Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

У лютому 2025 року позивачі звернулися до суду з позовом до Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області про визнання права власності на квартиру. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилаються на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10 червня 2002 року вони є співвласниками в річних частках квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 49,40 кв.м., житловою площею 30,5 кв.м. 07 липня 2002 року їх право власності на зазначену квартиру було зареєстровано в КП «Бюро технічної інвентаризації м. Донецька», про що здійснено реєстраційний запис № 4995 у реєстровій книзі № 49. У зв`язку з тим, що право власності на квартиру було набуто до 01.01.2013 року їх право власності не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. З метою реєстрації свого права власності та подальшого отримання компенсації за знищене або пошкоджене майно 23 жовтня 2023 року вони звернулися до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради з заявою про реєстрацію прав власності на квартиру. Рішенням державного реєстратора № 69948301 від 27.10.2023 року було зупинено розгляд справи, у зв`язку з неотриманням державним реєстратором відомостей про речові права, які зареєстровано до 01 січня 2013 року. Рішенням державного реєстратора № 70599889 від 08.12.2023 було відмовлено в реєстрації права власності на квартиру, через відсутність відомостей про зареєстровані речові права до 01 січня 2013 року. Позивачі зазначають, що до 01 січня 2013 року державну реєстрацію на об`єкти нерухомого майна, що розташовані у місті Авдіївка Донецької області, здійснювали КП БТІ м. Донецька або КП БТІ Ясинуватської міської ради. До квітня 2014 року архівні справи на паперових носіях щодо об`єктів нерухомого майна, розташованих у місті Авдіївка, зберігалися у БТІ в місті Ясинувата Донецької області, які наразі знаходяться на окупованій території, а тому неможливо отримати інформацію про зареєстровані до 01.01.2013 права на об`єкти нерухомого майна, розташовані в місті Авдіївка Донецької області. Відповідно до\~Переліку територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22 грудня 2022 року, місто Авдіївка Донецької області є окупованим з 29.02.2024 року. Отже, позивачі просили визнати за ними, [PERSON] та [PERSON] , право власності в рівних частках - на 1/2 частину за кожним на квартиру [ADDRESS] . Рішенням Вищої ради правосуддя територіальну підсудність судових справ Авдіївського міського суду Донецької області з 1 липня 2024 року змінено та передано до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 19 лютого 2025 року у справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче провадження. У підготовчому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] свої позовні вимоги підтримали. В свою чергу, представник відповідача Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області Малярчик Е.Е. через систему «Електронний суд» подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, зазначивши, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до частини 3\~статті 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Зважаючи на подану представником відповідача письмову заяву про визнання позову, справу розглянуто в підготовчому засіданні з ухваленням рішення по суті. Суд, з`ясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав: Судом установлено, що згідно зі свідоцтвом про право власності на житло, виданим 10 червня 2002 року виконавчим комітетом Авдіївської міської ради на підставі рішення від 10.06.2002 р. за № 136, [PERSON] та [PERSON] належить на праві власності в рівних частках квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з реєстраційним написом право власності [PERSON] та [PERSON] на зазначену квартиру було зареєстровано Бюро технічної інвентаризації м. Донецька в реєстровій книзі № 49 за № 4995 від 07.07.2002 р. При цьому згідно з копією технічного паспорта від 10.06.2002 загальна площа квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] становить 49,40 кв.м., житлова площа 30,50 кв.м. Рішенням державного реєстратора від 08 грудня 2023 року позивачам відмовлено у реєстрації права власності на нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно через неможливість отримання інформації про зареєстровані права на нерухоме майно до 01.01.2013 року. Розглядаючи заявлені позовні вимоги про визнання за позивачами права власності на квартиру, суд виходить із того, що відповідно до\~статті 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16\~ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В частині 1 статті 4\~ЦПК України також визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі\~статтею 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини 1\~статті 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України\~визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі статтею 392\~ЦК України власник\~майна може\~пред`явити\~позов про\~визнання його\~права власності,\~якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 355\~ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Суд вважає доведеним факт належності позивачам на праві спільної часткової власності квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки це підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 10.06.2022 № 136, копією реєстраційного напису, зробленого Бюро технічної інвентаризації м. Донецька, технічним паспортом на квартиру від 10.06.2002. Суд враховує, що відповідач, який представляє інтереси виконавчого комітету Авдіївської міської ради, який є органом приватизації, не заперечує право власності позивачів на це майно, яке набуто в порядку приватизації в червні 2002 року. При цьому між співвласниками квартири немає спору щодо розміру їх часток у праві спільної власності, відповідно кожному зі співвласників належить по 1/2 частині вищевказаної квартири. Суд також звертає увагу, що загальновідомим і таким, що не підлягає доказуванню, є факт окупації російською федерацією частини Донецької області, в тому числі м. Донецька та м. Ясинувата, де зберігалися документи, які підтверджують реєстрацію в установленому до 01.01.2013 року порядку права власності на нерухоме майно, розташоване в м. Авдіївка Донецької області. Враховуючи, що в судовому засіданні підтверджено право власності позивачів на квартиру, але позивачі позбавлені можливості реалізовувати свої правомочності власників майна через відсутність відповідних відомостей про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та неможливість їх отримання у відповідному бюро технічної інвентаризації через окупацію частини Донецької області, де зберігалися реєстраційні документи, що підтверджують право власності на нерухоме майно, суд вважає можливим позов задовольнити та визнати за позивачами право власності в рівних частках, а саме за кожним на 1/2 частину квартири [ADDRESS] загальною площею 49,4 кв.м., житловою площею 30,5 кв.м.

Outcome: approved