Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, у якій позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідачки аліменти на їх утримання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони по справі мають спільних дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після народження дочки, відповідачка почала все частіше залишати дітей, ігнорувала свої материнські обов`язки, іноді декілька місяців не телефонувала та не цікавилася їхнім життям.Позивач, як батько, утримує та виховує дітей, забезпечує належний рівень життя, освіти. Позивач намагався пояснити дітям, що відсутність матері тимчасова і все налагодиться. Однак відповідачка не хоче змінювати свою поведінку та відношення до своїх батьківських обов`язків. З осені 2024 року вона покинула дітей та виїхала ло м.Полтави. На умовляння позивача та спільних знайомих повернутися до дітей, не відреагувала. Позивач до суду не з`явився, надано письмову заяву, у якій позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі, справу просив розглянути без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Клопотання про розгляд справи за її відсутності, відзив на позов від відповідача до суду не надходили. Представник третьої особи також не з`явився до суду, надано письмову заяву про розгляд справи без участі уповноваженого представника, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. З урахуванням зазначеного, за згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копіями свідоцтв про їх народження (а.с.10,12). Згідно Акту обстеження по факту проживання від 23.01.2025 (а.с.11), [PERSON] проживає без реєстрації в [ADDRESS] , разом з дітьми: [PERSON] , [PERSON] . За місцем проживання та за місцем роботи позивач характеризується позитивно (а.с.18,19). У харектеристиці наданій сільським головою також зазначено, що [PERSON] з жовтня 2024 самостійно виховує дітей без будь-якої допомоги та участі матері. За інформацією, що вбачається з психолого-педагогічних характеристик, наданих ЗДО «МАЛЯТКО», заклад, який відвідують діти (а.с.16,17), вихованням дітей займається батько, приводить в садочок та забирає, цікавиться успіхами, оплачує харчування, підтримує зв`язок з вихователями. Діти приходять в садочок охайні, чисті. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, батьки зобов`язані турбуватися про здоров`я дитини, її фізичний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно із роз`ясненнями, що містять п.п.15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідачка до суду не з`явилася, не надала відзив на позов чи письмові пояснення, де б вбачалася її незгода з позовними вимогами щодо позбавлення її батьківських прав відносно дітей. Рішенням ВК Ланнівської сіьської ради від 25.03.2025 №45 «Про затвердження висновку служби у справах дітей щодо доцільності позбавлення батьківських прав» затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , оскільки вона відмовляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про дітей, про їх духовний та фізичний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, не спілкується з ними, не виявляє інтерес до їх внутрішнього світу (а.с.42-43). Суд погоджується із висновком органу опіки та піклування і вважає його достатньо обґрунтованим та зробленим на підставі повного, всебічного, детального й об`єктивного аналізу фактичних обставин, що мають значення для справи, з життя дітей і відповідача, акцентуванні уваги на невиконанні відповідачем своїх батьківських обов`язків по відношенню до дочки та сина та ухиленні від виконання таких обов`язків. З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та мається достатньо підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно них. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дітей. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, відповідачка зобов`язанаий сплачувати аліменти на утримання дітей. Врахувавши обставини визначені статтею 182 СК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача, аліментів на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від всіх видів її доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04 лютого 2025 року та до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти стягуються починаючи від дня подачі позову. Відповідно до ст.430 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню у межах платежу за один місяць. З урахуванням положення ст.141 ЦПК України, з відповідачки, на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 1211,20 грн., а також з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст.164, 180,182,191 СК України,

Outcome: approved