Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду із позовною заявою де просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №3253990 від 02.11.2022 року у розмірі 68588,09 грн, а також стягнути судові витрати на сплату судового збору у сумі 2422,40 грн. В обґрунтуванні своїх вимог позивач зазначив, що 02.11.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3253990, згідно умов якого товариство надало, а відповідач отримала кошти у сумі 10100 грн, зі сплатою кредиту, процентів за користування кредитом у порядку та строки визначені договором. ТОВ «Лінеура Україна» умови договору виконало в повному обсязі надавши відповідачу кредит. А відповідач зі свого боку не виконала умов кредитного договору. Крім цього між [PERSON] та ТОВ «Лінеура Україна» укладено ряд Додаткових договорів до договору №3253990 від 02.11.2022 року. В подальшому 13.09.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір факторингу №ККЛУ-13092023, відповідно до умов якого TOB «Лінеура Україна» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Лінеура Україна» в тому числі за договором №3253990 від 02.11.2022 року до [PERSON] . Відповідач свої зобов`язання за договором не виконала і розмір заборгованості [PERSON] становить 68588,09 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 10100,00 грн.; заборгованість за відсотками - 58488,09 грн. Відповідачу було надіслано досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості, однак відповідач заборгованість не погасила. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість та понесені судові витрати. 17.01.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач ТОВ ФК «Кредит-Капітал» свого представника не направив, направив заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позов прохає задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час, день та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Правом на подання відзиву не скористалася, будь-яких клопотань заяв до суду не направила. Враховуючи, що відповідач, яка була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин своєї неявки, відзиву до суду не подала та з урахуванням клопотання представника позивача, суд вирішив на підставі ст. 247, 280 ЦПК України, провести судовий розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, приходить до наступного. Судом встановлено, що 02.11.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір №3253990 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Згідно умов Кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 10100,00 грн (п. 1.2. Договору); строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 15 днів (п.1.3. Договору); стандартна процентна ставка 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту вказаного в п. 1.3. цього Договору (п.1.4. Договору); кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , або іншої наданої клієнтом. Суму кредиту товариство перераховує протягом 2 робочих днів (п.2.1,2.2 Договору). Як вбачається з Договору, останній підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. 28.06.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Додатковий договір про прощення (анулювання) боргу №3253990 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно якого клієнт зобов`язується погасити частину основного боргу за договором у сумі 5050 грн. у термін до 01.07.2023 року, а товариство звільняє клієнта від сплати решти частини боргу у сумі 5050 грн. 04.07.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Додатковий договір про прощення (анулювання) боргу №3253990 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно якого клієнт зобов`язується погасити частину основного боргу за договором у сумі 5050 грн. у термін до 07.07.2023 року, а товариство звільняє клієнта від сплати решти частини боргу у сумі 5050 грн. 10.07.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Додатковий договір про прощення (анулювання) боргу №3253990 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно якого клієнт зобов`язується погасити частину основного боргу за договором у сумі 5050 грн. у термін до 16.07.2023 року, а товариство звільняє клієнта від сплати решти частини боргу у сумі 5050 грн. 18.07.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Додатковий договір про прощення (анулювання) боргу №3253990 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно якого клієнт зобов`язується погасити частину основного боргу за договором у сумі 3030 грн. у термін до 24.07.2023 року, а товариство звільняє клієнта від сплати решти частини боргу у сумі 7070 грн. 26.07.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Додатковий договір про прощення (анулювання) боргу №3253990 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно якого клієнт зобов`язується погасити частину основного боргу за договором у сумі 5050 грн. у термін до 01.08.2023 року, а товариство звільняє клієнта від сплати решти частини боргу у сумі 5050 грн. Як вбачається з Додаткових договорів останні підписані електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір укладений за допомогою інформаційно-телекомукаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Згідно п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч.1 ст.\~5\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1ст.\~5\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до ч. 1 ст.\~7\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Статтею 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу ст.\~12\~цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст.\~638\~ЦК України,\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.\~640\~ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст.\~642\~ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Відповідно до\~статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст. 1054\~та ч.2 ст.\~1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до вимог\~статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно\~статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно\~ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є й невиконання або виконання, порушення умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч.2\~ст.\~625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів, встановлений договором. Відповідно до ч.1\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання. За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У Постанові Верховного Суду від 30.01.2018 року по справі №161/16891/15-ц вказано, що відповідно до змісту частини першої статті 1050 ЦК України з урахуванням статей 526, 527, 530 ЦК України, банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що [PERSON] була ознайомлена з умовами кредитування, що вбачається з підписаних нею одноразовим ідентифікатором документів: договору №3253990 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, додатку до договору, паспорту споживчого кредиту, анкети опитувальника. На підтвердження виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» п.2.1 Договору (кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної карти …), п.2.2 Договору (Сума кредиту (його частину) перераховується Товариством протягом двох робочих днів з моменту укладення цього Договору, позивач надав лист ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» за №7156-0403 від 04.03.2024 року, відповідно до якого 02.11.2022 року товариством було перераховано кошти в сумі 10100,00 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 176610922. Таким чином, судом встановлено факт отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 10100 грн за кредитним договором №3253990 від 02.11.2022 року. На підтвердження наявності заборгованості та її розміру позивачем долучено розрахунок заборгованості за кредитним договором наданий представником ТОВ «Лінеура Україна», згідно якої заборгованість [PERSON] станом на 13.09.2023 року становить 68588,09 грн, яку складає заборгованість за тілом кредиту - 10100,00 грн; заборгованість за процентами 58588,09 грн. Згідно з ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Оскільки боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1\~ст. 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Судом встановлено, що 13.09.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір факторингу №ККЛУ-13092023, відповідно до умов якого TOB «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату належні йому права грошової вимоги до боржників, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості), вказаними у Реєстрах. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № ККЛУ-13092023 від 13.09.2023року, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором №3253990 від 02.11.2022 року в сумі 68588,09 грн, яку складає заборгованість за тілом кредиту - 10100,00 грн; заборгованість за процентами 58588,09 грн. Досліджуючи документи надані позивачем на підтвердження наявності у нього права вимоги до відповідача судом встановлено наступне. Відповідно до п.1.1 Договору факторингу №ККЛУ-13092023 від 13.09.2023 року (в подальшому Договір факторингу), на умовах встановлених цим договором Фактор передає грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступає Факторові права грошової вимоги (права вимоги) до Боржників за Кредитними договорами (портфель заборгованості). Згідно п.6.2.3 Договору факторингу Права вимоги переходять до Фактора після підписання сторонами цього Договору та виконання Фактором вимог п.7.2. Договору. Згідно п.7.2 Договору факторингу Фактор здійснює оплату Клієнту шляхом перерахування суми, що вказана у п.7.1. цього Договору на вказаний у реквізитах рахунок протягом двох робочих днів з дати підписання Сторонами цього Договору. Наявні матеріали справи містять відомості (платіжна інструкція №72659 від 13.09.2023 року) про сплату суми Ціни продажу, визначеної у п.7.1 Договору Факторингу в порядку визначеному п. 7.2. Договору Факторингу, а саме сплати Фактором Клієнту 100% ціни продажу протягом двох робочих днів з моменту підписання Сторонами цього Договору, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Клієнта. Тож, оскільки наявні матеріали справи містять докази на підтвердження того, що за зазначеним Договором Факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) фактор передав грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, як це передбачено договором, а тому суду доведено, що клієнт відступив факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, судом встановлено, що відповідач ознайомилася з умовами кредитування, які викладені у кредитному договорі та додатках до нього, та погодилася з вказаними умовами. Підписала договір електронним ідентифікатором. Кошти за кредитними договором отримала, однак не повернула та не сплатила відсотки за користування коштами. При цьому, належних та допустимих доказів на спростування наявності заборгованості та її розміру відповідач до суду не подала. Сукупність наведених доказів, наданих позивачем та їх належна оцінка дають суду підстави для задоволення заявлених позивачем вимог в повному обсязі. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом та заборгованості по відсоткам за користування кредитом є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, тож з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved