Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

18 березня 2024 року позивач в особі свого представника [PERSON] звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Дніпровської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Маркарова Вікторія Юріївна, [PERSON] , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті залишилася спадщина. Спадкоємцями першої черги є він та його брат [PERSON] . Протягом строку, встановленого законом для прийняття спадщини, він знаходився за кордоном - у Королівстві Швеція, де постійно проживає з 2017 року. Ним була складена заява про прийняття спадщини після смерті батька, яка посвідчена нотаріусом м. Гетеборг Швеції та на якій проставлено апостиль 02.01.2024. Вказану заяву та додатки до неї було передано на територію України за допомогою перевізників. Але у зв`язку з блокуванням кордону зі сторони Польщі документи потрапили на територію України лише 29.01.2024 і цього ж дня були направлені засобами поштового зв`язку на ім`я приватного нотаріуса Маркарової В.Ю. Нотаріусом було відмовлено йому в оформленні спадщини у зв`язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини. За цих підстав позивач просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька тривалістю два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2024 року зазначену цивільну справу було передано за підсудністю до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 10 травня 2024 року у даній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 14 серпня 2024 року витребувана у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Маркарової В.Ю. копія спадкової справи, яка заведена після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 03 грудня 2024 року замінено відповідача у справі - Дніпровську міську раду на належного - [PERSON] , якого залучено до участі у справі як відповідача та виключено його зі складу третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Ухвалою суду від 27 березня 2025 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що строк для прийняття спадщини був пропущений позивачем без поважних причин. Зокрема в своїх письмових поясненнях по суті справи представник відповідача зазначила, що позивач протягом встановленого законом шестимісячного строку не з`явився особисто до нотаріуса, не направив засобами поштового зв`язку заяву про прийняття спадщини, отже вважається таким, що спадщину не прийняв. При цьому позивач був обізнаний про смерть батька та не мав жодних обмежень щодо в`їзду до України. Також позивач мав можливість оформити заяву про прийняття спадщини через посольство України в Швеції. Крім того, між Швецією і Україною наявне постійне поштове сполучення. З огляду на вказані обставини, представник відповідача просила врахувати правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 13 квітня 2023 року у справі № 607/13549/21, та в задоволенні позову відмовити. Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Маркарова В.Ю. надала заяву про розгляд справи в її відсутність. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом установлено, що [INFO] помер батько сторін [PERSON] . Після його смерті [INFO] до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Маркарової В.Ю. з заявою про прийняття спадщини звернувся син спадкодавця [PERSON] (відповідач). Крім того, 01.02.2024 року приватним нотаріусом Маркаровою В.Ю. була зареєстрована заява іншого спадкодавця [PERSON] (позивача), складена та засвідчена нотаріусом м. Гетеборг Швеції 27.12.2023 року, на якій проставлений апостиль 02.01.2024 (т. 1 а.с. 157). Постановою приватного нотаріуса Маркарової В.Ю. від 13 березня 2024 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через пропуск строку для прийняття спадщини. Зазначене зумовило позивача звернутися до суду з цим позовом. При вирішенні спору між сторонами суд виходить із наступного: Згідно з частиною першою\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтю 1269\~ЦК України\~визначено,\~що спадкоємець,\~який бажає\~прийняти спадщину,\~але на\~час відкриття\~спадщини не\~проживав постійно\~із спадкодавцем,\~має подати\~нотаріусу або\~в сільських\~населених пунктах\~-\~уповноваженій на\~це посадовій\~особі відповідного\~органу місцевого\~самоврядування заяву\~про прийняття\~спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частиною 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272\~ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 лютого 2022 року у справі № 756/957/18 (провадження № 61-5590св21) зазначено, що «поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, строки на подання заяви про прийняття спадщини не визнаються преклюзивними, можуть бути поновлені з дотриманням правил частини третьої 1272\~ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини і можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16». Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою (пункти 53 - 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року в справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24)). Отже, суд може визначити додатковий строк для прийняття спадщини, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави та ці обставини визнані судом поважними. При цьому поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя\~статті 89 ЦПК України). Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування (частина 3 статті 82 ЦПК України). Суд ураховує, що батько сторін [PERSON] помер [INFO] в м. Підгородне Дніпровського району Дніпропетровської області. Тобто строк для прийняття спадщини після його смерті - до [INFO] . У своєму позові про визначення додаткового строку для прийняття спадщини позивач як на поважну причину пропуску строку для прийняття спадщини посилається на те, що заява про прийняття спадщини ним була вчасно оформлена та передана за допомогою перевізників, але у зв`язку з блокуванням кордону зі сторони Польщі надійшла нотаріусу зі спливом визначеного законом строку. Так, згідно з матеріалами справи позивач як на час відкриття спадщини, так і протягом всього строку для прийняття спадщини перебував постійно за кордоном. Як установлено судом, протягом строку для прийняття спадщини позивачем вживалися заходи щодо прийняття спадщини після смерті батька, а саме 27 грудня 2023 року позивачем у м. Гетеборг Королівства Швеції була складена та нотаріально засвідчена заява на ім`я приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Маркарової В.Ю., якою в Україні за заявою іншого спадкоємця 08.09.2023 заведена спадкова справа № 151/2023 (номер у спадковому реєстрі 71210451). 02.01.2024 на заяві позивача про прийняття спадщини був проставлений апостиль з метою підтвердження її дійсності та пред`явлення на території України. Разом із тим, така заява була фактично надіслана нотаріусу на території України засобами поштового зв`язку 29.01.2024 та зареєстрована приватним нотаріусом Маркаровою В.Ю. 01.02.2024. При цьому\~загальновідомою та\~такою,\~що не\~потребує доказуванню\~відповідно до\~статті 82\~ЦПК України,\~є обставина блокування\~українсько-польського\~кордону польськими перевізниками, які були незадоволені умовами угоди про лібералізацію вантажних перевезень між Україною та Європейським Союзом. Блокування контрольно-пропускних\~пунктів на\~кордоні з\~Україною розпочалося 06 листопада 2023 року, охоплюючи ряд пунктів пропуску. Згодом 23\~листопада до протестів на кордоні долучилися польські фермери, які, вбачаючи конкуренцію, протестували проти імпорту українського сільськогосподарського зерна та інших аграрних продуктів. Польські перевізники, які з листопада блокували пункти пропуску на кордоні з Україною, 16 січня досягли угоди щодо певних умов із Урядом та призупинили протест. Але в цілому такі протести тривали до 29 квітня 2024 року, що призводило до значних затримок у русі вантажівок та інших транспортних засобів через державний кордон. Такі відомості містяться в багатьох Інтернет-ресурсах. Суд знаходить наведені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними, оскільки вони є об`єктивними, істотними та непереборними. Твердження представника відповідача про те, що позивач мав направити нотаріусу заяву про прийняття спадщини засобами поштового зв`язку або через посольство України в Швеції, не спростовують поважність причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, оскільки заява про прийняття спадщини після смерті батька ним була вчасно оформлена та передана на територію України, але надійшла нотаріусу з пропуском установленого строку з причин, що не залежали від волі позивача. Суд вважає, що правова позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 13 квітня 2023 року у справі № 607/13549/21, на яку посилалася представник відповідача та згідно з якою «перебування за межами країни не є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка унеможливлює чи в інший спосіб перешкоджає вчасно здійснити таку дію, так як законодавство України передбачає альтернативні варіанти процедури прийняття спадщини», не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки обставини наведеної справи не є релевантними з обставинами дійсної справи. Зокрема у такій справі судами було встановлено, що спадкоємець, дізнавшись в червні 2019 року про існування заповіту на його користь, не здійснив жодних дій щодо прийняття спадщини, повернувся до США і звідти також не вчиняв будь-яких дій щодо прийняття спадщини, і лише в липні 2021 року, тобто майже через два роки, звернувся усно до нотаріуса, і не навів поважних причин пропуску такого строку. Натомість у справі, яка розглядається, позивач саме протягом строку для прийняття спадщини вживав заходи для прийняття спадщини після смерті батька, що підтверджується складенням ним у Королівстві Швеція відповідної заяви, її апостилюванням, переданням на територію України. Слід відзначити, що поважність причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею\~1270\~ЦК\~України для прийняття спадщини, має визначатися судом у кожному конкретному випадку з огляду на всі обставини справи. В даному випадку позивачем були наведені конкретні причини, які зашкодили йому вчасно подати заяву про прийняття спадщини (блокування українсько-польського кордону, що є загальновідомою обставиною). Такі причини є об`єктивними, істотними, непереборними та такими, що не залежали від волі позивача. Крім того, суд також приймає до уваги, що пропущений позивачем строк для прийняття спадщини є незначним та фактично становить 21 день. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим позов задовольнити, визначивши позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] , протягом двох місяців із дня набрання дійсним рішенням законної сили. Щодо судових витрат, то при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом із тим, позивач у своєму позові просив не стягувати судовий збір із відповідача. Тому суд, виходячи з диспозитивності судового процесу, ухвалюючи рішення на користь позивача, не вирішує питання про покладення понесених позивачем судових витрат на відповідача.

Outcome: approved