Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

У січні\~2025\~року позивач\~ТОВ "Коллект\~Центр"\~(далі\~ ТОВ\~"КЦ")\~звернувся до\~суду із\~позовом в\~електронній формі\~до відповідача\~ [PERSON] ,\~обґрунтовуючи позовні\~вимоги невиконанням\~відповідачем зобов`язань\~щодо повернення\~коштів за\~договором про\~надання споживчого\~кредиту №\~360434\~від 10.09.2020,\~укладеним між\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~"Слон\~Кредит"\~(далі\~ ТОВ\~"СК")\~та [PERSON] ,\~внаслідок чого\~утворилася загальна\~заборгованість відповідача\~перед позивачем\~у сумі\~38945,11\~грн з\~яких:\~19806,18\~грн сума\~заборгованості за\~тілом кредиту,\~19168,93\~грн сума\~заборгованості за\~нарахованими процентами\~на дату\~відступлення права\~вимоги. Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору 2422,40 грн і витрат на правничу допомогу у розмірі 13000,00 грн. Позивач вказує, що набув право грошової вимоги за вказаним кредитним договором на підставі договору про відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, укладеного між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ "КЦ". Ухвалою суду від 05.02.2025 визначено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; запропоновано відповідачеві, зокрема, подати відзив на позов протягом 15 днів з дня вручення копій ухвали суду від 05.02.2025; повідомлено відповідачеві [PERSON] , що 28.01.2025 позивач ТОВ\~"КЦ" надіслав йому засобами поштового зв`язку АТ\~"Укрпошта" цінним листом з описом вкладення №\~0503742823220 копію позовної заяви з додатками, які й розглядаються судом у цій справі (а.с. 39,40). Позивач у позовній заяві просив здійснювати розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти винесення заочного рішення (а.с.\~3). 20.03.2025 відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував частково. Ствердив, що дійсно брав кредит у 2020 році, мав тоді нагальну потребу у коштах. До 01.07.2021 він повертав кредит, але потім одержав виробничу травму, був змушений звільнитися через це з роботи. На обліку як безробітний не перебуває, не може знайти роботу. Згоден на повернення заборгованості за тілом кредиту і за процентами у межах строку дії договору. Борг був зафіксований станом на 10.09.2022 у сумі 31945,05 грн. Але позивач чомусь додав проценти після строку кредитування. Стверджує, що вже повернув "Слон Кредиту" 23170,00 грн. Також відповідач заперечує проти розміру витрат на правничу допомогу оскільки вона складає третину того, що бажає стягнути позивач. 20.03.2025 у судовому засіданні оголошено перерву до 01.05.2025 о 09:30 год., визнано обов`язковою участь у судовому засіданні представника позивача задля надання пояснень щодо можливого нарахування відсотків за кредитним договором поза межами строку кредитування. 01.05.2025 позивач представника у судове засідання не направив. Ураховуючи зазначені\~обставини суд,\~відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~223 ЦПК України ухвалив здійснити розгляд справи за відсутності представника позивача. Вивчивши письмову заяву позивача по суті справи, вислухавши відповідача, вивчивши надані судові докази, суд встановив таке. 10.09.2020 між ТОВ "СК" та В.О.Акуловим укладено договір про надання споживчого кредиту №\~360434 про надання грошових коштів (позики) у сумі 26250,00\~грн на споживчі цілі, строком на 730 днів з кінцевим терміном повернення до 10.09.2022. Детальні терміни повернення кредиту, ви значені в Графіку платежів, що є додатком № 1 до цього договору. Тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення: перший день користування кредитом (включно) 25 % в день (9125 % річних) за всі наступні в дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85\~% річних. Орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає 126,84 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 54965,23 грн. Без забезпечення у вигляді застави. Кошти надаються у безготівковій формі шляхом перерахування 21000,00 грн за реквізитами платіжної картки [NUMBER] або іншої картки, реквізити якої надані споживачем товариству у будь-який спосіб, а інші 5250,00 грн на користь кредитодавця з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом. Нарахування процентів здійснюється в межах строку надання кредиту 10.09.2022 включно на залишок заборгованості за кредитом. Договір діє до дати 10.09.2022. Отже, між позивачем і відповідачем укладено договір банківського рахунка і кредитний договір (далі Договір). За договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України далі\~ЦК). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК). Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч. 2 ст. 10561 ЦК ). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору (ст. 526 ЦК). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК). Відповідач отримав 10.09.2020 від позивача ТОВ "Слон кредит" грошові кошти у сумі 21000,00 грн шляхом (а.с. 23). Відповідач також підтверджує отримання цих коштів. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач станом на 26.11.2021 має заборгованість за кредитним договором № 360434 від 10.09.2020 сумі 25691,41 грн із них\~19806,18 грн заборгованість за кредитом, 5885,23 грн заборгованість по відсотках (а.с. 23). Також згідно розрахунку заборгованості перед ТОВ "Вердикт Капітал" станом на 10.01.2023 відповідач [PERSON] має загальну суму заборгованості у сумі 38975,11 грн із них: 19806,18 грн заборгованість по основній сумі кредиту, 5885,23 грн заборгованість за відставками на дату відступлення права вимоги, 13283,70 грн нараховані відсотки згідно кредитного договору за період з 26.11.2021 по 09.09.2022 (включно) (а.с. 24). Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] за період з 10.01.2023 02.01.2025 складає 38975,11 грн (а.с. 25). 26.11.2021 між ТОВ "Слон кредит" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" (далі - ТОВ "Вердикт Капітал") було укладено Договір факторингу №\~26-11/2021, відповідно до якого ТОВ "Слон кредит" відступило ТОВ "Вердикт Капітал" право вимоги до позичальників, в тому числі за Договром про споживчий кредит № 360434 від 10.09.2020 укладений між ТОВ "Слон кредит" та [PERSON] (а.с. 26-32). 10.01.2023 ТОВ "Вердикт Капітал" відступило право вимоги до позичальників ТОВ\~"Коллект Центр" на підставі Договору про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги №\~10-01/2023, укладеного між ТОВ "Вердикт Капітал"та ТОВ "Коллект Центр", в тому числі за Договором позики № 360434 від 10.09.2020 укладений між ТОВ "Слон кредит" та [PERSON] (а.с. 33-38). Згідно п. 1 ст. 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК).\~ За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК). Договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або\~його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови\~про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги (ст. 1080 ЦК). Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж (ч.\~1\~ст.\~1082 ЦК). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а\~клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ч. 1 ст.\~1084\~ЦК). Отже позивач\~правомірно набув\~право грошової\~вимоги ТОВ "Слон кредит" до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 360434 від 10.09.2020. Заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 360434 від 10.09.2020 станом на 10.01.2023 не погашена і складається з заборгованості по основному боргу 19806,18\~грн, заборгованість за відсотками 19168,93 грн, сума заборгованості всього 38975,11 грн (а.с. 24), про що вказує і як вважає позивач. Відповідач заперечує цю суму оскільки відсотки за користування кредитом не можуть нараховуватися після 10.09.2022. Щодо цього суд зазначає, що розрахунок заборгованості за кредитом, який складено первинним кредитором ТОВ "СК", зазначає, що станом на 10.09.2022 загальна заборгованість за кредитом складає 31945,05 грн. Розрахунок відображає здійснення відповідачем повернення коштів на загальну суму 23170,00 грн (а.с. 23). Натомість розрахунки заборгованості за кредитом, які складено позивачем, зазначають, що станом на 10.01.2023 загальна заборгованість за кредитом складає 38975,11 грн (а.с. 24) і станом на 02.01.2025 38975,11 грн (а.с. 25). Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (Велика Палата Верховного Суду, постанова від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (№ 14-10цс18)) Ураховуючи зазначене, оцінивши докази, суд робить висновок що відповідачем порушено права позивача у частині неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором № 360434 від 10.09.2020; станом на 02.01.2025 відповідач має заборгованість перед позивачем за вказаним договором але у межах строку кредитування 10.09.2022 у сумі 31945,05 грн, а не поза межами цього строку у сумі 38975,11 грн. Відтак суд частково задовольняє позов на суму 31945,05 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, оскільки позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено 2422,40 грн судового збору (а.с. 47), а відповідач визнав позов частково і суд задоволив саме визнану частину позовних вимог, то позивачеві, слід повернути з державного бюджету 50\~% судового збору від задоволеної судом частини позовних вимог 992,73 грн (2422,40 ? 38975,11 31945,05 50,00 %); інші 50,00 % судового збору від задоволеної частини позовних вимог стягнути з відповідача на користь позивача у сумі 992,73 грн (2422,40 ? 38975,11 31945,05 50,00 %); а їх різницю покласти на позивача у сумі 436,94 грн (2422,40 992,73 992,73). Згідно договору про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024 правову допомогу позивачеві ТОВ "КЦ" надавало адвокатське об`єднання "Лігал Ассістанс". Згідно витягу з Акту №\~2 про надання юридичної допомоги від 27.12.2024 та заявки на надання юридичної допомоги № 359 від 02.12.2024 адвокатське об`єднання "Лігал Ассістанс" надало правничу допомогу у цій справі на суму 13000,00 грн (а.с. 12,13). Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. До витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать,\~зокрема витрати\~на професійну\~правничу допомогу\~(п.\~1\~ч.\~3\~ст.\~133\~ЦПК України). За змістом ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)\~розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для\~визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1)\~складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Водночас вказані положення ст. 137 ЦПК України не відхиляють можливість і не знімають із суду обов`язок застосувати принципи пропорційності, розумності та співмірності під час вирішення відповідних питань. Відповідно до ч.ч. 2, 3, 8, 9 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати (окрім судового збору), пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2)\~у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При\~вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2)\~чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Додаткова Постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020, справа №\~755/9215/15-ц, зазначила, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3)\~розумність їхрозміру, з урахуванням складності\~справи та фінансового стану учасників справи. За змістом ст.ст. 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді випливає, що при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у рішенні від 23.01.2014 у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (§ 268). Крім цього, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. У рішенні від 28.11.2002 ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved