Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

Акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (далі АТ «ПУМБ») звернулось до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що між АТ «ПУМБ» та [PERSON] 16.03.2019 р. на підставі кредитного договору №2001270167401 видано кредитну картку з кредитним лімітом в 3000,00 грн, який пізніше було збільшено до 30545грн (копія кредитного договору та довідка про збільшення кредитного ліміту додаються). Відповідачем належним чином не виконуються взяті на себе зобов`язання, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку. Станом на 01.07.2024 заборгованість відповідача перед Банком становить 51974,05 грн, з яких: 30544,18 грн заборгованість за кредитом, 21429,87 грн заборгованість за відсотками. \~ \~ \~ \~Відповідач обов`язки щодо погашення заборгованості в добровільному порядку не виконує, кредитні кошти не повертає внаслідок чого позивач просить стягнути вказану суму заборгованості та судові витрати з відповідача у судовому порядку. Представник позивача, відповідно до ст. 276 ЦПК України, у позові просив здійснити розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач, про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, судом повідомлявся належним чином, але відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦПК України, в установлений судом строк не подав до суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, також не подав до суду відзив на позовну заяву. У зв`язку з чим, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому, згідно з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, в частині, що стосуються питання виконання зобов`язань за кредитним договором. Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] 16 березня 2019 року звернувся до АТ «ПУМБ» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав заяву №2001270167401 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. У заяві відповідач просив відкрити на його ім`я поточний рахунок у гривнях та надати кредитну картку з кредитним лімітом в 3000,00 грн. Реальна річна процентна ставка становить 47,88%. Крім цього відповідачем підписано Паспорт споживчого кредиту в якому, зокрема, зазначено суму кредиту (3000 грн), строк кредитування (12 місяців з можливостю продовження за відсутності заперечень сторін), процентна ставка фіксована (47,88%), а також порядок повернення кредиту, графік платежів та додаткова інформація. Згідно з довідкою АТ «ПУМБ» кредитний ліміт по заяві №2001270167401 було збільшено до 30545 грн. Як встановлено судом, відповідачем умови кредитного договору належним чином не виконуються. Згідно з розрахунком, станом на 01.07.2024 заборгованість відповідача перед позивачем становить 51974,05 грн, з яких: 30544,18 грн заборгованість за кредитом, 21429,87 грн заборгованість за відсотками. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, за приписами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, позивачем надано належні та допустимі докази укладення між сторонами кредитного договору та отриманням відповідачем кредитних коштів. Враховуючи наявні в матеріалах справи докази (Анкета-заява, розрахунок заборгованості, виписка про рух коштів по рахунку відповідача) суд дійшов висновку, що відповідач користувався кредитними коштами, наданими йому АТ «ПУМБ» за кредитним договором №2001270167401 від 16.03.2019 у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, у зв`язку з чим, має зобов`язання перед позивачем з повернення кредитних коштів у розмірі 30544.18 грн. Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Так, відповідно до умов укладеного кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати Банку відповідну плату (проценти), а саме, 47,88% річних від суму боргу за кредитним договором. Позивач до позову надав розрахунок відсотків відповідно до якого заборгованість по відсоткам складає 21429,87 грн, який відповідачем не спростований, іншого розрахунку матеріали справи не містять, тому суд вважає, що вимоги позивача про стягнення відсотків також підлягають задоволенню. У зв`язку із викладеним, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved