] передбачених п. 1-7 ч.З ст. 71 ЖК Української РСР, судом не встановлено. Судом не встановлено, що відповідач оспорював виселення зі спірного житла, звертався до правоохоронних органів з заявою на неправомірні дії позивача щодо перешкоди користування житловим приміщенням, тобто не надав суду доказів, що покинув житло проти його справжньої волі. Судом встановлено, що відповідач фактично за місцем реєстрації [ADDRESS] не проживає без, поважних причин більше одного року підряд, житлом не користується, участі в утриманні квартири не приймає. Поважних причин непроживання відповідача більше шести місяців за вказаною адресою судом не встановлено. Судом не встановлено, що між позивачем і відповідачем була домовленість про збереження за останньою права користування спірним житловим приміщенням, не встановлено, що відповідач оспорювала виселення зі спірного житла, зверталася до правоохоронних органів з заявою на неправомірні дії позивача щодо перешкоди користування житловим приміщенням, тобто не надала суду доказів, що покинула житло проти її справжньої волі. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути серед інших і припинення дії, яка порушує право, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Обраний позивачем спосіб захисту свого права шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користуватись житловим приміщенням, не суперечить положенням статті 391 та ч.2 ст. 16 ЦК України. Відповідач не є власником чи наймачем житла за адресою [ADDRESS] та не проживає за зазначеною адресою більше одного року. Виходячи з вимог ст. 321 ЦК України, ст. 5 ЦПК України суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved