Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

У вересні 2024 року до суду надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Глачева Лариса Володимирівна про встановлення факту родинних відносин, факту постійного проживання разом зі спадкодавцями та визнання права власності в порядку спадкування за законом, у якій прохає суд: встановити факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , як двоюрідними братами по лінії матері [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] , дошлюбне прізвище [PERSON] ) та по лінії його матері [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ); встановити факт постійного проживання [PERSON] та [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] , померлою [INFO] за адресою: квартира [ADDRESS] ; встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем батьком [PERSON] , померлим [INFO] за адресою: квартира [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті двоюрідного брата, померлого [INFO] , на квартиру [ADDRESS] загальною площею 58,3 кв.м. та яка складається з 3-х кімнат житловою площею 38,1 кв.м., втому числі: 1-а кімната 21,7 кв.м., 2-а кімната 9,0 кв.м., 3-тя кімната 7,4 кв.м., а також кухні 13,1 кв.м., вбиральні 2,8 кв.м., коридора 4,4 кв.м. право власності на яку зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування позовної заяви зазначає, що він є спадкоємцем за законом після смерті свого двоюрідного брата [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина на квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на житло, яке було видано на підставі розпорядження Виконкому міської Ради народних депутатів від 20 січня 1997 року № 8/54-97. Вказує, що всі співвласники вказаної квартири померли, що підтверджується відповідними документами про смерть. Він як єдиний спадкоємець звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак, він позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки постановою приватного нотаріуса йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що не підтверджується факт родинних відносин з [PERSON] , який помер [INFO] . Таким чином, зважаючи на неможливість вирішення даного спору в позасудовому порядку, останній вимушений звернутися з вказаним позовом до суду. Ухвалами суду від 23.09.2024 було відкрито провадження у справі, призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та 20.11.2024 судом було витребувано спадкову справу після смерті [PERSON] 16.10.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача [PERSON] , згідно якого, останній не заперечує проти задоволення позовних вимог, та не заперечується той факт, що позивач являється двоюрідним братом померлого [PERSON] . 28.11.2024 на адресу суду надійшла копія спадкової справи №6/2024. У судовому засіданні позивач та його представник адвокат Шило Т.В. позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав викладених у позові та просили суд позов задовольнити повністю. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Третя особа у судове засідання не прибув, подав клопотання про розгляд справи без її участі. Заслухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 12.02.2024 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №138. Після його смерті відкрилася спадщина на об`єкти нерухомого майна (квартири), за адресою: [ADDRESS] , яка належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на житло, яке було видано на підставі розпорядження Виконкому міської Ради народних депутатів від 20 січня 1997 року № 8/54-97(а.с. 16). Після смерті [PERSON] ,[INFO] приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Главчевою Л.В. заведена спадкова справа № 6/24 на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини, що зареєстрована в Книзі обліку та реєстрації спадкових справ 17.04.2024 за № 6 (а.с. 79-138). Згідно матеріалів спадкової справи № 6/24 встановлено, що інших спадкоємців, які б фактично прийняли спадщину, або зверталися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини або з заявою про відмову від прийнятті спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] не має. Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Главчевою Л.В. від 20.08.2024 № 362/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що належало померлому [PERSON] , у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт родинних відносин між ними (а.с. 36). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування (статті 1261-1265 ЦК України). Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що під час вирішення питання, хто є спадкоємцями за законом, необхідно враховувати такі юридичні факти, як: родинні відносини (кровна спорідненість), шлюбні відносини, усиновлення (удочеріння), перебування на утриманні спадкодавця. При цьому, для набуття права на спадкування за законом, позивачеві необхідно довести юридичний факт родинних відносин. Відповідно до пункту 7 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Згідно з листом ВСУ від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану (далі - РАЦС) про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Цей перелік не є вичерпним. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положеннями статей 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З матеріалів справи вбачається, що встановлення факту родинних відносин [PERSON] із [PERSON] необхідно позивачу для отримання спадщини. Встановлення вказаного факту має визначені юридичні наслідки, що виражаються в отриманні статусу спадкоємця. Родинні відносини (споріднення) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Обґрунтовуючи той факт, що позивач є двоюрідним братом [PERSON] , останній, зокрема, вказував на те, що у його матері [PERSON] , була рідна сестра [PERSON] . З наданої до суду копії свідоцтва про народження позивача - [PERSON] (а.с. 12), встановлено, що його батьками були [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати). А відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00045405032 від 07.06.2024 вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , були [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати)(а.с. 125-127). В той же час, на підтвердження того факту, що його мати [PERSON] мала дошлюбне прізвище « [PERSON] » та свідоцтво про народження її рідної сестри [PERSON] , документи відсутні, що підтверджується повідомленням Черкаської обласної державної адміністрації від 29.05.2024 року №к-70/05/-08(а.с. 129). Однак, як вбачається із свідоцтва про шлюб №853 від 28.12.1927 року, [PERSON] мала дошлюбне прізвище « [PERSON] »(а.с. 20). Крім того, із наданої копії паспорту громадянина України [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , вбачається однакове місцем народження - с. Прохорівка, Канівського району Черкаської області. Допитані в судовому засіданні в якості свідка позивача [PERSON] та [PERSON] , яка є сусідкою, повідомили суду, що родину [PERSON] знає давно, мати позивача і [PERSON] були рідними сестрами, та [PERSON] є сином [PERSON] , а у [PERSON] - син [PERSON] , який помер. [PERSON] , був двоюрідним братом [PERSON] по лінії матері. Надаючи оцінку встановленим обставинам та документам, що їх підтверджують, суд дійшов висновку про доведеність факту родинних відносин [PERSON] з померлим [PERSON] . Отже зважаючи на те, що частина документів, які б могли підтвердити родинні стосунки позивача зі спадкодавцем, не збереглися, а позивач відносяться до спадкоємців за правом представлення спадкоємців п`ятої черги за законом, наявні підстави для встановлення факту родинних відносин в судовому порядку. У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17.01.2024 у справі № 522/17831/20 (провадження № 61-7951 св 23) суд зазначив: «Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів». Суд вважає, що доводи [PERSON] знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а факт родинних відносин підтверджується наявними доказами по справі,а також показами свідків, а тому вимоги [PERSON] про встановлення факту родинних відносин підлягають задоволенню. Разом з цим, позовні вимоги про встановлення факту спільного проживання спадкодавця [PERSON] та [PERSON] разом із [PERSON] за адресою: квартира [ADDRESS] , встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем батьком [PERSON] , за адресою: квартира [ADDRESS] та визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У пункті 1 ч.2 ст.16 ЦК України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Визнання права на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, зокрема, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Це відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 01.08.2019 у справі № 205/4311/14-ц. Особливе значення при цьому має факт родинних відносин із спадкодавцем, і має бути доведений спадкоємцем (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.08.2024 року). Позивачем не було доведено, що у нього існує спір або будь-які перешкоди для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у нотаріальному порядку за умови встановлення факту родинних відносин, оскільки позивач в силу положень частини третьої статті 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після померлого [PERSON] , а тому заявлені ним вимоги в цій частині, задоволенню не підлягають. Тому, суд зазначає, що позивач не позбавлений права оформлення спадщини у встановленому законом порядку, під час якого нотаріус має перевірити наявність правомірних підстав для видачі свідоцтва про право на спадкове майно. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, суд приходить до висновку, що позивачем вжито всіх заходів для відновлення порушеного права, отже у даному випадку для позивача єдиним способом захисту його прав є встановлення факту родинних відносин, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial