Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова (після перейменування - Новобаварський районний суд міста Харкова) з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором № 101496838 від 20.10.2023 у розмірі 43812,90 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. Матеріали позовної заяви сформовані в системі «Електронний суд» та підписані представником позивача Мих Вікторією Олегівною, яка діє на підставі довіреності (а.с.28). В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 20.10.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] в електронній формі укладений кредитний договір № 101496838, що підписаний позичальником електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 12000,00 грн. 28.02.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №105-МЛ/Т, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором № 101496838 від 20.10.2023 перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». У зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору утворилась заборгованість у розмірі 43812,90 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 12000,00 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків - 31212,90 грн, прострочена заборгованість за комісією - 600,00 грн. Відповідачу надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості. 07.04.2025 ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання (а.с.39-40). Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» Линдик В.Ю., яка діє на підставі довіреності, 15.04.2025 подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с.51-52). Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно з ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, в порушення ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не подавав. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно зі статтею 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. 06.05.2025 суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд не здійснював. Дослідивши матеріали справи, докази надані в обґрунтування позову, суд дійшов таких висновків. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що 20.10.2023 між ТОВ «Мілоан» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) дистанційно в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, створеному в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на підставі заяви позичальника на отримання кредиту (Додаток № 2 до договору) укладений договір про споживчий кредит № 101496838, який підписаний позичальником 20.10.2023 о 16:12 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 251380 (а.с.8-16). За умовами цього договору кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.1.4 Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки, що визначені договором. Сторони погодили, що сума кредиту становить 12000,00 грн (п.1.2), кредит надається загальним строком на 105 днів з 20.10.2023 і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 04.11.2023. Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 02.02.2024 (дата остаточного погашення заборгованості) (п.1.3). Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 04.11.2023, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 02.02.2024 (останнього строку кредитування) (п.1.4). Комісія за надання кредиту - 600,00 грн, яка нараховується за ставкою 5,00% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п.1.5.1). Проценти за користування кредитом: 1494,00 грн, які нараховуються протягом пільгового періоду за ставкою 0,83% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду; та 37800,00 грн, які нараховуються протягом поточного періоду за ставкою 3,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду (п.1.5.2, 1.5.3). Позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п.1.5.1. - 1.5.3 договору в один з термінів (дат) вказаних в п.1.4. Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (п.2.2.2). Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] (п.2.1). У випадку, якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний у п.1.3 договору, він додатково має сплатити комісію з управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою, визначеною п.1.5.2, в сумі та на умовах визначених п.2.3 договору (п.2.2.1). Пунктом 2.3 договору визначені умови його пролонгації. Позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику. Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування позичальник має вчинити дії передбачені цим п.2.3 договору та розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту, що визначається як відсоток від суми наданого кредиту: 3 дні продовження - 3,00% комісії, 7 днів продовження - 6,00% комісії, 15 днів продовження - 10,00% комісії. Після здійснення позичальником зазначених платежів умови кредитного договору, що стосуються строку кредитування, дата остаточного погашення заборгованості змінюються пропорційно строку пролонгації. Договір містить реквізити сторін, зокрема прізвище, ім`я та по батькові позичальника, номер його паспорта, реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер телефону, адресу місця реєстрації (проживання). Відповідно до Графіку платежів, що є Додатком № 1 до договору про споживчий кредит № 101496838 від 20.10.2023, дата видачі кредиту - 20.10.2023, дата повернення кредиту - 02.02.2024, сума кредиту - 12000,00 грн, сума процентів за весь строк кредитування - 39294,00 грн, сума комісії за надання кредиту - 600,00 грн, загальна вартість кредиту - 51894,00 грн. Відповідач з викладеними у договорі умовами кредитування погодився без будь-яких зауважень або застережень, на підтвердження чого проставив свій підпис. Видача кредитних коштів, відповідно до договору № 101496838 від 20.10.2023, у розмірі 12000,00, здійснена ТОВ «Мілоан» 20.10.2023 шляхом перерахування цих коштів на картку [NUMBER] (номер якої зазначений у договорі та позичальником у заяві на видачу кредиту) отримувач - [PERSON] , що підтверджується копією платіжного доручення № 74840002 від 20.10.2023 (а.с.9). Згідно з довідкою від 14.10.2024, ТОВ «Мілоан» підтверджує, що [PERSON] , з яким укладено договір про споживчий кредит № 101496838 від 20.10.2023, ідентифікований ТОВ «Мілоан». Акцепт підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 251380 20.10.2023 о 16:12:02, одноразовий ідентифікатор відправлено на номер телефону [NUMBER] (а.с.15). Отже, 20.10.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Мілоан» укладений електронний договір про споживчий кредит № 101496838. Виконання ТОВ «Мілоан» свого зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором шляхом перерахування кредитних коштів у розмірі 12000,00 грн на його картковий рахунок підтверджується корпією платіжного доручення. 28.02.2024 між ТОВ «Мілоан» (кредитор) та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (новий кредитор) укладений договір відступлення прав вимоги № 105-МЛ/Т, відповідно до умов якого кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (а.с.19-23). 28.02.2024 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» склали Акт приймання-передачі Реєстру боржників від 28.02.2024 до договору відступлення прав вимоги № 105-МЛ/Т від 28.02.2024, підписаний сторонами та скріплений їх печатками, відповідно до якого кредитор передав, а новий кредитор прийняв Реєстр боржників кредитора від 28.02.2024 (а.с.24). 28.02.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» сплатило на користь ТОВ «Мілоан» плату згідно з договором відступлення прав вимоги № 105-МЛ/Т від 28.02.2024 (а.с.25). Згідно з Витягом з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 105-МЛ/Т від 28.02.2024 (у новій редакції згідно додаткової угоди № 1 від 04.02.2025), ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 101496838 від 20.10.2023 у розмірі 43812,90 грн, з яких: сума заборгованості за тілом кредиту - 12000,00 грн, сума заборгованості по процентам - 31212,90 грн, сума заборгованості за комісією - 600,00 грн (а.с.24-26). Відповідно до складеної ТОВ «Мілоан» відомості про щоденні нарахування та погашення, 20.10.2023 позичальнику нараховані: комісія за оформлення кредиту у розмірі 600,00 грн, за надання кредиту - 12000,00 грн, проценти нараховані за період з 21.10.2023 по 02.02.2024 та їх розмір становить 31212,90 грн (а.с.17-18). З цієї відомості вбачається, що позичальник [PERSON] на погашення заборгованості за кредитом, процентами та комісії грошових котів не сплачував. Згідно з випискою з особового рахунка за кредитним договором № 101496838 від 20.10.2023, складеною представником позивача, заборгованість перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за кредитним договором станом на 05.03.2025 включно складає 43812,90 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 12000,00 грн, прострочена заборгованість за комісією - 600,00 грн, прострочена заборгованість за відсотками - 31212,90 грн (а.с.18). Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 ЦК України). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Також, частинами 1, 2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Отже, дії Банку щодо встановлення у кредитному договорі комісії за обслуговування кредитної заборгованості та вимога про стягнення нарахованої комісії є правомірними. Таку правову позицію Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19. Пунктом 3.2.6 договору № 101496838 від 20.10.2023 передбачено право кредитодавця без згоди позичальника поступитися своїм правом вимоги за цим договором на користь третіх осіб. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 року у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У суду відсутні докази, що відповідач мав перешкоди для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості, відповідач не надав будь-яких доказів в розумінні положень ст. 76-81 ЦПК України на спростування обставин, на які посилається позивач, доказів про сплату відповідачем заборгованості за кредитним договором позивачу або первісному кредитору матеріали справи не містять, а тому, з урахуванням наданих позивачем доказів, суд вважає доведеними посилання позивача на існування заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором у сумі, зазначеної у розрахунку заборгованості. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, доведені та підлягають задоволенню в повному обсязі. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується матеріалами справи (а.с.5). Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та у зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved