Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] у якій просила суд зняти арешт з нерухомого майна, а саме будинку [ADDRESS] , що належав [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , виключити запис з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна. Позов обґрунтований тим, що [INFO] помер її син [PERSON] . Після його смерті позивачка як спадкоємиця першої черги звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на житловий будинок у зв`язку з наявністю арешту майна. У Павлоградському ВДВС вона дізналася про те, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження по стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. 11.11.2013 державним виконавцем в ході виконання виконавчого провадження винесено постанову про накладення арешту на нерухоме майно боржника та оголошено заборону його відчуження, а саме накладено арешт на будинок [ADDRESS] . 21.01.2018 року закінчився строк стягнення аліментів у зв`язку з чим виконавче провадження закінчено. Однак арешт з майна знятий не був. Наявність заборони позбавляє позивачку права на отримання спадщини. Ухвалою від 07.01.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом/повідомленням сторін. Відповідач [PERSON] надала до суду відзив на позов де заперечувала проти задоволення позову, пояснила що на момент закінчення виконавчого провадження щодо стягнення аліментів у [PERSON] була наявна заборгованість по аліментам в розмірі 110562,72 грн. Вважає, що спадкоємці померлого повинні погасити заборгованість по аліментам, а вже після цього вона може змінити свою думку щодо скасування арешту майна. Начальник Павлоградського ВДВС надала до суду пояснення, зазначила що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 39142996 з примусового виконання виконавчого листа Павлоградського міськрайонного суду про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 13.06.2013 року. 21.03.2018 року виконавче провадження завершено на підставі п. 7 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження». Заборгованість на момент повноліття становила 110562,71 грн. та не сплачена. Привиконанні даного виконавчого провадження винесена постанова про арешт майна боржника. На момент завершення державним виконавцем виконавчого провадження законні підстави на звільнення майна з під арешту були відсутні. У судовому засіданні позивачка підтримала позов посилаючись на доводи викладені у позові. Представник відповідачки Нагорна-Шиян Т.І. в судовому засіданні позов не визнала з підстав викладених у відзиві на позов. Представник Павлоградського відділу ДВС у судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Представник Другої державної нотаріальної контори Дутчак Ю.С. в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без участі нотаріальної контори. \~ \~ \~ \~ Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.07.2013 року державним виконавцем Щепіною І.О.органу державної виконавчої служби ПМУЮ відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 13.06.2013 року. 11.11.2013 року державним виконавцем Щепіною І.О. винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою було накладено арешт на майно [PERSON] . 21.03.2018 року постановою державного виконавця Муштей Ю.А. виконавче провадження № 39142996 закінчено у зв`язку із закінченням 21.01.2018 року строку стягнення аліментів. Заборгованість на момент повноліття становить 110\~562,71 грн. [INFO] [PERSON] , [INFO] помер. Позивачка є рідною матір`ю померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Спадкоємцям першої черги є батьки померлого - [PERSON] , [PERSON] , його дочка [PERSON] . Спадкоємці [PERSON] звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Однак постановою державного нотаріуса Другої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Дутчак Ю.С. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з наявністю арешту нерухомого майна, який був внесений в реєстр 11.05.2017 року Павлоградським міськрайонним відділом державної виконавчої служби ГТУЮ на підставі відповідної постанови про арешт майна за № 39142996 від 11.11.2013 року. Згідно інформації Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 39142996 з примусового виконання виконавчого листа Павлоградськогоміськрайонного суду про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 13.06.2013 року. 21.03.2018 року виконавче провадження завершено на підставі п. 7 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження». Заборгованість на момент повноліття становила 110562,71 грн. та не сплачена. При виконанні даного виконавчого провадження винесена постанова про арешт майна боржника. На момент завершення державним виконавцем виконавчого провадження законні підстави на звільнення майна з під арешту були відсутні. Статтею 16 ЦК України\~встановлено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у\~ст. 1219 ЦК України, (ст.ст.\~1218,\~1231 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу\~(ч.ч.1,2\~ст.1223 ЦК України). Коло спадкоємців за законом, черговість спадкування ними визначена ст. ст.\~1258, 1261-1255 ЦК України. В силу положень ч.ч.1,3\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частини 1\~статті 1269 ЦК України). Відповідно до ч.1\~ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5\~ст.1268 ЦК України). Частиною 1\~статті 1297 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3\~ст.1296 ЦК України). Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Таким чином, позивачка набула права на спадщину, до складу якої входить: частка житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Звертаючись з позовом, [PERSON] обґрунтовувала свої вимоги про зняття арешту з нерухомого майна, належного спадкодавцеві [PERSON] , який накладений державним виконавцем під час здійснення виконавчого провадження, тим, що такий арешт перешкоджає їй в оформленні спадкових прав. Відповідно до ст 10 ЗУ «Про виконавче провадження», заходами примусового\~виконання рішень\~є: 1)\~звернення стягнення\~на кошти,\~цінні папери,\~інше майно\~(майнові\~права),\~корпоративні права,\~майнові права\~інтелектуальної власності,\~об`єкти інтелектуальної,\~творчої діяльності,\~інше майно\~(майнові\~права)\~боржника,\~у тому\~числі якщо\~вони перебувають\~в інших\~осіб або\~належать боржникові\~від інших\~осіб,\~або боржник\~володіє ними\~спільно з\~іншими особами; 2)\~звернення стягнення\~на заробітну\~плату,\~пенсію,\~стипендію та\~інший дохід\~боржника; 3)\~вилучення в\~боржника і\~передача стягувачу\~предметів,\~зазначених у\~рішенні; 4)\~заборона боржнику\~розпоряджатися та/або\~користуватися майном,\~яке належить\~йому на\~праві власності,\~у тому\~числі коштами,\~або встановлення\~боржнику обов`язку\~користуватися таким\~майном на\~умовах,\~визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом. Судом встановлено що виконавче провадження № 39142996 закінчено у зв`язку з закінченням строку стягнення аліментів. На момент закінчення виконавчого провадження у державного виконавця були відсутні законні підстави для звільнення майна з під арешту. Відповідно до ч.ч.2-4\~ст.1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. В матеріалах справи відсутні докази звернення відповідачки [PERSON] з вимогою до спадкоємців в порядку та у строки, визначеніст.1281 ЦК України. Підставою подання позову у справі є спричинення порушення однієї із складових права власності, визначеної ч.1 ст.317 ЦК України, - права розпорядження майном. Згідно з положеннями ч.1\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2021 року в справі 755/6302/19 (провадження № 61-11244св20). Судом встановлено, що позивач не є стороною виконавчого провадження, тому її право підлягає захисту в порядку позовного провадження, шляхом подання позову. Оскільки відсутні підстави для залишення арешту, накладеного на спадкове майно, вимог до спадкоємців відповідачка [PERSON] не пред`являла, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову [PERSON] у порядку частини першої\~статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Outcome: approved