Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

21 листопада 2024 року ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» звернулись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що 20.06.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» і [PERSON] було укладено в електронній формі договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3758464, за яким ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надало відповідачу кредит у розмірі 8200 грн. строком на 360 днів, шляхом переказу на його платіжну карту № [NUMBER] емітовану АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% від суми кредиту за кожен день користування (730% річних). 24.04.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» і ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» був укладений договір відступлення права вимоги № 24/04/24, за умовами якого ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 3758464. [PERSON] не виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 3758464 від 20.06.2023 року, а тому на час переходу права вимоги до нового кредитора (позивача) по договору виникла заборгованість у розмірі 53\~956,17 грн., яка складається з 8\~199,99 грн. - основного боргу та 45\~756,18 грн. боргу за процентами. За таких обставин, позивач ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь 53 956,17 грн. заборгованості за кредитним договором № 3758464 від 20.06.2023 року, а також понесені витрати на правову допомогу у сумі 10000 грн. та судовий збір в сумі 3 028 грн. Ухвалою судді від 26 листопада 2024 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу запропоновано у строк, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали, подати відзив на позов та заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] надав суду відзив, в якому частково визнав позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 8199 грн. Однак в частині стягнення нарахованих відсотків у сумі 45 756,18 грн. просив відмовити у зв`язку з тим, що нарахований розмір відсотків є несправедливим. Крім того, зазначив, що у позовній заяві та додатках до неї не надано жодних доказів про ознайомленні відповідача з дійсними умовами кредитування, за якими останній визнає 730% річних. Також заперечував щодо витрат на правову допомогу посилаючись на те, що розмір є неспівмірним. Зазначав, що про жодні фінансові зобов`язання перед позивачем йому відомо не було, відповідач особисто не укладав з позивачем договорів про будь-які фінансові зобов`язання та його не було повідомлено про відступлення прав вимоги від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» до ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС». Враховуючи вищевикладене, відповідач просив позов задовольнити частково та стягнути з нього суму боргу у розмірі 8\~199 грн. В решті вимог просив відмовити.(а.с.79-83) 20 січня 2025 року до суду через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив представника позивача Руденка К.В. в якій зазначено, що кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора. Кредитний договір було підписано позивачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до\~ЗУ «Про електронну комерцію». Щодо правомірності набуття ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» статусу кредитора зазначає, що 24.04.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» і ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» був укладений договір відступлення права вимоги № 24/04/24, за умовами якого ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 3758464 від 20.06.2023 року. Щодо правомірності нарахування відсотків за договором № 3758464 від 20.06.2023 року, посилається на те, що Закон про споживче кредитування є спеціальним законом, що регулює правовідносини споживчого кредитування, нараховані штрафи первісним кредитором за невиконання умов кредитного договору підлягають сплаті відповідачем. Такою зазначає, що на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, ним було подано відповідні докази.(а.с.87-98) Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду клопотання щодо розгляду справи без його участі (а.с. 145). Відповідач в судове засідання не з`явися, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву щодо розгляду справи без його участі.(а.с.150) Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, враховуючи позицію сторін, викладену у поданих ними процесуальних заявах, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення на підставі наявних у справі доказів за відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, врахувавши доводи сторін, суд дійшов наступних висновків. Статтею 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Виходячи з положень ч. ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі, якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі Закон). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 6 ст. 11 Закону, передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт)може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (Закон України «Про споживче кредитування»). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що 20.06.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3758464 (а.с. 6-15). Відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надало [PERSON] кредит (грошові кошти) в сумі 8 200 гривень. Строк кредитування 360 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2 % від суми кредиту за кожен день користування (730% річних). Кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Первісного кредитора (далі по тексту-ІТС). Кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Отже саме відповідач ініціював укладення договору, оформивши заявку на сайті кредитора, підписавши договір з використанням одноразового ідентифікатора. Відповідно п. 2.1. кредитного договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки ) № 414949ХХХХХХ2503. Таким чином, сума кредиту перерахована на електронний платіжний засіб № [NUMBER] відповідача [PERSON] . Відповідно до п. 1.4 кредитного договору, первісний кредитор нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі 2% від суми кредиту за кожен день користування. Згідно п.5.4.1 кредитного договору, відповідач зобов`язаний у встановлений договором строк повернути кредит та сплатити відсотки за користування, штрафні санкції (у разі наявності) та інші платежі передбачені договором. В ході розгляду справи судом, із урахуванням принципів дотримання прав учасників процесу та засад змагальності, ухвалою суду від 26 лютого 2025 року було витребувано в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» письмові докази.(а.с.133-34) На виконання вимог ухвали суду, банком надано відповідь, в якій зазначено, що в ході перевірки було підтверджено, що на ім`я [PERSON] було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . З виписки наданої банком вбачається, що 20.06.2023 року на платіжну картку № [NUMBER] надійшов платіж у розмірі 8 200 гривень (а.с.146-147). Номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] за період 20.06.2023 року по 25.06.2023 року: [NUMBER] . 24.04.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» укладено договір факторингу № 24/04/2024 від 24.04.2024 року, відповідно до умов якого право вимоги за договором №3758464 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 20.06.2023 року перейшло до ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» (а.с.40-41) Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 24/04/24 від 24.04.2024 року ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №3758464 від 20.06.2023 р.(а.с.44) Щодо відступлення прав вимоги новому кредитору, суд зауважує наступне. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора; зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст. 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За правилом статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Отже, за змістом наведених положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора. У даній справі, встановлено, що відступлення прав вимоги за вищевказаним кредитним договором було здійснено шляхом укладення Договору факторингу про відступлення ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» належне йому право вимоги . У матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про визнання договору факторингу №24/04/24 укладеного 24.04.2024 р. між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» про відступлення права вимоги до [PERSON] , недійсними або заперечення учасниками справи факту правомірності укладення цього договору. Враховуючи вищевказане, право вимоги до боржника [PERSON] за договором №3758464 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 20.06.2023 року перейшло до ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС», що дає останньому право на стягнення з відповідача в судовому порядку неповернуту ним суму позики. Крім того, суд зазначає, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі не звільняється від обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах: №6-979цс15 від 23.09.2015 року, №278/1679/13 від 06.02.2018 року. Позивач виконав свою частину умов кредитного договору у повному обсязі та надав [PERSON] кредит. [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором №3758464 від 20.06.2023 року належним чином не виконав. В результаті чого, станом на 24.04.2024 року, у нього, згідно розрахунку позивача (а.с.21-27), утворилась заборгованість перед ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» в сумі 53\~956,17 гривень, яка складається з: 8\~199,99 грн. - заборгованість за кредитом; - 45\~756,18 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками відповідно до п. 1.4. кредитного договору за ставкою 2 % за кожен день користування кредитом (730% річних) за період з 20.06.2023 року по 24.04.2024 року (включно). Контррозрахунку заборгованості чи доказів її відсутності відповідач до суду не подав. Крім того, судом враховано те, що відповідачем визнано позов в частині стягнення коштів у сумі 8199 грн. За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Разом з тим, на момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст. 1054 ЦК України, грошові кошти за кредитним договором не повернув. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як встановлено судом, відповідач не виконує своїх зобов`язань за кредитним договором №3758464 від 20.06.2023 року у зв`язку з чим у нього існує заборгованість, яка станом на 24.04.2024 року становить 53\~956,17 гривень. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачем по справі суду надано не було. Таким чином, на засадах змагальності сторін, суду повністю доведені факт виникнення у відповідача заборгованості перед позивачем в сумі, зазначеній в позовній заяві та факт набуття позивачем права вимоги до [PERSON] . Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем були порушені умови кредитного договору. Позовні вимоги ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» є обґрунтованими, а тому із [PERSON] слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором №3758464 від 20.06.2023 року у сумі 53\~956,17 гривень, яка складається з: 8\~199,99 гривень заборгованість за кредитом; 45\~756,18 гривень заборгованість за нарахованими процентами. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, та

Outcome: partial