Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач, співвласник) звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «ММТ Плюс» (надалі за текстом - відповідач, управитель), про зобов`язання вчинити дії. Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору про надання послуг з управління будинком від 01.03.2021 (надалі за текстом - Договір), у частині надання послуг гарячого водопостачання у квартирі за адресою [ADDRESS] (надалі за текстом -квартира), з огляду на що, позивач просить суд (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог): - визнати незаконною зміну ставки оплати послуг, здійсненою в односторонньому порядку відповідачем у червні 2024 року; - зобов`язати відповідача вжити заходів для відновлення постачання гарячої води у квартирі передбачених Договором. Ухвалою Суду від 30.09.2024 позовну заяву залишено без руху. 15.10.2024 року на виконання Ухвали суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків разом з заявою про збільшення позовних вимог. Ухвалою Суду від 17.10.2024 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд в загальному позовному провадженні та призначено підготовче засідання. За наслідками підготовчого засідання 18.03.2025 судом закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання 13.05.2025 прибув позивач, представник відповідача не прибув. Позивач просив задовольнити позов. Від відповідача до суду відзив не надходив. Позивач не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, наявні передбачені ч. 1 ст. 223 та ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України підстави для заочного розгляду справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Між сторонами укладено Договір, відповідно до п. 1 якого управитель зобов`язується надавати Співвласнику послугу з управління багатоквартирним будинком (далі - послуга з управління), що розташований за адресою: [ADDRESS] (далі - будинок), а співвласник зобов`язується оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору. Згідно п. 3 Договору Послуга з управління включає: - утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних, договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; - .закупівлю теплової енергії, електричної енергії, послуг з водопостачання та водовідведення, вивезення сміття для потреб співвласників багатоквартирного будинку; - купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; . -поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку. За змістом п. 5 Договору співвласник має, зокрема, право на усунення управителем протягом строку, встановленого договором або законодавством, виявлених недоліків у наданні послуги з управління. У п. 6 Договору визначено, що співвласник, серед іншого, зобов`язаний оплачувати управителеві надані послуги з управління в порядку, за ціною та у строки, встановлені цим договором. Управитель, з-поміж іншого, зобов`язаний: - забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і Цього договору, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг; - надавати Співвласнику без додаткової оплати інформацію про ціну послуги з управління, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни, норми споживання та порядок надання послуги з управління, а також про її споживчі властивості; - своєчасно та власним коштом проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням Співвласником послуга з управління, що виникли з його вини (п. 8 Договору). У п. 10 Договору встановлено що ціна послуги з управління становить 9,92 гривень на місяць за 1 кв. метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку та включає витрати на утримання будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна будинку в розмірі 8,42 гривень відповідно до кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території (далі - кошторис витрат), що міститься у додатку 1. до цього договору; винагороду управителю в розмірі 1,50 гривень на місяць. Плата за послугу з управління нараховується щомісяця управителем та вноситься Співвласником не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим. Рахунки на сплату послуг за цим Договором Управитель надсилає Співвласнику засобами електронного зв`язку, поштою або передає особисто не пізніше 10 (десятого) числа кожного місяця (п. 11 Договору). 09.11.2022 та 22.03.2023 позивач звернувся до відповідача з листом, в якому просив усунути проблему з гарячим водопостачанням або зменшити оплату за послугу (докази направлення містяться в матеріалах справи). Проте листи залишились без відповіді та реагування. Також, позивач вказує, що 10.01.2023 надіслав на адресу Держпродспоживслужби скаргу, щодо бездіяльності відповідача, проте в матеріалах відсутні докази направлення цього документу. Відповідно до квитанції на оплату за травень 2024 вартість послуги з управління будинком складає 9,92 грн / м2., всього разом до сплати 887,84 грн. Відповідно до квитанції на оплату за червень 2024 вартість послуги з управління будинком складає 8,92 грн / м2., МЗК електроенергія - 2,60 грн / м2., всього разом до сплати 1031,04 грн. Відповідно до квитанції на оплату за липень 2024 вартість послуги з управління будинком складає 8,92 грн / м2., МЗК електроенергія - 1,85 грн / м2., всього разом до сплати 1 107,12 грн. Відповідно до квитанції на оплату за вересень 2024 вартість послуги з управління будинком складає 8,92 грн / м2., МЗК електроенергія - 1,70 грн / м2., всього разом до сплати 1 301,07 грн. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 09.06.2022 позивач звернувся до представника відповідача з приводу порушення Договору в частині ненадання послуги з управління: непостачання у квартиру гарячої води. Позивач стверджує, що працівник відповідача (слюсар) оглянув внутрішньобудинкову систему гарячого водопостачання і повідомив, що є проблеми зі стояком. Проте, зі слів позивача, після спливу 5 місяців, проблема не вирішена (вода не подається) та акт-претензія не складені. Також, позивач вказує, що починаючи з червня 2024 відповідач, без жодних консультацій чи обговорення ввів додаткову оплату, як для позивача, так і для решти співвласників ОСББ, за місця загального користування, що разом збільшило суму оплати у Позивача за надання послуги з управління багатоквартирним будинком і «МЗК Електроенергія». Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним. За змістом ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг. За приписами ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово- комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Отже, відповідач є споживачем наданих позивачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території за адресою місцезнаходження квартири. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Проте, як вказує позивач та не заперечує відповідач, управитель неналежним чином виконує умови договору, адже у частині надання споживачеві послуги з утримання будинку та прибудинкової території, а відтак, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про зобов`язати відповідача вжити заходів для відновлення постачання гарячої води у квартирі передбачених Договором. Щодо позовної вимоги про визнання незаконною зміну ставки оплати послуг, суд зазначає наступне. Згідно ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Отже, як наймачі (власники) та споживачі житлово-комунальних послуг, згідно ст. 162 ЖК України, зобов`язані не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 12 цього Закону витрати на управління багатоквартирним будинком включають: 1) витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; 2) витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; 21) витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; 3) витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; 4) інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом. Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону до повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник зобов`язаний виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання, виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів. Так, судом встановлено, що згідно Договору вартість послуги з управління будинком складає 9,92 грн. / м2. Проте, позивачем не надано відповідного рішення загальних зборів ОСББ «я про встановлення тарифу внеску співвласниками на утримання будинку та прибудинкової території. Згідно з доводами позивача, відповідач починаючи з червня 2024 відповідач, без жодних консультацій чи обговорення ввів додаткову оплату, як для позивача, так і для решти співвласників ОСББ, за місця загального користування, що разом збільшило суму оплати у Позивача за надання послуги з управління багатоквартирним будинком і «МЗК Електроенергія». За змістом положень ст. ст. 76 - 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню. Як встановлено судом, позивач користується послугами, які надаються відповідачем, які регулюються Договором та цивільним законодавством. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Згідно з ч. 1 ст. 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. За загальним правилом частини першої статті 903 ЦК України замовник зобов`язаний оплатити надані йому послуги. Проте, позивачем не надано доказів того, що відповідачем незаконно нараховувалась плата за «МЗК електроенергія» окремо від послуги з управління будинком, враховуючи, що за доводами позивача він є співвласником квартири в ОСББ. Також, судом враховується, що вартість послуги з управління будинком за червень, липень та вересень 2024 складає 8,92 грн. / м2, в той час як договором визначена у розмірі 9,92 грн. / м2 Враховуючи вищевикладене, суд задовольняє позов частково.

Outcome: partial