Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] (надалі позивач) звернулась до суду з позовом до Фермерського господарства «Степ» (надалі відповідач) про повернення земельної ділянки, стягнення орендної плати та земельного податку . В обгрунтування позовних вимог вказала, що вона має у власності земельну ділянку площею 2,36 га із кадастровим номером 7120910100:03:001:0546, яка знаходиться на території Жашківської міської ради, 16.03.2017 нею укладено договір оренди земельної ділянки із відповідачем строком до 31.12.2023, у вересні 2023 року вона письмово повідомляла відповідача про відмову від продовження договору оренди, однак відповідач не повернув їй земельну ділянку, мотивуючи тим, що восени 2024 року на земельній ділянці проведено агротехнічні роботи, а саме посіяна озима пшениця, і земельну ділянку їй поверне після збору врожаю, весною 2024 року ПП «Землеекспертцентр» намагалось винести її земельну ділянку в натуру та встановити межові знаки, проте такі роботи не були проведені через наявність на земельній ділянці посівів пшениці, у вересні 2024 року ФОП [PERSON] виділила земельну ділянку в натурі та встановила межові знак, які 29.09.2024 зникли. На час звернення до суду із позовом позивачка вважає, що її земельну ділянку продовжує використовувати відповідач, а тому просить суд зобов`язати відповідача повернути земельну ділянку. Поряд із цим позивачка вказує, що за 2024 рік нею сплачено земельний податок в сумі 1124,20 грн., проте земельною ділянкою вона не користувалась, а тому просить суд стягнути суму сплаченого земельного податку із відповідача. Також позивачка вважає, що відповідач має сплатити їй за 2024 рік орендну плату за користування земельної ділянки в сумі 25000 грн., що встановлена в розмірі від грошової оцінки земельної ділянки в сумі 95596,19 грн. Відповідач проти задоволення позову заперечив, оскільки на теперішній час не утримує та не використовує належну позивачі земельну ділянку, також вказав, що за 2024 рік позивачці сплачено орендну плату в сумі 6470, 37 грн., що стосується земельного податку, то його має платити позивачка як власник земельної ділянки, поряд із цим запропонував позивачці можливі варіанти обміну земельної ділянки на аналогічну, яка знаходиться на краю земельного масиву, для взаємної зручності. Позивачка в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги з підстав, викладених у її позовній заяві та у інших заявах поданих до суду, зазначила, що вона є учасником бойових дій, але не може користуватись своєю земельною ділянкою, в березні цього року вона була на своїй земельній ділянці, побачила, що земельна ділянка не оброблена, проте вона не може до неї проїхати оскільки на полі відсутній під`їдні дороги, на обмін земельних ділянок не погоджується, оскільки хоче користуватись своєю земельною ділянкою, на її неодноразові звернення до Жашківської міської ради про визначення під`їздних доріг до земельної ділянки відповіді вона не отримала, хоче щоб до її земельної ділянки на полі визначили під`їздні дороги. Окрім цього, позивачка вважає, що оскільки вона в 2024 році не користувалась земельною ділянкою, то відповідач має повернути сплачений нею земельний податок а також сплатити орендну плату в сумі 25000 грн., що становить 26 % від грошової оцінки земельної ділянки. Представник відповідача адвокат Ситник Т.А. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та у запереченнях на відзив, вказав, що відповідач не використовує спірну земельну ділянку, за 2024 рік орендна плата позивачці сплачена, земельний податок за 2024 рік має сплачувати власник земельної ділянки, оскільки договір оренди закінчився в 2023 році. 2.Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 26.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання на 13.03.2025. 07.03.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, 07.03.2025 відповідач надіслав до суду клопотання про долучення доказів фотознімку земельної ділянки. 24.03.2025, 25.03.2025 та 27.03.2025 позивачка надіслала до суду три заяви по суті заявлених нею позовних вимог, до яких додала документи, якими обґрунтовувала свої доводи. У заяві до суду від 27.03.2025 (а.с. 75-76) позивачка фактично збільшила свої позовні вимоги, а саме просила задовольнити її позов та стягнути із відповідача 25000 грн. орендної плати за користування земельною ділянкою в 2024 році. 28.03.2025 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив позивачки, до якого долучено копії платіжних інструкцій про перерахування позивачці орендної плати в тому числі за 2024 рік. Ухвалою суду від 22.04.2025 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 01.05.2025. 28.04.2025 від позивачки надійшла заява, із якої вбачається, що станом на 24.04.2025 її земельна ділянка не засіяна, однак відсутні під`їдні дороги. 01.05.2025 від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів, які отримані ним після закриття підготовчого провадження, а саме копії довідки про результати розгляду звернення [PERSON] територіальним органом поліції від 23.04.2025. 3.Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Між сторонами виникли правовідносини щодо оренди земельної ділянки. Із витягу з державного реєстру речових прав від 16.01.2024 встановлено, що позивачці на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,36 га із кадастровим номером 7120910100:03:001:0546, 20.03.2017 зареєстрований договір оренди від 16.03.2017 із ФГ «Степ» строком дії до 31.12.2024 (а.с. 8). Договором оренди від 16.03.2017 встановлено строк його дії до 31.12.2023 (п. 3.1.), розмір орендної плати 5,5 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки (п.4), умови повернення земельної ділянки (п.7) та інші права і обов`язки сторін, які стосуються строків сплати орендної плати, переважного права на продовження оренди та інше (п.9) (а.с.54-55). Відповідач листом від 09.01.2024 № 0901 повідомив позивачку про те, що на земельній ділянці із кадастровим номером 7120910100:03:001:0546 станом на 29.12.2023 здійснено агротехнічні роботи, земельну ділянку їй передадуть після збору врожаю в 2024 році, також із позивачкою буде проведений розрахунок за використання земельної ділянки в 2024 році згідно із умовами договору оренди від 16.03.2017 (а.с. 64). Із листа ПП «Землеекспертцентр» від 01.03.2024 № 46 вбачається, що на час обстеження земельної ділянки виявлено посіви озимої пшениці, які належать іншій особі, найбільш вірогідно колишньому орендарю земельної ділянки ФГ «Степ» (а.с. 49). Позивачкою 20.08.2024 сплачено земельний податок, з урахуванням вартості поштових послуг, в сумі 1124,20 грн., що підтверджується копією фіскального чека (а.с. 78). 22.08.2024 відповідачем сплачено позивачці орендну плату в сумі 6470,17 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції від 22.08.2024 (а.с. 82). ФОП [PERSON] у вересні 2024 року проведено роботи по встановленню меж спірної земельної ділянки в натурі (а.с 14). 29.09.2024 позивачка звернулась до територіального органу поліції із заявою про знищення межових знаків на її земельній ділянці (а.с. 15). 18.10.2024 ця заява позивачки розглянута ВП №1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області (а.с. 16). Із листа Жашківської міської ради від 07.11.2024 № 01-26/к-113 вбачається, що 01.11.2024 робочою комісією міської ради проведено обстеження спірної земельної ділянки та виявлено, що 4 межові знаки, які встановлені ФОП [PERSON] 20.09.2024 відсутні (а.с. 59). \~ \~ \~ \~28.03.2025 до ВП № 1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області із заявою звернулась позивачка та просила спільно обстежити спірну земельну ділянку, яку з її слів незаконно обробляє ФГ «Степ». В ході реагування на це повідомлення здійснено спільний виїзд із позивачкою на земельну ділянку та проведено обстеження, внаслідок чого встановлено, що земельна ділянка не оброблена, межові знаки відсутні та відсутній під`їзд до земельної ділянки, зазначені обставини підтверджуються довідкою від 23.04.2025 про результати розгляду заяви [PERSON] . Нормативна грошова\~оцінка земельної\~ділянки із кадастровим номером 7120910100:03:001:0546 станом на 06.04.2023 становить 95596,19 грн. (а.с. 77). 4.Застосовані норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди. Згідно із ч.1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі», відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України Цивільним Кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із ст. 1 Закону України «Про оренду землі» та ч. 1 ст. 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно із ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки. Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно із ч.2 ст. 37-1 Земельного кодексу України власники земельних ділянок усіх форм власності, розташованих у масиві земель сільськогосподарського призначення, можуть обмінюватися такими земельними ділянками. Частинами 5, 6 цієї статті, передбачено, що земельні ділянки державної чи комунальної власності під польовими дорогами, запроектованими для доступу до земельних ділянок, розташованих у масиві земель сільськогосподарського призначення (крім польових доріг, що обмежують масив), передаються в оренду без проведення земельних торгів власникам та/або користувачам земельних ділянок, суміжних із земельними ділянками під такими польовими дорогами. Строк оренди таких земельних ділянок становить 7 років. Передача в оренду земельних ділянок державної чи комунальної власності під польовими дорогами, запроектованими для доступу до земельних ділянок, здійснюється за умови забезпечення безоплатного доступу усіх землевласників та землекористувачів до належних їм земельних ділянок для використання їх за цільовим призначенням. Земельні ділянки під польовими дорогами, розташовані у масиві земель сільськогосподарського призначення (крім польових доріг, що обмежують масив), можуть використовуватися землевласником (землекористувачем) як для проходу (проїзду) до інших земельних ділянок, розташованих у такому масиві, так і для вирощування сільськогосподарської продукції. Власники та користувачі земельних ділянок усіх форм власності, розташованих у масиві земель сільськогосподарського призначення, зобов`язані надавати право сервітуту для забезпечення проходу (проїзду) іншим власникам та користувачам земельних ділянок до належної їм на відповідному праві земельної ділянки. Відповідно до ч. 9 зазначеної статті, її дія поширюється на використання та розпорядження земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства та особистого селянського господарства. 5.Оцінка суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке. Як встановлено судом і не оспорюється сторонами, спірна земельна ділянка по 31.12.2023 перебувала в оренді відповідача, восени 2023 року відповідач на цій земельній ділянці провів посівні роботи із вирощування озимої пшениці. Станом на вересень 2024 року ФОП [PERSON] , за заявою позивачки, виділила спірну земельну ділянку в натурі та встановила межові знаки, які зникли, на час розгляду цивільної справи в суді земельна ділянка не обробляється, цю обставину в судовому засіданні визнала позивачка та вона підтверджена довідкою від 23.04.2025 про результати розгляду заяви [PERSON] , складеної службовою особою ВП № 1 Уманського РУП ГУНП в Київській області. Тобто, починаючи із вересня 2024 року відповідач не використовує належну позивачці земельну ділянку. Як пояснила в судовому засіданні позивачка вона не може користуватись спірною земельною ділянкою оскільки до неї відсутні під`їдні дороги. Особливості використання та розпорядження земельними ділянками, розташованими у масиві земель сільськогосподарського призначення, визначені у ст. 37-1 Земельного кодексу України, положення якої наведені у розділі 4 цього рішення. З урахуванням положень зазначеної норми закону позивачці слід звернутись до власників та користувачів земельних ділянок, розташованих у масиві земель сільськогосподарського призначення для отримання права сервітуту, які зобов`язані надавати їй право сервітуту для забезпечення проходу (проїзду) до належної на праві власності земельної ділянки. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на встановлені судом обставини та досліджені докази в задоволенні позовної вимоги про повернення земельної ділянки слід відмовити. Також, на думку суду, позивачкою не обґрунтовано та не доведено належними і допустимими доказами позовну вимогу про стягнення із відповідача 25000 грн. орендної плати за користування земельною ділянкою в 2024 році. Як встановлено судом, 22.08.2024 відповідачем сплачено позивачці орендну плату в сумі 6470,17 грн. за 2024 рік, що підтверджується копією платіжної інструкції від 22.08.2024, яка досліджена судом. Зазначена обставина позивачкою не спростована, а відтак у задоволенні позовної вимоги про стягнення із відповідача 25000 грн. орендної плати за користування земельною ділянкою в 2024 році суд відмовляє. Позовна вимога\~позивачки про\~стягнення із\~відповідача сплаченого нею земельного податку в сумі 1124,20 грн. за 2024 рік є обґрунтованою, оскільки судом встановлено, що по вересень 2024 року спірну земельну ділянку використовував відповідач, за що і сплатив позивачці орендну плату, а тому відповідач повинен відшкодувати позивачці витрати, які вона понесла по утриманню земельної ділянки, а саме відшкодувати сплачений земельний податок. Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача сплаченого позивачкою за 2024 рік земельного податку в сумі 1124 гривні 20 копійок. Відповідно до\~п.\~13\~ч.\~1\~ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав, звільняються від сплати судового збору. Позивачка є учасником бойових дій, а тому застосування п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» має відбуватися при зверненні осіб, які в ньому зазначені, до суду у зв`язку з порушенням будь-яких їхніх прав, а не тільки тих, які безпосередньо пов`язані з відповідним їхнім статусом (учасник бойових дій, постраждалий учасник Революції Гідності, Герой України), незалежно від характеру, предмета й підстав їхніх позовів. При цьому відповідне звільнення від сплати судового збору має відбуватися на всіх стадіях судового процесу. З огляду на викладені положення закону суд звільняє позивачку від сплати судового збору за подачу цієї позовної заяви до суду. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З урахуванням зазначеної норми закону із відповідача суд стягує судовий збір на користь держави за одну задоволену позовну вимог майнового характеру в сумі 1211, 20 гривень.

Outcome: partial