Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся до суду з указаним позовом, у якому просить стягнути [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 62094,32 грн. Стягнути з відповідача судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування\~вимог у\~позові \~вказано,\~що 04.11.2019\~між АТ\~«Альфа-банк»\~та відповідачем укладено договір про надання кредиту № 500823446, відповідно до умов якого АТ «Альфа-банк» надав позичальнику кредит у сумі 43975,44 грн, строк кредиту 60 місяців, на споживчі потреби, з відсотковою ставкою 32,00% річних. Договір кредитної лінії укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами. АТ «Альфа-банк» виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 43975,44 грн. В свою чергу, позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно з детальним розрахунком заборгованості, станом на 23.02.2021 загальний розмір заборгованості становив 62094,32 грн, яка складалась з тіла кредиту в розмірі 43975,44 грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом 16918,88 грн. 22.02.2021 між АТ АТ «Альфа-банк» та ТОВ «ФК Форт» було укладено договір факторингу, за умовами якого права вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК Форт». У подальшому, 23.02.2021, між ТОВ «ФК Форт» та ТОВ «ФК «Еліт фінанс» було укладено договір факторингу, за умовами якого права вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Еліт фінанс». ІІ. Процесуальні дії у справі та позиції сторін Ухвалою від\~19.12.2024 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження. Визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить розгляд справи провести без його участі. Відповідач про час і місце слухання справи повідомлена належним чином, за адресою зареєстрованого місця проживання, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. У призначене судове засідання відповідач не з`явилась, причини неявки суд не повідомила. Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідача до суду не надходило. Правом подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористалася. Суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалося. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Згідно з\~п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань (ст. 525 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У ст. 598 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що 04.11.2019 [PERSON] підписала оферту на укладення угоди про надання кредиту № 500823446, відповідно до умов якої відповідач запропонувала банку надати їй споживчий кредит «Кредит готівкою» в сумі 43975,44 грн, процентна ставка за користування кредитними коштами 32,00% річних, тип процентної ставки фіксована, строк кредиту 60 місяців, дата повернення кредиту 05.11.2024. [PERSON] підписала Додаток №1 до угоди про надання кредиту № 500823446 від 04.11.2019, а саме - графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг. Акцепт пропозиції\~на укладення\~угоди про\~надання кредиту\~№ 500823446 підписано представником АТ «Альфа-Банк» 04.11.2019. 04.11.2019\~ [PERSON] \~підписала також\~паспорт споживчого\~кредиту,\~у якому\~вказано,\~що сума\~кредиту становить\~43975,44\~грн,процентна ставка за користування кредитними коштами 32,00% річних, тип процентної ставки фіксована, строк кредиту 60 місяців, штраф: за кожне прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох днів, 100,00 грн, п`ять днів та більше - 300,00 грн. За умовами кредитного договору АТ «Альфа-Банк» надав відповідачу кредит у сумі 43975,44 грн, що підтверджується випискою по особовим рахункам. Таким чином, судом встановлено, що між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем в належній формі був укладений кредитний договір, згідно з яким відповідач отримала кредит та можливість користуватись кредитними коштами зі сплатою відсотків за користування кредитом, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору кредиту. З матеріалів справи, зокрема виписки по рахунку, вбачається, що відповідач, отримавши кредитні кошти, порушила своє зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним, тобто допустила неналежне виконання грошового зобов`язання. Відповідно до правового висновку Верховного Суду у постанові від 25.05.2021 у справі №554/4300/16-ц, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № 500823446 у сумі 62094,32 грн, яка складалась з тіла кредиту в розмірі 43975,44 грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом 16918,88 грн, яка утворилась в межах строку кредитування за період з 04.11.2019 по 22.02.2021, який суд визнає правильним. 22.02.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Форт» укладено договір факторингу №1, відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Форт» права грошової вимоги до боржника за кредитним договором № 500823446 від 04.11.2019, який був укладений між АТ «Альфа-Банк» [PERSON] 23.02.2021\~ТОВ «Фінансова\~компанія «Форт»\~відступило право\~грошової вимоги\~до боржників\~ТОВ «Фінансова\~компанія «Еліт\~Фінанс»,\~у тому\~числі за\~кредитним договором\~№ 500823446\~від 04.11.2019,боржником за яким є [PERSON] . З урахуванням викладеного, на підставі ст. ст. 512, 514 ЦК України, до ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 500823446 від 04.11.2019. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач допустив неналежне виконання умов договору, а відтак наявні правові підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в межах заявлених позивачем вимог в загальному розмірі 62094,32 грн. V. Розподіл судових витрат Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 по справі № 826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.02.2021 (провадження №61-44217св18), витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. За правилом\~ч.\~1\~та п.\~3ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн, а тому у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у вказаному розмірі. Як слідує із матеріалів справи правничу допомогу позивачу надано адвокатом Литвиненко О.І., яка діяла в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на підставі укладеного договору про надання правничої допомоги від 03.07.2024 за № 03-07/24. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9200,00 грн. представником позивача надано копію договору про надання правничої допомоги № 03-07/24 від 03.07.2024, акт №1 приймання-передачі наданих послуг від 15.07.2024, копію платіжної інструкції № 4951 від 01.10.2024 про оплату згідно договору № 03-07/24 про надання правничої допомоги від 03.07.2024 в розмірі 9200,00 грн. Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. В додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2023, справа № 755/2587/17, зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved