Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Уманської міської ради, про позбавлення батьківських прав та просив: позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] на його користь судові витрати по справі. В обґрунтування позову зазначено, що з відповідачкою по справі [PERSON] вони з 07 червня 2017 року перебували у шлюбі, який зареєстровано Уманським МВ ДРАЦС ГТУЮ у Черкаській області. Від цього шлюбу мають двох спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] , які проживають з ним та перебувають на повному його утриманні. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 квітня 2023 року шлюб між ними було розірвано. Спорів під час розлучення стосовно місця проживання дітей між сторонами не виникало, відповідачка не заперечувала, щоб діти проживали з ним. Проте, після припинення шлюбних відносин відповідачка перестала піклуватися про їхніх дітей та відмовилася надавати будь-яку допомогу на їх утримання, переклавши ці обов`язки на нього. Крім того, з моменту повномасштабного збройного вторгнення російської федерації на територію України його колишня дружина [PERSON] покинула територію України. З цього часу відповідачка фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме: не цікавиться дітьми, не відвідує їх, не спілкується з ними, не проявляє батьківського піклування та турботи, не піклується про здоров`я дітей, їх моральний, фізичний та культурний розвиток. Відповідачка жодного разу не телефонувала до дітей, не виявляла бажання спілкуватися з ними чи брати участь у їх вихованні. [PERSON] ніяким чином не тільки не виявляє до своїх дітей батьківської уваги та піклування, а навпаки - ухиляється від надання їм будь-якої допомоги, в тому числі і матеріальної. Тому всі питання щодо виховання їхніх дітей вирішуються ним самостійно без участі та підтримки з боку відповідачки. Діти проживають з ним та знаходяться на його повному утриманні. У зв`язку з такою поведінкою відповідачки він був змушений звертатись у Службу у справах дітей Уманської міської ради, працівниками якої було проведено перевірку за місцем його проживання та було встановлено, що відповідачка не виконує своїх батьківських обов`язків та не займається вихованням своїх дітей. Оскільки відповідачка протягом тривалого часу не проживає з дітьми та без будь-яких поважних причин не бере участі у їх вихованні та утриманні, не виявляє до них батьківської уваги і турботи - вважає за можливе просити суд про позбавлення її батьківських прав. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, письмово подав заяву від 02.05.2025, в якій просив провести судове засідання у його відсутність, не заперечував щодо винесення заочного рішення по справі. Просив позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання, шляхом розміщення оголошення на вебсайті суду, від неї не надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву або зустрічну позовну заяву не подала. Представник третьої особи [PERSON] у судове засідання не з`явилася, 02.05.2025 подала до суду заяву, в якій просила слухати справу у відсутність представника органу опіки та піклування. Зазначила, що підтримує позовні вимоги повністю та просила суд їх задовольнити.Не заперечувала щодо винесення заочного рішення по справі. За змістом ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки, не подав відзив на позов та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти, відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21.02.2018 Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, [PERSON] народився [INFO] . Його батьком указаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26.02.2019 Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, [PERSON] народилася [INFO] . Її батьком указаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Згідно з витягом з реєстру територіальної громади № 2024/013646422 від 11.11.2024 [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з витягом з реєстру територіальної громади № 2024/013646285 від 11.11.2024 [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 квітня 2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно з актом обстеження умов проживання від 12.11.2024, складеним головними спеціалістами служби у справах дітей Уманської міської ради Хлистун О.В., [PERSON] , на підставі заяви громадянина [PERSON] з метою захисту прав та інтересів малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проведено обстеження умов проживання: [ADDRESS] . Умови проживання добрі. В помешканні зроблено сучасний ремонт, кімнати облаштовані меблями та побутовою технікою. Діти мають окрему кімнату для відпочинку та зберігання речей. Є окрема кімната для ігор. Батьки дітей розлучені. Зі слів батька діти [PERSON] та [PERSON] залишились проживати з ним. Мати перебуває за кордоном. [PERSON] утримує та виховує дітей, забезпечує дітей усім необхідним для нормального фізичного та морального розвитку. Створив всі належні умови для проживання дітей. Також з [PERSON] проживає матір, яка потребує стороннього догляду. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Уманської міської ради від 23.01.2025 № 564/01/01-35, з метою соціального захисту прав дітей, орган опіки та піклування Уманської міської ради вважає про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , [INFO] стосовно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно з довідкою КНП «Уманський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Уманської міської ради від 15.11.2024 [PERSON] , [INFO] знаходиться на обліку у КНП «Уманський міський ЦПМСД» з 09.04.2021. Зі слів мед.персоналу матері на оглядах не було. Дитину на огляд супроводжував батько. Згідно з довідкою КНП «Уманський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Уманської міської ради від 15.11.2024 [PERSON] , [INFO] знаходиться на обліку у КНП «Уманський міський ЦПМСД» з 17.07.2018. Зі слів мед.персоналу матері на оглядах не було. Дитину на огляд супроводжував батько. Відповідно до довідки Уманської гімназії № 12 Уманської міської ради Черкаської області від 20.11.2024 № 43 [PERSON] навчається у 1 класі Уманської гімназії № 12 Уманської міської ради Черкаської області. Згідно з характеристикою [PERSON] , [INFO] , учня 1 класу, батько хлопчика приділяє належну увагу вихованню сина, постійно цікавиться його успіхами у навчанні, відвідує батьківські збори. Мати в навчанні та вихованні сина участі не бере, навчальний заклад не відвідує, не цікавиться його життям. Відповідно до довідки Уманської гімназії № 12 Уманської міської ради Черкаської області від 20.11.2024 № 44 [PERSON] навчається у 1 класі Уманської гімназії № 12 Уманської міської ради Черкаської області. Згідно з характеристикою [PERSON] , [INFO] , учениці 1 класу, батько дівчинки приділяє належну увагу вихованню доньки, постійно цікавиться її успіхами у навчанні, відвідує батьківські збори. Мати в навчанні та вихованні участі не бере, навчальний заклад не відвідує, не цікавиться її життям. У письмових поясненнях начальнику служби у справах дітей [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які проживають по сусідству з позивачем, вказано, що [PERSON] самостійно виховує дітей, матір ніякої участі у вихованні дітей не приймає, не допомагає. Матір дітей з ними не проживає більше 1,5 року. Діти доглянуті, чисті, не голодні, ходять в школу. У письмових поясненнях начальнику служби у справах дітей [PERSON] керівник гуртка творчості [PERSON] пояснила, що діти [PERSON] та [PERSON] відвідують її гурток. Батько завжди сам привозить і забирає дітей, вона матері ніколи не бачила. [PERSON] та [PERSON] ніколи не згадують про матір. Ухвалою суду від 11.02.2025 було витребувано з Державної прикордонної служби України інформацію про перетин державного кордону України [PERSON] , [INFO] , громадянкою України, останнє відоме місце реєстрації: [ADDRESS] , за період із 01 січня 2022 року по теперішній час. На виконання ухвали суду від 11.02.2025 Державна прикордонна служба України надала інформацію, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] у період з 01.01.2022 по 24.03.2025 декілька разів перетинала кордон України, востаннє виїхала з України 15.09.2024. Судом установлено, що відповідач у справі [PERSON] проживає окремо від дітей, участі у вихованні, розвитку, утриманні дітей не бере; не цікавиться їх здоров`ям, моральним та духовним розвитком. Вирішуючи позовні вимоги про позбавлення батьківських прав, суд керується таким. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інших заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природнім середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Крім цього, відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. У силу статті 9 Конституції України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів). Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Згідно з частинами 1-4 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами Сімейного кодексу України (статті 164-167). Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно зі ст. 166 Сімейного кодексу України позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батьків, так і для дитини. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Окрім цього, системний аналіз норм сімейного права дає підстави вважати, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків» не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації. На підставі наведеного вище, суд дійшов переконання, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання встановлених законом батьківських обов`язків по вихованню своїх дітей, не проявляє жодного інтересу до дітей та не опікується ними, тому є підстави для задоволення позову та позбавлення її батьківських прав. При цьому суд усвідомлює, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, водночас вважає, що у даному випадку він є виправданим. Адже зібрані та досліджені докази підтверджують ухилення відповідача від виконання визначених чинним законодавством батьківських обов`язків та небажання їх виконувати. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved