Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

До Сокирянського районного суду Чернівецької області звернувся представник заявника Радамовський М.М., який діє в інтересах [PERSON] із вищезазначеною заявою. На обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що заявниця з [PERSON] 18.08.1979 року зареєстрували у відділі ДРАЦС Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області шлюб за актовим записом № 83. Від спільного шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Оскільки спільне сімейне життя з [PERSON] не складалось, тому 30.11.1988 року Радужнянським відділом ЗАГС Тюменської області Російської Федерації, за актовим записом №261 шлюб між заявницею та [PERSON] було розірвано. 22.12.1990 року заявниця зареєструвала у Радужнинському міському відділі ЗАГС Тюменської області шлюб з [PERSON] за актовим записом № 461, з яким значно пізніше, 14.08.2006 року також розірвала шлюб у відділі РАГС Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом №156. Після розірвання шлюбу із заявницею, [PERSON] також одружився з іншою жінкою, з якою проживав до дня своєї смерті у селищі Бавли Республіки Татарстан. Після розірвання шлюбу і до дня смерті [PERSON] заявниця не підтримувала з ним будь-яких стосунків, а також не цікавилась його особистим сімейним життям. Після смерті [PERSON] , його дружина повідомила його маму та брата - [PERSON] , з яким підтримувала стосунки, про те, що останній помер [INFO] , також на її прохання надіслала копію свідоцтва про смерть, виданого Бавлинським райвідділом ЗАГС Республіки Татарстан 12.05.1998 року на прізвище [PERSON] . Підставою звернення до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення стали наступні підстави. 26.05.2024 року їхній спільний з [PERSON] син, [PERSON] , [INFO] був призваний на військову службу під час мобілізації на посаду стрільця-помічника гранатометника 3 штурмового спеціалізованого відділення штурмового спеціалізованого взводу 1 штурмової спеціальної роти штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини [NUMBER] . 12.01.2025 року з [INFO] на моє ім`я надійшло сповіщення сім`ї №2/225 про те, що [PERSON] зник безвісти 10 січня 2025 року в районі н. п. Ступочки Краматорського району Донецької області під час виконання бойового завдання по виявленню та знищенню сил противника. Відповідно до п.6 ст.9 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти зберігається виплата грошового забезпечення. Військовослужбовець має право скласти у письмовій довільній формі особисте розпорядження на випадок захоплення його в полон або заручником, інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти про виплату належного йому грошового забезпечення особі (особам) за його вибором, визначивши розмір частки таких осіб у відсотках (далі - особисте розпорядження на випадок полону). Порядок підтвердження справжності підпису військовослужбовця на особистому розпорядженні на випадок полону, оформлення та зберігання такого розпорядження та його скасування здійснюються у порядку, передбаченому п.4 ст.16 цього Закону. У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону грошове забезпечення виплачується дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовця аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови що ці права не були поновлені). Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 50 відсотків грошового забезпечення визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань. Оскільки [PERSON] не був одружений, тому у нього дружини і дітей немає. З інших осіб, визначених Законом, які мають право на отримання грошового забезпечення є мама, тобто заявниця зниклого безвісти [PERSON] та батько, [PERSON] , [INFO] , які згідно інформації, отриманої [INFO] з Сокирянського відділу ДРАЦС у Дністровському районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, зокрема витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо народження, вважаються живим. Однак, [PERSON] , [INFO] фактично помер ще [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Бавлинським райвідділом ЗАГС Республіки Татарстан 12.05.1998 року на прізвище [PERSON] , проте у мене відсутні докази того, що зазначене свідоцтво про смерть померлого [PERSON] належить батьку зниклого безвісти нашого сина [PERSON] , [PERSON] , а тому є необхідність встановлення в судовому порядку факту смерті [PERSON] , [INFO] , мешканця селища Бавли, Бавлинського району, Республіки Татарстан. У зв`язку з військовою агресією росії проти України, отримати письмову інформацію з Бавлинського відділу ЗАГС Республіки Татарстан та відповідні актові записи щодо зміни прізвища [PERSON] на [PERSON] , а також про смерть [PERSON] не є можливим, проте факт смерті [PERSON] в судовому засіданні можуть підтвердити свідки - його рідний брат - [PERSON] , 1964 року народження та його дружина - [PERSON] , 1963 року народження, мешканців [ADDRESS] . Оскільки в інший законний спосіб підтвердити факт смерті [PERSON] заявниця не може, це стало підставою звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Просила встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] в селищі Бавли, Бавлинського району, Республіки Татарстан. Представник заявника та заявник в судове засідання не з`явились, однак представником було подано до суду заяву про проведення розгляду справи за їх відсутності. Представник заінтересованої особи в судове засідання також не з`явивсь, однак через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи без участі представника за наявними у справі матеріалами. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого 17.03.2003 року Сокирянським РВ УМВС України в Чернівецькій області та картки платника податків, прізвище, ім`я та по батькові заявниці зазначені як [PERSON] , [INFO] . Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 24.03.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області, підтверджується факт народження [PERSON] , який народився [INFO] , батьками зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] про що складено відповідний актовий запис №03. Із копії свідоцтва про розлучення серії [NUMBER] , виданого 20.11.1998 року відділом ЗАГС Радужнянського виконавчого комітету Тюменської області, вбачається що [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 30.11.1988 року, про що складено відповідний актовий запис №261 (свідоцтво видано на російській мові). Згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 22.12.1990 року Радужнянським міським відділом ЗАГС Тюменської області, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] уклали шлюб 22.12.1990 року та після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] », про що складено відповідний актовий запис №461 (свідоцтво видано на російській мові). Як вбачається із копії свідоцтва про смерть виданого 12.05.1998 року Бавлинським районним відділом ЗАГС Республіки Татарстан, [INFO] помер [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №109 (свідоцтво видано на російській мові). Відповідно до витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00000277735 від 20.03.2009 року, [PERSON] та [PERSON] , 18.08.1979 року зареєстрували шлюб, що про складено актовий запис №83. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] . Шлюб розірвано 30.11.1988 року, про що складено актовий запис №261. Згідно копії сповіщення №2/225 посвідченого начальником [INFO] від 12.01.2025 року, зазначено, що син солдат [PERSON] [INFO] - стрілець-помічник гранатометника 3 штурмового спеціалізованого відділення штурмового спеціалізованого взводу 1 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини [NUMBER] зник безвісти 10.01.2025 року в районі н.п.Ступочки, Краматорського району, Донецької області під час виконання бойового завдання по виявленню та знищенню сил противника. Письмовими поясненнями свідків по справі, а саме: рідного брата - [PERSON] , 1964 року народження та його дружини [PERSON] , 1963 року народження, підтверджується той факт, що [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] з 1979 року. Від спільного шлюбу у них народився син - [PERSON] . У 1986 році брат з сім`єю виїхали на роботу до Тюменської області Російської Федерації у селище Радужне, де разом працювали та проживали. Весь цей час спілкувався з братом по телефону, а у відпустку він приїздив в гості до мами. Орієнтовно в 1988 році брат з невісткою розірвали шлюб та кожен створив свою нову сім`ю. [INFO] [PERSON] помер, про смерть нас повідомила його дружина, а також на прохання мами надіслала копію свідоцтва про смерть, з якого і дізналися про його зміну прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] », так як при реєстрації шлюбу взяв прізвище дружини і був записаний як « [PERSON] ». Свідоцтво про смерть, яке видане на ім`я [PERSON] належить брату [PERSON] , померлого [INFO] в селищі Бавли, Бавлинського району, Республіки Татарстан. Відповідно до ст.49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно з ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичної установи; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або проголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. В силу положень ст.8 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів. Звертаючись до суду з даною заявою, заявниця, на підтвердження смерті [PERSON] , який помер [INFO] в селищі Бавли, Бавлинського району, Республіки татарстан, подала копію свідоцтва про смерть виданого 12.05.1998 року, Бавлинським районним відділом ЗАГС Республіки Татарстан. Таким чином, що факт смерті вже зареєстрований іноземним органом реєстрації. Згідно роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Ключове значення, яке має встановлення факту смерті або народження особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог ст. 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Відповідно ст.13 Закону України «Про міжнародне приватне право» у редакції від 23.12.2022 року, документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. На сьогоднішній день не існує окремої міжнародної Конвенції між Україною та Республікою Татарстан. Республіка Татарстан є суб`єктом російської федерації, відповідно до міжнародного права, міжнародні договори укладаються між державами, а не між державою і суб`єктом федерації (як Татарстан). А тому із вищезазначеного випливає, що Україна не має Конвенції з Республікою Татарстан, бо татарстан - не самостійна держава, всі міжнародні угоди з російською федерацією охоплюють усю федерацію,включно з Татарстаном. На час дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року, ст.13 даної Конвенції було передбачено, що документи, які на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за встановленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Крім того, документи, які на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних сторін доказовою силою офіційних документів. 23.12.2022 року набрав чинності Закон України від 01.12.2022 року №2783-ІХ«Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року». Цим Законом передбачено зупинення у відносинах з російською федерацією дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України 22.01.1993 року та Протоколу 1997 року до Конвенції, вчиненого від імені України 28.03.1997 року та вихід України з Конвенції від 22.01.1993 року та Протоколу від 28.03.1997 року. Так, дія Конвенції від 22.01.1993 року та Протоколу від 28.03.1997 року зупинена з 27.12.2022 року. Проте, свідоцтво про смерть на ім`я « [PERSON] » видано в Республікою Татарстан та видано до повномасштабного вторгнення і раніше цілком користувалося силою офіційних документів на території України. Судом було встановлено, що згідно письмових пояснень брата [PERSON] - [PERSON] , що орієнтовно в 1988 році [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб та кожен створив свою нову сім`ю. При реєстрації нового шлюбу [PERSON] взяв прізвище дружини і був записаний як « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] помер в селищі Бавли, Бавлинського району, Республіки Татарстан, про що свідчить копія свідоцтва про смерть. Отже, представником заявника та заявником обґрунтовано підставу звернення до суду з заявою про встановлення факту смерті, яка настала, на території іноземної держави. Однак, заявник позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть її колишнього чоловіка у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, через те, що факт його смерті відбувся на території Республіки Татарстан. У цьому контексті суд зауважує, що п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України передбачає можливість встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Суд, оцінивши подані представником заявника та заявником докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається заявник, а в сукупності, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Згідно з законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту смерті [PERSON] , як батька її сина, що дає змогу заявниці реалізувати свої права. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про встановити факт смерті, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved