Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить визнати за [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] виданий Бериславським РВУМВС України в Херсонській області, 13 червня 2000 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , право спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] із визначенням за [PERSON] 1/3 ідеальної частки житлового будинку [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначив, що є співвласником спірного будинку, який було пошкоджено, разом з тим компенсацію за пошкоджене майно отримати не можливо у зв`язку з тим, що відсутній оригінал документа, що посвідчує право власності на майно. Отже, оскільки у встановленому законом порядку позивач не може оформити свої права через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, він змушена звернутися до суду з даним позовом. Дослідивши надані суду письмові докази, а також проаналізувавши наведені позивачем доводи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. [PERSON] , є співвласницею житлового будинку [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 15.12.1994 року. Вказаний будинок був приватизований, згідно з розпорядженням (наказом) Фонду комунального майна Бериславського району Херсонської області від 16.12.1994 року № 1968, а право власності зареєстроване Херсонським державним бюро технічної інвентаризації, Також співвласниками вказаного будинку є [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується довідкою Херсонського ДБТІ від 14.05.2013 року, довідкою виданою КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» від 29.03.2024 року № 83/3. Згідно з даними домової книги для реєстрації місця проживання громадян України у домоволодінні [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] зареєстрована з 12.08.1978 року, [PERSON] , [INFO] зареєстрований з 16.11.1992 року, [PERSON] , [INFO] зареєстрована з 28.03.1986 року. З паспортних даних [NUMBER] , що належить [PERSON] , вбачається, що [ADDRESS] . На сьогодні Свідоцтво про право власності на житло від 15.12.1994 року є втраченим. Отримати дублікат Свідоцтва про право власності для проведення подальшої реєстрації права власності, так як дублікати Свідоцтв про право власності перестали видавати, у зв`язку з набранням 01.01.2013 року чинності Наказу Міністерства юстиції України від 14.12.2012 № 1844/5 «Про затвердження Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна», яким визнано таким, що втратив чинність Порядок ведення Реєстру прав власності на нерухоме майно», затвердженого Наказом Міністерства юстиції від 28.01.2003 № 7/5 (Із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства юстиції № 2480/5 від 12.10.2010). Відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. \~ \~ \~ \~ Відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Таким чином, системний аналіз наведених положень закону та наданих судами вищих інстанцій роз`яснень дозволяє дійти висновку, що право особи, яка володіє нерухомим майном, втім не може підтвердити своє право власності на нього перед третіми особами, може бути захищене шляхом визнання за ним такого права в судовому порядку. \~ \~ \~ \~Аналізуючи фактичні обставини справи, а також положення діючого на момент набуття позивачем права на спірне нерухоме майно, суд дійшов висновку про належність на праві власності останнього. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Підставою звернення позивача до суду є неможливість доведення перед компетентним органом, свого права власності. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Таким чином, зважаючи на те, що суд встановив належність спірного нерухомого майна на праві власності позивачу, але таке право не визнається відповідачем, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання права власності за позивачкою в судовому порядку, а отже позов підлягає задоволенню. Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивача, який на законних підставах володіє належним йому нерухомими майном, проте не може це право підвередити перед третіми особами, а отже реалізувати свої пов`язані із цим похідні права, так і відповідача, який не визнаючи права позивача на вказане майно діяв відповідно до чинного законодавства. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої та частини третьої статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на позивача, враховуючи при цьому, що право останнього не було невизнане неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, вирішення вимоги позову не віднесено до його компетенції, відповідачем позовні вимоги не заперечувалися з приводу підстав та предмету позову. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved