Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

30.09.2024 [PERSON] звернувся до суду з позовом (а.с. 129-137) до Товариства з обмеженою відповідальністю "М-БТІ" та оцінювача [PERSON] , у якому просить визнати протиправною оцінку вартості квартири відповідно до висновку оцінювача про вартість майна від 18 грудня 2023 року, зробленого Товариством з обмеженою відповідальністю «М-БТІ» та оцінювачем [PERSON] , директором Товариства з обмеженою відповідальністю «М-БТІ», який не є належним та допустимим доказом, бо в ньому не зазначено, що експерт (оцінювач) обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і що він підготовлений для подання до суду. Короткий виклад доводів позивача Позовна заява [PERSON] обґрунтована наступним. У провадженні суду перебуває справа № 274/899/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Позивачка просить визнати квартиру [ADDRESS] об`єктом спільної сумісної власності та просить виділити їй частку квартири. Позивачка стверджує, що квартира придбана за спільні (сімейні або позичені) кошти, хоча у договорі купівлі-продажу від 02.03.2010 вказано суму 160 868 грн. Проте ця квартира була придбана за 34 000 доларів США виключно за рахунок коштів [PERSON] . [PERSON] не погоджується з вимогами колишньої дружини, наголошуючи, що жодних спільних чи позичених коштів використано не було повну суму сплатив його батько. [PERSON] у рамках справи № 274/899/24 подав зустрічний позов до [PERSON] у якому просив визнати квартиру його особистою приватною власністю. Вказав, що придбання квартири [ADDRESS] було здійснене за кошти, належні йому та його дружині [PERSON] , а також за позичені кошти. Зустрічний позов обґрунтовано тим, що фактично квартира була придбана 02.03.2010 за 34 000 доларів США (еквівалент 271 660 грн), а не за 160 868 грн, як зазначено у договорі купівлі-продажу. Жодних коштів під час нотаріального посвідчення ні [PERSON] , ні [PERSON] не сплачували повну суму надав виключно батько відповідача [PERSON] . У межах справи № 274/899/24 [PERSON] також звернувся до суду з позовом як третя особа із самостійними вимогами до [PERSON] та [PERSON] . У позовній заяві він просить: визнати квартиру, куплену за 34 000 доларів США, такою, що придбана виключно за рахунок його особистих коштів; визнати за ним право власності на квартиру, ф оформлену на сина [PERSON] ; встановити факт існування боргу та зобов`язати відповідачів повернути борг. На підтвердження позовних вимог [PERSON] надала висновок оцінювача [PERSON] від 18.12.2023 про вартість спірної квартири - 198 911,00 грн. Проте таку вартість квартири він вважає штучно заниженою, такою що не відповідає ринковій ціні та порушує його права як особи, яка претендує на власність. Оцінка виконана без огляду квартири ні оцінювач [PERSON] , ні директор ТОВ «М-БТІ» не здійснювали фактичного огляду об`єкта; не було перевірено технічний стан житла, що робить оцінку недостовірною; вартість квартири суттєво занижена за курсом долара на 18.12.2023 , вартість квартири оцінена лише в 5346 доларів США, що є економічно необґрунтованим для трикімнатного житла з усіма зручностями. Дані у Висновку оцінювача базуються на припущеннях, а не на реальному обстеженні об`єкта. Позивач вважає, що Висновок оцінювача, який долучено до справи [PERSON] у позові про поділ майна подружжя, не може вважатися об`єктивним доказом і суттєво впливає на розгляд справи, оскільки викривляє дійсну ціну спірного майна. Позивач також зазначає, що оспорюваний висновок не є правочином і не має самостійної юридичної сили, він є лише одним із доказів, що оцінюється судом разом з іншими (ст. 89 ЦПК України); не підлягає оскарженню окремим позовом, згідно з правовою позицією Верховного Суду та положеннями Закону України «Про судову експертизу». Враховуючи, що квартира не була оглянута, а розрахунки оцінювача не відповідають ринковій ситуації, позивач вважає Висновок оцінювача необґрунтованим. Тому просить визнати дії відповідача щодо оцінки протиправними, а сам висновок таким, що не має юридичної сили у цій справі. Заперечення відповідача Відзив на позовну заяву не надходив. У судовому засіданні оцінювач та директор ТОВ «М-БТІ» Борисов Максим Володимировича не визнав позов. Вказав, що він не оглядав квартиру, а здійснював оцінку за витратним методом, яка фактично проведена на підставі програми АС-4. Звіт не виготовлявся та у висновку він помилкового на той звіт послався. Ціна квартири не є ринковою, а складено висновок про дійсну вартість, проведену за витратним методом. Він не оглядав квартиру, оскільки замовниця повідомила, що немає доступу до об`єкта. Будь-яких порушень він не допускав. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 01.10.2024 суд відкрив спрощене провадження у справі. У судовому засіданні 04.11.2024 за клопотанням позивача суд продовжив розгляд справи в порядку загального позовного провадження, задовольнив клопотання позивача про витребування доказів та за клопотанням позивача відклав підготовче засідання. 03.12.2024 позивач подав в уточненій редакції позовну заяву, яка протокольною ухвалою суду від 03.03.2025 прийнята до розгляду. Протокольною ухвалою суду від 03.03.2025 суд закрив підготовче провадження. У судовому засіданні позивач підтримав позовом, відповідач проти задоволення позову заперечив. Фактичні обставини, встановлені судом Суд встановив, що у провадженні Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області (головуючий суддя Хуторна І.Ю.) перебуває цивільна справа № 274/899/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Квартири [ADDRESS] . У межах справи № 274/899/24 29.05.2024 [PERSON] звернувся до суду з позовом як третя особа із самостійними вимогами до [PERSON] та [PERSON] , у якій просив: - визнати квартиру [ADDRESS] купленою 02.03.2024 року за 1 360 340,00 грн або 34 000 доларів США за рахунок особистих коштів [PERSON] ; - стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] в рівних частках з кожного по 17 000 доларів США або по 680 170,00 гривень на користь кредитора [PERSON] , сплачені ним продавцям за куплену квартиру; - визнати за позивачем [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] вартістю 1267 166,00 грн. Ухвалою суду від 29.05.2024 позовна заява [PERSON] прийнята до спільного розгляду. Вказані вище факти для суду є загальновідомими, оскільки головуючий суддя Хуторна І.Ю. здійснює розгляд справи 274/899/24. Відповідно до висновку оцінювача про вартість майна, складеного та підписаного директором ТОВ «МБТІ» , оцінювачем [PERSON] від 18.12.2023 вартість квартири за адресою: [ADDRESS] складає на дату оцінки 18.12.2023 - 198 911,00 грн. У висновку зазначено, що використані методичні підходи витратний (оціночний комплекс АС-4). Даний висновок є складовою частиною звіту про оцінку майна. Термін дії результатів оцінки не більше 6 місяців (а.с. 20). На ухвалу суду про витребування звіту про оцінку квартири, на підставі якого складено оскаржуваний висновок, директор ТОВ «М-БТІ» Борисов М.В. надав суду оцінювальний акт квартири [ADDRESS] та ліцензію на використання комп`ютерної програми «Автоматизована система 4-оцінка нерухомості». Звіт суду не надано (а.с. 85-87). Також на обґрунтування позову [PERSON] долучив до позовної заяви звіт про оцінку квартири за адресою: [ADDRESS] , що складений ФОП [PERSON] , відповідно до висновку якого ринкова вартість квартири станом на 09.04.2024 складає 1 267 166,00 грн ( а.с. 23-55). Крім того, відповідно до долученого до позову витягу із ЄРДР у кримінальному проваджені № 120240065480000211 13.05.2024 до Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області надійшла ухвала Бердичівського міськрайонного суду про внесення до ЄРДР відомостей по факту надання до Бердичівського міськрайонного суду документів, які містять ознаки підробки (а.с. 56). [PERSON] є особою із інвалідністю другої групи, що доводиться довідкою до акта огляду СМЕК (а.с. 144). Застосовані норми права, аналіз доводів сторін, висновки суду З`ясувавши фактичні обставини справи, встановивши зміст спірних правовідносин, дослідивши та оцінивши докази, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову із таких підстав. Статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України). Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України). Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 вересня 2021 року в справі № 742/3070/18 (провадження № 61-628св20) зазначено, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом. Головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Вимоги про визнання недійсним і скасування протоколу проведення електронних торгів та визнання недійсним правочину купівлі-продажу спірного майна є неефективним способом захисту порушеного права, оскільки відновлення прав позивача охоплюється заявленою позивачем вимогою про визнання недійсними прилюдних торгів». Таким чином цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 червня 2022 року у справі №727/10017/18 (провадження № 61-7337св21) зазначено, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 (провадження № 12-88гс19) та багатьох інших. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.21), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20, пункт 52), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18. Суд уважає, що у цій справі обраний позивачем спосіб захисту - визнання протиправною оцінки вартості квартири не ґрунтується на законі та не призведе до відновлення прав позивача, а отже є неефективним, із таких підстав. Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Відповідно до частини шостої статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення. Згідно з частиною четвертою статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону. Статтею 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання відповідно до договору. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна. Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому Стандарті, використовуються в інших національних стандартах. У пункті 38 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» передбачено, що для проведення оцінки майна застосовуються такі основні методичні підходи: витратний (майновий - для оцінки об`єктів у формі цілісного майнового комплексу та у формі фінансових інтересів); дохідний; порівняльний. Витратний підхід ґрунтується на врахуванні принципів корисності і заміщення. Відповідно до пункту 40 витратний підхід передбачає визначення поточної вартості витрат на відтворення або заміщення об`єкта оцінки з подальшим коригуванням їх на суму зносу (знецінення). Основними методами витратного підходу є метод прямого відтворення та метод заміщення. Метод прямого відтворення полягає у визначенні вартості відтворення з подальшим вирахуванням суми зносу (знецінення). Метод заміщення полягає у визначенні вартості заміщення з подальшим вирахуванням суми зносу (знецінення). За допомогою методів прямого відтворення та заміщення визначається залишкова вартість заміщення (відтворення). Особливості застосування майнового підходу встановлюються відповідними національними стандартами щодо оцінки об`єктів у формі цілісних майнових комплексів та у формі фінансових інтересів. Пунктами 50-55 Національного стандарту № 1 визначені загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна. Національний стандарт № 2 «Оцінка нерухомого майна», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1442, є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що оцінка нерухомого майна має здійснюватися відповідно до Національного стандарту № 2 «Оцінка нерухомого майна», з урахуванням вимог Національного стандарту № 1, яким визначено загальні засади. Пунктом 51 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» передбачено, що незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки, ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби). У цій справі встановлено, висновок про оцінку квартири складено за витратним методом, огляду оцінювачем об`єкта оцінки не було проведено та звіт складає оцінювальний акт. Статтею 32 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено відповідальність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, а згідно з частиною 2 цієї статті оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності-суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону. Ураховуючи викладене, чинним законодавством України передбачено підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема недостовірності чи необ`єктивності оцінки майна) ним своїх обов`язків. Водночас звіт про оцінку майна, є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності-суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (частина перша статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»). Системний аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором. Звіт про оцінку майна, складовою частиною якого є висновок про оцінку не створює правових наслідків для сторін, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності-суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності. Отже, встановлена правова природа висновку про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів. Подібні за\~змістом висновки\~висловлено Великою\~Палатою Верховного\~Суду у\~постанові від\~13\~березня 2018\~року у\~справі №\~914/881/17\~(провадження\~№ 12-18гс18),\~а також\~у постановах\~Верховного Суду\~від 06\~лютого 2019\~року у\~справі №\~168/828/16-ц\~(провадження\~№ 61-21793св18),\~від 07\~лютого 2024\~року у\~справі №\~607/12426/18\~(провадження\~№ 61-4767св23),від 10 вересня 2024 року у справі № 754/10703/22. Крім того, позивач у позові вказує, що оскаржуваний ним висновок підлягає визнанню недійсним також із тих підстав, що він не є належним та допустимим доказом. Фактично позивач просить в судовому порядку в цій справі визнати недійсним доказ, який поданий [PERSON] на підтвердження доводів позову останньої в іншій справі щодо поділу квартири. Проте, за змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Оцінку доказів у справі на предмет їх належності та допустимості, достовірності та достатності відповідно до ст. 89 ЦПК України оцінює суд, що здійснює розгляд справи, в якій цей висновок поданий як доказ. Підсумовуючи, суд відмовляє у задоволенні позову, оскільки обраний спосіб захисту (визнання оцінки протиправною) не є ефективним та не відповідає вимогам чинного законодавства. Положення Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національні стандарти оцінки майна, а також практика Верховного Суду свідчать, що оцінка майна є лише доказом, який підлягає аналізу судом у справі, але не може бути оскаржена окремо в судовому порядку. Тому, оскільки пред`явлення даного позову із обранням способу захисту, який не ґрунтується на законі та не призведе до ефективного захисту прав позивача, у задоволенні позову суд відмовляє. Розподіл судових витрат Оскільки суд відмовив у задоволенні позову, а позивач від сплати судового збору звільнений як особа із інвалідністю 2 групи, судовий збір відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed