Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

04.03.2025 представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягувати із відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі від всіх видів заробітку і доходів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, до досягнення ним 23-х років або завершення навчання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач є батьками [PERSON] . Син в даний час є повнолітнім, однак продовжує навчання у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина, чим не виконує свій обов`язок як батька утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, що визначено ст. 199 СК України. Відповідач є працездатною особою, а тому має можливість утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Ухвалою суду від 05.03.2025 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 10.04.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача - адвокат Черниш І.І. просила суд відмовити у задоволенні позову повністю, зокрема у зв`язку з тим, що позивачка не довела існування всіх юридичних фактів, які в своїй сукупності надають права стягувати аліменти на підставі статті 199 СК України, що є її процесуальним обов`язком. 22.04.2025 від представника позивачки - адвоката Савчук О.Л. надійшла відповідь на відзив, в якій вказав, що наведені стороною відповідача доводи щодо обставин справи є безпідставними. Так, відповідач є цілком у фізичному і психічному плані здоровою людиною, на утриманні інших дітей, батьків інвалідів не має і може надавати матеріальну допомогу на утримання сина, який продовжує навчання та потребує таку допомогу, оскільки наявні витрати по доїзду на навчання, витрати по харчуванню, придбання підручників та одежі, оплати інтернету, тощо. Позивачка не має змоги повністю утримувати сина самостійно. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив такі задовольнити повністю, суду пояснив, що повнолітній син сторін у справі навчається, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, яку позивачка не має можливості надавати самостійно, оскільки не працює по стану здоров`я. А відповідач навпаки є цілком у фізичному і психічному плані здоровою людиною та може надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Черниш І.І. в судовому засіданні заперечили щодо позову з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Також зазначила, що повнолітній син сторін у справі неофіційно працевлаштований на підприємстві, та вже протягом трьох років здійснює трудову діяльність на посаді оператора, отримуючи заробітну плату, яка на її думку є цілком достатньою для забезпечення власного проживання. Одночасно зазначила, що відповідач є військовослужбовцем та має на утриманні маму пенсіонера і брата, який є інвалідом. До матеріалів справи також долучено виписки за картковим рахунком, які свідчать про те, що відповідач на постійній основі, добровільно перераховував кошти позивачці на її та сина утримання. Заслухавши доводи сторін у справі, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Відповідно до матеріалів справи, позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.09.2006 (а.с.5) [INFO] [PERSON] , 2006 р.н., досягнув повноліття. Згідно довідки №220 від 14.02.2025 Львівського національного університету природокористування, [PERSON] дійсно навчається у Львівському НУП на першому курсі за спеціальністю "Автомобільний транспорт" освітнього ступеня "бакалавр" денної форми навчання за кошти державного бюджету. Термін навчання з 01.09.2024 по 30.06.2028 (а.с. 7). Як видно з довідки Старояричівського старостинського округу Новояричівської селищної ради Львівського району Львівської області №140 від 18.02.2025, [PERSON] дійсно зареєстрована та проживає по [ADDRESS] і склад її сім`ї, зокрема такий: - син [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Позивач як на підставу своїх позовних вимог вказує на невиконання відповідачем його обов`язку як батька утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, що передбачено ст. 199 СК України. Відтак суд встановив, що між сторонами виник спір щодо невиконання відповідачем його обов`язку як батька утримувати до досягнення двадцяти трьох років своєї повнолітньої доньки, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, за умови, що він може надавати матеріальну допомогу. Вирішуючи спір суд виходить з наступних мотивів. Спірні правовідносини регулюються положеннями Сімейного кодексу України, а саме Главою 16 Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання. Так, у відповідності до норм ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з положеннями ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також згідно зі ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже суд встановив, що повнолітній син сторін по справі [PERSON] продовжує навчання і в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. В силу положень ст. 199 СК України [PERSON] має обов`язок утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання. Повнолітній [PERSON] проживає з матір`ю, яка його матеріально утримує. У свою чергу відповідач не виконує свого обов`язку з утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, що є підставою для звернення до суду з позовом про стягнення аліментів відповідно до ст. 199 СК України і стягнення таких в судовому порядку. Позивач на підставі ст. 184 СК України просить суд визначити розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача, а саме в 1/4. Як видно з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.17 Постанови від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, суд враховує вік та стан здоров`я дитини, матеріальне становище відповідача, стан здоров`я та його матеріальне становище, відсутність в нього на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб. Так, як видно з обставин справи та не заперечувалось сторонами, відповідач [PERSON] є військовослужбовцем та має стабільний дохід, [PERSON] , який продовжує навчання є його єдиною дитиною, інших осіб, які б перебували на утриманні відповідача судом не встановлено. Зазначені вище обставини справи, свідчать про те, що на даний час матеріальне становище відповідача позволяє належному виконанню ним свого обов`язку з утримання повнолітнього сина. Також, у суду відсутні відомості щодо обставин стану здоров`я відповідача, які б перешкоджали сплаті ним аліментів на утримання повнолітнього сина у визначеному судом розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з встановлених фактичних обставин справи, наданих суду доказів на підтвердження сторонами своїх вимог, враховуючи, що у відповідача наявні непрацездатні мати та рідний брат, яким він інколи матеріально допомагає та потреби дитини, які необхідні для забезпечення її повноцінного і гармонійного розвитку, беручи до уваги рівність батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача на утримання дитини необхідно стягувати аліменти у розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову та до припинення нею навчання, чи до досягнення дитиною 23 річного віку - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Суд вважає, що такий розмір аліментів є обґрунтований, справедливий, необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини. А тому, суд вирішив, що позов підлягає до задоволення частково. Твердження представника відповідача про те, що повнолітній син сторін у справі неофіційно працевлаштований та вже протягом трьох років здійснює трудову діяльність на посаді оператора, отримуючи заробітну плату, яка на її думку є цілком достатньою для забезпечення власного проживання, суд до уваги не приймає, оскільки стороною відповідача не надано жодного доказу на підтвердження даної обставини. Суд також вважає твердження представника відповідача про те, що позивачка не довела існування всіх юридичних фактів, які в своїй сукупності надають права стягувати аліменти на підставі статті 199 СК України такими, що спростовані в ході розгляду справи, зокрема, як зазначив суд вище, що обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання покладається на обох батьків, а тому в силу положень ст. 199 СК України відповідач має обов`язок утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Outcome: partial