Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

17 березня 202 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 31\~009,18 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 25 червня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 916783967 у формі електронного документу, відповідно до якого відповідач отримав від Товариства кредитні кошти (з урахуванням всіх траншів) у розмірі 9 600,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити проценти за їх користування відповідно до умов, зазначених у договорі. На виконання умов договору грошові кошти були перераховані ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» на банківську карту відповідача. Проте, в порушення умов договору позичальник не повернув надані йому кредитні кошти та не сплатив проценти за їх користування в обумовлені сторонами строки. В подальшому, 24 вересня 2024 року, Товариство обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступило право вимоги за договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» за Договором Факторингу № МВ-ТП/1, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором укладеним з відповідачем. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання зі сторони кредитора за договором виконані в повному обсязі, в свою чергу відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача перед позивачем становить 35 809,02 грн. Проценти за кредитним договором після розірвання договору не нараховуються. Проте, позивач, діючи в межах своїх прав, самостійно визначає обсяг та склад позовних вимог, що підлягають стягненню, виключне право на визначення позовних вимог належить позивачу. У зв`язку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача не всю суму заборгованості за кредитним договором, а лише частину такої заборгованості у розмірі 31 009,18 грн., з яких: заборгованість по кредиту 9 599,68 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 21 409,50 грн., заборгованість по комісії за надання кредиту (в разі наявності) 0,00 грн. Крім того, у зв`язку з розглядом даної справи позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5\~000,00 грн. Тому, Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» вимушено звернутися до суду для стягнення з відповідача вказаної вище суми заборгованості. Ухвалою суду від 07 квітня 2025 року у вказаній справі було відкрито провадження та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 07 квітня 2025 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви з додатками. Відповідач у встановлений судом строк не надав відзиву на позовну заяву. Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами. Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 25 червня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] в електронній формі було укладено договір кредитної лінії № 916783967, відповідно до умов якого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» зобов`язується надати [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії в сумі кредитного ліміту у розмірі 9\~600,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання коштів та банківських металів у кредит. Сума кредитного ліміту, вказана в п. 2.1 договору, є загальною сумою кредиту за цим договором і є максимальною сумою грошових коштів на умовах кредиту, яка протягом строку дії договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника. Кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 2\~400,00 грн. 25 червня 2024 року (що є датою надання кредиту). Другий та решта траншів за договором надаються позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування на умовах, передбачених цим договором. На момент укладення договору дисконтний період користування складає 30 днів від дати отримання позичальником першого траншу. Базова процентна ставка складає 1,500% в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника, за кожний день користування ним, що становить 547,50% річних (а.с. 20 (зворотній бік) - 31). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до\~статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що правочин є\~правомірним,\~якщо його\~недійсність прямо\~не встановлена\~законом або\~якщо він\~не визнаний\~судом недійсним. Відповідач [PERSON] отримала у кредит обумовлені договором грошові кошти, скористалась наданими кредитними коштами, проте зобов`язання належним чином за вищезазначеним договором не виконала. У подальшому, 24 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» як клієнтом та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» як фактором було укладено Договір факторингу № МВ-ТП/1, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги за переліком в Реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 1 (зворотній бік), 11-12). Згідно з Витягом з Реєстру прав вимоги до даного Договору факторингу від 24 вересня 2024 року, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право вимоги за договором кредитної лінії № 916783967 від 25 червня 2024 року, укладеним зі [PERSON] , загальна сума заборгованості 23\~137,02 грн., з яких: 9\~599,68 грн. заборгованість по основному боргу (тіло кредиту), заборгованість по процентам 8\~737,50 грн., заборгованість по іншим нарахуванням 4\~799,84 грн. (а.с. 13 (зворотній бік) 14). Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та стало новим кредитором у зобов`язанні за кредитним договором, який укладений зі [PERSON] . Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кредитодавець свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Відповідач скористалась наданим кредитом, проте зобов`язання належним чином за кредитним договором не виконала, в результаті чого виникла заборгованість. Згідно розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 21 грудня 2024 року становить 35\~809,02 грн., з яких: 9\~599,68 грн. заборгованість по основному боргу (тіло кредиту), 21\~409,50 грн. - заборгованість по процентам, 4\~799,84 грн. неустойка (а.с. 16 (зворотній бік) - 17). Таким чином судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит, яке підлягає судовому захисту. Разом з цим, у позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача лише частину заборгованості та не стягувати з відповідача неустойку у розмірі 4\~799,84 грн., а тому сума до стягнення становить 31\~009,18 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи викладене, оскільки на підставі ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу виключно в межах заявлених позивачем позовних вимог, суд приходить до переконливого висновку, що з відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» слід стягнути заборгованість за договором кредитної лінії № 916783967 від 25 червня 2024 року у загальному розмірі 31\~009,18 грн., з яких: 9\~599,68 грн. заборгованість по основному боргу (тіло кредиту), 21\~409,50 грн. - заборгованість по процентам, а отже позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» в цій частині підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: розмір\~витрат на\~правничу допомогу\~адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Судом встановлено, що позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» правничу допомогу у вказаній справі надавало Адвокатське об`єднання «Ліга юридичних технологій та інновацій», що підтверджується договором про надання правової допомоги № 5 від 02 грудня 2024 року (а.с. 44-48) та додатковою угодою № 166 від 30 грудня 2024 року до вказаного договору про надання правової допомоги (а.с. 48 (зворотній бік) - 49). Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно роз`яснень,\~наведених у\~п.\~48\~Постанови Пленуму\~Вищого спеціалізованого\~суду України\~з розгляду\~цивільних і\~кримінальних справ\~«Про застосування\~судами законодавства\~про судові\~витрати у\~цивільних справах»\~від 17.10.2014\~року №10\~визначено,\~що підстави,\~межі та\~порядок відшкодування\~судових витрат\~на правову\~допомогу,\~надану в\~суді регламентовано\~ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. У пункті 2 додаткової угоди № 166 від 30 грудня 2024 року до договору про надання правової допомоги № 5 від 02 грудня 2024 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» та Адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій», сторони договору погодили, що вартість послуг адвокатського об`єднання становить 5\~000,00 грн., що включає в себе: аналіз кредитної справи та формування юридичного висновку 1\~000,00 грн.; підготовка та направлення повідомлення відповідачу про оплату заборгованості 500,00 грн.; збір доказів, перевірка, друк та належне засвідчення копії письмових та електронних доказів та підготовка позовної заяви 3\~500,00 грн. На підтвердження оплати позивачем вищевказаних послуг адвоката надано платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 1066 від 30 грудня 2024 року на суму 5\~000,00 грн. (а.с. 50). Позивач дійсно отримав правову допомогу від Адвокатського об`єднання «Ліга юридичних технологій та інновацій», а тому не викликає сумнівів, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу у справі. Разом з цим, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З урахуванням складності даної справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що зазначена позивачем вартість та обсяг виконаної адвокатом роботи у розмірі 5 000,00 грн. є завищеними та належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу пропорційності розподілу судових витрат. Суд вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу виходить з того, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Отже, відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір. При цьому, вартість послуг з аналізу кредитної справи, складання досудової вимоги та підготовки позовної заяви, а також витрачений на вказані послуги час (16 годин), є очевидно завищеними та такими, що не відповідають складності виконаних адвокатом робіт. Враховуючи викладене, з урахуванням складності справи, виконаної адвокатом роботи,

Outcome: partial