Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

08 квітня 2025 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про\~стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.\~Позов мотивує\~тим,\~що 25 квітня 2022 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Затурцівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області. На даний час нею подано позов про розірвання шлюбу. Під час шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що їхня спільна дитина проживає разом з нею, вона самостійно утримує сина. Відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання їхньої спільної дитини. Вказує, що у неї відсутні відомості про те, чи працевлаштований відповідач, однак, їй відомо, що він нікому аліменти не платить, стягнень по виконавчих документах з нього не проводиться. Просить суд\~ухвалити рішення,\~яким стягувати\~з відповідача\~на її\~користь аліменти\~на утримання\~малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх його видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 14 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання на 15:00 12 травня 2025 року. Позивач в судове засідання не з`явилася, разом з позовом до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 7). Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Однак, 12.05.2025 року через канцелярію суду подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, не заперечує щодо його задоволення, просить розгляд справи проводити без його участі (а.с. 17). Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 25 квітня 2022 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Затурцівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, актовий запис № 8, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яке видане 25 квітня 2022 року. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилося на « [PERSON] » (а.с. 4). Під час шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.10.2022 року (а.с. 3). Із витягів з реєстру Затурцівської територіальної громади від 21.10.2022 року №\~2022/000866840 та від 03.10.2022 року № 2022/000719665 вбачається, що малолітній син - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5, 6). Між сторонами не досягнуто згоди щодо сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу (далі - СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що відповідає приписам ч. 3 ст. 181 СК України. Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач [PERSON] є здоровим, працездатним, на обліку у лікарів не перебуває, будь-яких інших осіб на утриманні не має. Доказів іншого відповідачем суду не надано. Неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , здоровий, на обліку в лікарів не перебуває, самостійних доходів не має. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2025 рік» також визначено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який встановлений Законом, для дітей віком до 6 років - 2563 гривні; віком від 6 до 18 років - 3196 гривні. Згідно ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст.141 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище відповідача, який позов визнав, є працездатним, інших утриманців не має, та стан його здоров`я, який є задовільним, стан здоров`я дитини, матеріальне становище та потреби дитини в їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку. Виходячи з\~вищенаведеного,\~засад розумності\~та справедливості,\~ у\~зв`язку\~з визнанням\~відповідачем позову,\~суд приходить\~до висновку,\~що з\~відповідача в\~користь позивача\~слід стягувати\~аліменти на\~утримання сина\~- [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх його видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 квітня 2025 року та до досягнення дитиною повноліття. Отже, позов [PERSON] до\~ [PERSON] про стягнення аліментів підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, з огляду на визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, необхідно стягнути з відповідача на користь держави 50 відсотків судового збору. Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн. \~ \~ \~ \~На підставі ст. ст. 84, 141, 180, 182, 183, 184, 191 СК України,

Outcome: approved