Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Корольовського районного суду міста Житомира з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба (управління) у справах дітей Житомирської міської ради, про встановлення факту самостійного виховання дитини батьком. Позов обґрунтовано тим, що сторони - [PERSON] та [PERSON] упродовж тривалого часу спільно проживали як сім`я та вони є батьками дитини - [PERSON] , [INFO] . Внаслідок погіршення відносин уже понад три роки поспіль сторони проживають окремо та не спілкуються. Позивач повідомляє, що наразі [PERSON] проживає за кордоном та не має наміру повертатись в Україну. Син сторін залишився проживати з батьком, який самостійно займається вихованням, утриманням, розвитком, лікуванням дитини. Відповідач самоусунулась від виконання батьківських обов`язків відносно сина. Встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини надасть позивачу можливість реалізувати різні соціальні цілі без необхідності щоразу звертатись до відповідача для отримання її згоди, в тому числі й щодо переміщення дитини, на здійснення медичних втручань, на вступ до начального закладу, а також надасть можливість одноосібно звертатись до державних та освітніх закладів від імені та в інтересах дитини, отримувати державну допомогу як батьку, який самостійно виховує дитину. Зокрема, встановлення факту самостійного виховання дитини позивачу необхідно з метою вступу сина на навчання до Житомирського військового інституту імені С. П. Корольова. Відповідно до Правил прийому на навчання до вказаного навчального закладу необхідна згода обох батьків неповнолітньої дитини. Разом з тим, у разі документального підтвердження факту самостійного виховання та утримання дитини тільки батьком згода матері на укладення контракту про навчання не потрібна. На підставі наведеного позивач просить встановити факт самостійного утримання та виховання дитини [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] з березня 2022 року. Ухвалою судді від 24 січня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 06 лютого 2025 року відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову. 19 лютого 2025 року до суду від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, який за своїм змістом є заявою про визнання позову. Представник відповідача зазначає, що [PERSON] визнає наведені в позовній заяві обставини, зокрема те, що її син [PERSON] проживає разом з батьком та перебуває на його утриманні, а тому просить позов задовольнити. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Отже, в розумінні приписів статті 206 ЦПК України суд відмовляє у прийнятті визнання відповідачем позову, якщо це суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до частин другої, третьої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини суперечить моральним засадам суспільства. З огляду на викладені норми права, суд дійшов висновку про те, що заява представника відповідача про визнання позову не може слугувати підставою для задоволення позову, оскільки це суперечить закону, зокрема статті 155 СК України, та не відповідає інтересам дитини. Суд зазначає, що наявність заяви відповідача про визнання позову не може бути підставою для звільнення позивача від процесуального обов`язку подання доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовано позов. Ухвалою суду від 20 лютого 2025 року до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору залучено Міністерство оборони України, [INFO] , Службу (управління) у справах дітей Житомирської міської ради. Ухвалою суду від 04 квітня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи по суті. Представник позивача [PERSON] , беручи участь у судовому засіданні, пояснила, що сину сторін [PERSON] наразі 16 років, він проживає разом з батьком та бабусею в м. Житомирі. Позивач самостійно займається вихованням сина та самостійно його утримує. Відповідач самоусунулась від виховання дитини, з 2022 року проживає за межами України. Рішення суду про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини позивачу необхідне з метою безперешкодної реалізації батьківських прав та для усунення потреби щоразу звертатись до відповідача за відповідною згодою. Зокрема, згода обох батьків необхідна для укладення контракту на навчання у Житомирському військовому інституті імені С. П. Корольова. Заявою від 14 травня 2025 року представник позивача [PERSON] просить подальший розгляд справи проводити без її участі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні вимоги позову визнав, причини самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків йому невідомі. Після оголошення перерви в судовому засіданні до 14 год. 10 хв. 14 травня 2025 року представник відповідача не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце продовження розгляду справи. Представник третьої особи Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради Баб`як М. М. у судовому засіданні пояснив, що він спілкувався з сином сторін [PERSON] як за місцем проживання дитини, так і в Службі (управління) у справах дітей Житомирської міської ради. За результатами такого спілкування було встановлено, що відповідач [PERSON] разом з сином [PERSON] в березні 2022 року виїхала до Польщі, де вони проживали приблизно рік. Через певні особливості соціалізації та менталітету [PERSON] захотів повернутись додому. Наразі [PERSON] дійсно проживає з батьком та для нього створені належні умови для виховання, відпочинку та навчання. При цьому дитина підтверджує, що матір не бере участі в його вихованні, однак вони інколи спілкуються по телефону. Заявою від 14 травня 2025 року третьої особи Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради Баб`як М. М. просить подальший розгляд справи здійснювати без його участі. 11 березня 2025 року через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС) «Електронний суд» надійшла заява представника третьої особи [INFO] Гуменюка О. Л. про розгляд справи без його участі. У вказаній заяві представник третьої особи також зазначає про те, що він не заперечує щодо задоволення позовних вимог. 16 квітня 2025 року через «Електронний суд» до суду надійшла заява представника третьої особи Міністерства оборони України, в якій висловлено заперечення щодо задоволення позову, оскільки в разі задоволення таких позовів може виникнути механізм для штучного отримання відстрочки від мобілізації. Разом з тим, Міністерство оборони України слід виключити з числа учасників справи, оскільки Міністерство не наділене повноваженнями щодо призову громадян на військову службу. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Суд установив, що сторони є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 5). Витягами з реєстру Житомирської територіальної громади підтверджено, що місце проживання [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а. с. 6, 7). Спільне проживання батька [PERSON] та сина [PERSON] підтверджено копією довідки ТзОВ «ЄСП «Корбутівка» № 6 від 28 травня 2024 року. Відповідно до змісту довідки лікаря [PERSON] від 22 квітня 2024 року [PERSON] піклується про здоров`я дитини [PERSON] , відвідує лікаря та супроводжує дитину на прийомах у лікаря (а. с. 12). Копією довідки Житомирської міської федерації теаквон-до ІТФ № 22 від 09 травня 2024 року підтверджено, що [PERSON] займається в секції теаквон-до ІТФ з 01 вересня 2017 року, входить до складу збірної команди Житомирської області. Батько [PERSON] бере активну участь в спортивному вихованні дитини (а. с. 13). Відповідно до змісту характеристики учня 9-Г класу ліцею № 34 м. Житомира [PERSON] , [INFO] , має хороший фізичний та розумовий розвиток, зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працелюбний, активний учень. Упродовж навчального року батько дитини цікавиться навчанням сина та відповідально ставиться до його виховання, завжди був присутнім на класних батьківських зборах. Батько завжди консультується з класним керівником щодо виховання та створення умов, які потрібні для успішного навчання дитини (а. с. 14). В ході розгляду справи представник позивача надала для приєднання до матеріалів справи ще одну характеристику [PERSON] - учня 11-Г класу ліцею № 34 м. Житомира, яка за своїм змістом в повній мірі відповідає попередній. У відповідь на запит адвоката Житомирський військовий інститут ім. С. П. Корольова листом від 12 жовтня 2024 року повідомляє, що стосовно згоди обох батьків на укладення контракту про проходження військової служби (навчання) у ВВНЗ з неповнолітньою особою то відповідно до ст. 32 Цивільного кодексу України згода на вчинення неповнолітньою особою правочину має бути одержана від батьків (усиновлювачів) або піклувальника та органу опіки та піклування відповідно до закону. У разі документального підтвердження факту самосійного виховання та утримання дитини тільки батьком, згода матері на укладення контракту про навчання з неповнолітньою особою не потрібна (а. с. 15). Відповідно до акту Служби (управління) у справах дітей від 20 березня 2025 року про обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , син сторін [PERSON] з весни 2023 року постійно проживає за вищевказаною адресою разом з батьком та бабусею. Матір матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, його вихованням не займається. Для дитини створені належні умови проживання, виховання та розвитку, в нього є окрема кімната, спальне місце, він забезпечений одягом а взуттям, продуктами харчування. До матеріалів позову позивач надав копію дозволу на проживання [PERSON] в іноземній державі, строк дії якого закінчився 04 березня 2024 року. Крім того, в матеріалах справи містяться копії платіжних документів про переказ грошових коштів на картковий рахунок, платник - [PERSON] , однак такі платіжні документи не містять відомостей про призначення платежів та отримувача коштів. Звернувшись до суду із заявою, [PERSON] як на підставу своїх порушених прав покликається на те, що саме він здійснює догляд за дитиною, створив для нього належні побутові умови для проживання, займається його вихованням,

Outcome: dismissed