Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обгрунтування позову зазначає, що за життя мати склала заповіт, за яким заповіла належну їй квартиру [ADDRESS] позивачу. Крім того, матері на момент смерті належала земельна ділянка, розташована у садовому товаристві «Зірка». Як спадкоємець за законом і за заповітом після смерті матері позивач звернувся до державного нотаріуса Шостої криворізької державної нотаріальної контори для оформлення спадщини, але нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про права на спадщину у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Зазначає, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки одразу після смерті матері загострилися його хронічні захворювання, він проходив медичне обстеження та перебував на стаціонарному лікуванні, через що не мав можливості вчасно звернутися до нотаріуса. Крім того, як причину несвоєчасного звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті матері позивач посилається на введення в країні режиму воєнного стану, ракетні обстріли, повітряні тривоги. Просить визначити додатковий строк в два місяців для подання заяви про прийняття спадщини. [PERSON] надав заяву про визнання позовних вимог. Сторони в підготовче засідання не з`явилися, представник позивача та відповідач надали заяви про розгляд справи без їхньої участі. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів. У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. 19 березня 2025 року позовна заява, передана за підсудністю, надійшла до суду. Ухвалою від 24 березня 2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Витребувано докази. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. \~ \~ \~ \~ [PERSON] є\~сином [PERSON] . 22 листопада 2006 року [PERSON] склала заповіт, згідно з яким заповіла [PERSON] належну їй на підставі договору дарування від 13 серпня 2003 року квартиру [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла. З 29 серпня 2024 року по 05 вересня 2024 року та з 24 вересня 2024 року по 04 жовтня 2024 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в медичних закладах. У виписці із медичної картки стаціонарного хворого ЕА 14347 зазначено, що за три місці перед госпіталізацією відмічалося погіршення самопочуття позивача, він лікувався у сімейного лікаря. 22 листопада 2024 року [PERSON] склав заяву до відповідної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері. 24 грудня 2024 року представник позивача за довіреністю від імені [PERSON] - [PERSON] звернулась до Шостої криворізької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] . Постановою нотаріуса від 24 грудня 2024 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що випливають із права особи звернутися до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини у разі пропуску цього строку з поважних причин. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша\~статті 1269 ЦК України). Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої ст. 1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Такими причинами можуть бути: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. У шестимісячний строк позивач не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у зв`язку з тривалою хворобою. Дослідивши надані позивачем докази, виходячи із встановлених обставин, суд дійшов висновку про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання позивачем заяви про прийняття спадщини у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку, що свідчить про поважність причини пропуску такого строку. Такі висновки узгоджуються з позицією, викладеною у постановах Верховного Суду та Верховного Суду України, практика у справах цієї категорії є незмінною (постанова Верховного Суду від 22 грудня 2021 року у справі № 703/4978/19, провадження № 61-13783св21). При цьому суд зазначає, що при вирішенні питання про надання позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину, оскільки це питання віднесено до компетенції нотаріуса, яким розглядаються заяви, зокрема, спадкоємців про прийняття спадщини за заповітом та спадкоємців на обов`язкову частку. Беручи до уваги, що відповідач проти задоволення позову не заперечує, нічиї законні інтереси рішенням суду порушені не будуть, суд визнає причину пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері поважною та вважає можливим визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , строком у два місяці з дня набрання рішенням законної сили. Згідно з\~ч. 1 ст.142\~ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Задовольняючи позовні вимоги, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 605,60 грн та повернути позивачу сплачений судовий збір у розмірі 605,60 грн з державного бюджету.

Outcome: approved