Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

Позивач ТОВ "Євро-Реконструкція" звернулося до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, а саме за послуги з теплової енергії, гарячої води та абонентської плати у розмірі 40 137,18 грн., інфляційну складову боргу в розмірі 10,99 грн., 3 % річних у розмірі 0,85 грн. та судовий збір в розмірі 3 028,00 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку за адресою: [ADDRESS] , , в тому числі і квартирі 30 здійснюється ТОВ "Євро-Реконструкція" на підставі ліцензії від 01 червня 2012 року № 198. Відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. 23 липня 2014 року у газеті "Хрещатик" (№ 103 (4503) позивачем розміщено повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в газеті "Хрещатик" 06 серпня 2014 року (№ 111 (4511). Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання і укладаються з урахуванням статтей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України, були опубліковані на офіційному веб-сайті ТОВ "Євро-Реконструкція" 13.10.2021 року. 01.07.2014 року між ТОВ "Євро-Реконструкція" та відповідачем [PERSON] укладено Договір №440372/30 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідачі своєчасно з жовтня 2023 року не вносили плату за отримані послуги з постачання теплової енергії, з вересня 2023 року не вносили плату за отримані послуги з постачання гарячої води, та з листопада 2021 року за абонентську плату, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01.09.2024 в сумі 40 137,18 грн., з яких теплова енергія 8 086,30 грн., гаряча вода 30 418,16 грн., абонентська плата 1 632,72 грн., що є підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами (а.с. 31). 31.01.2025 року від відповідача [PERSON] через електронну пошту суду надійшов відзив на позов, в якому він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування посилається на те, що він є учасником бойових дій та на підставі ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на пільги при нарахуванні заборгованості за житлово-комунальні послуги, що не було враховано позивачем. До 01.01.2023 року пільги нараховували у безготівковій формі, з 01.01.2023 року пільги виплачуються в грошовій формі. Крім того, всі відповідачі у 2022 році виїхали за межі території України, а тому, за відсутності їх за місцем проживання понад 30 календарних днів, та фактично не користувались житлово-комунальними послугами, даний період в розрахунку заборгованості повинен бути виключений. Зазначає, що розрахунок заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг не може бути належним та допустимим доказом у справі, оскільки він не підтверджує факт надання та факт споживання відповідачами таких послуг (а.с. 35-54). 05.02.2025 року від представника позивача ТОВ "Євро-Реконструкція" надійшла відповідь на відзив, у відповідності до якої позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування посилається на те, що відповідальними органами за оформлення та виплату пільг до 30.11.2022 року були структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та Севастополі держадміністрацій, а починаючи з 01.12.2022 року - органи Пенсійного фонду України. Разом з тим, ТОВ "Євро-Реконструкція" не має повноважень призначати та виплачувати пільги чи субсидії на оплату-житлово-комунальних послуг споживачам, а лише зараховує перекази коштів на особові рахунки, в тому числі пільговиків. У спірний період заборгованості підговик повинен був сплачувати щомісячно вартість фактично спожитих житлово-комунальних послуг з урахуванням суми пільги, яка була йому виплачена готівкою. Разом з тим, докази здійснення проплати заборгованості відсутні, доказів звернення до ТОВ "Євро-Реконструкція", внаслідок незгоди з нарахуваннями заборгованості, не надано. Будинок [ADDRESS] обладнаний загальнобудинковим (комперційним) засобом обліку теплової енергії МВТ-2М заводський № 19559, показники якого розподіляються між користувачами приміщень пропорційно до площі займаних споживачами приміщень. Зупинок у наданні житло-комунальних послуг не було. Окрім цього, квартира [ADDRESS] обладнана індивідуальним (розподільним) засобом обліку гарячої води зав. №4733102. Відповідачами показники засобу обліку вчасно не передавались, останній показник зафіксовано у серпні 2023 року. Вказаний засіб було знято з обліку у 2024 році, як такий, що не пройшов чергову повірку. Разом з тим, будинок [ADDRESS] обладнаний загальнобудинковим (комперційним) засобом обліку гарячої води №0604001903, на підставі показників якого, в подальшому здійснювався розрахунок заборгованості, з урахуванням кількості зареєстрованих осіб у квартирі. Доказів того, що мешканці вказаної квартири звертались до ТОВ "Євро-Реконструкція" та повідомляли про зміну кількості проживаючих у квартирі або повідомляли про не проживання відповідачів у квартирі у певний період немає. Таким чином, відповідний перерахунок має здійснюватися лише з дати звернення споживача з відповідною заявою. Звертає увагу суду на те, що відповідачі не надають власного розрахунку заборгованості, якщо вважають розрахунок позивача необґрунтованим, таким чином позиція відповідачів є суб`єктивною та не підкріпленою доказами (а.с. 55-80). У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін не надходило. Суд, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, вивчивши доводи позивача, викладені у письмових заявах, дійшов до наступного висновку. Надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , в тому числі і квартира 30 здійснюється ТОВ "Євро-Реконструкція" на підставі ліцензії від 01 червня 2012 року № 198 та відповідно до положень Закону України "Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії" від 10 квітня 2014 року, за яким виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності з 1 липня 2014 року є об`єкт господарювання з постачання теплової енергії (а.с. 16-20, 21-23, 24). Згідно витягу з реєстру територіальної громади м. Києва у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] з 17.09.1996 року зареєстровані відповідачі: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). 01.07.2014 року між ТОВ "Євро-Реконструкція" та відповідачем [PERSON] укладено Договір №440372/30 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. У відповідності до п. 1 Договору, виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, що передбачені договором. Зібраними у справі доказами підтверджується, що багатоквартирний будинок [ADDRESS] обладнаний будинковим засобом обліку теплової енергії МВТ-2М заводський № 19559 та гарячої води №440372 (а.с. 62-64, 65-66, 97). Згідно з розрахунку заборгованості з постачання теплової енергії заборгованість відповідачів з жовтня 2023 року по серпень 2024 року становить 8 86,30 грн. (а.с. 6). Згідно з розрахунку заборгованості з постачання гарячої води, заборгованість відповідачів з вересня 2023 року по серпень 2024 року складає 30 418,16 грн. (а.с. 7-8). Згідно з розрахунку заборгованості за абонентське обслуговування, заборгованість відповідачів з листопада 2021 року по серпень 2024 року складає 1 632,72 грн. (а.с. 9-10). Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами ЦК України, так і Законом України "Про житлово-комунальні послуги", а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актами, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону України № 1875-IV "Про житлово-комунальні послуги" договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. Проте, договір про надання послуг, який був передбачений чинними нормативно правовими актами на момент виникнення заборгованості між відповідачами [PERSON] , [PERSON] та ТОВ "Євро-Реконструкція" не був укладений, а також заява-приєднання до умов індивідуальних типових договорів споживачами послуг до ТОВ "Євро-Реконструкція" від мешканців вказаної квартири з метою їх ідентифікації - не надавалася. Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц міститься правовий висновок, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Таким чином, оскільки відповідачі впродовж певного періоду споживали послуги без укладеного з позивачем договору про надання послуг з централізованого опалення/теплової енергії та постачання гарячої води, а тому вони не звільняються від оплати послуг у повному обсязі. Частиною першою статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (у редакції Закону від 24 червня 2004 року N 1875-VI) передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (у редакції Закону від 24 червня 2004 року N 1875-VI) передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень частини першої статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (у редакції Закону від 09 листопада 2017 року N 2189-VIII) споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово - комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово - комунальних послуг. Згідно із пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року N 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за N 630 (далі - Правила) регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. За змістом пунктів 18, 30 Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За правилами частини четвертої статті 319, статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із положеннями статей 525, 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , є споживачами послуг з постачання гарячої води та теплової енергії, які надавалися позивачем. Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). На позивача покладається обов`язок доказування в частині визначення розміру заборгованості, що підлягає стягненню. На відповідача покладається обов`язок довести необґрунтованість заявлених вимог. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Як з`ясовано судом та підтверджується наявними у справі доказами, відповідачі свої зобов`язання за договором про надання послуг належним чином не виконують, внаслідок чого виникла заборгованість за послуги з постачання теплової енергії, гарячої води та абонентської плати у розмірі в сумі 40 137,18 грн. (8 086,30 + 30 418,16 + 1 632,72). Доказів того, що ТОВ "Євро-Реконструкція" проводило нарахування вартості своїх послуг з порушенням розподілу обсягів комунальних послуг між споживачами в будинках, які обладнані вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідачі суду не представили. На спростування доводів позовної заяви, доказів у формі контррозрахунку відповідачами не надано. Крім того, матеріали справи не містять доказів, що відповідач звертався до позивача із проханням здійснити перерахунок заборгованості. Сама лише незгода із наданим позивачем розрахунком заборгованості, без обґрунтованих доводів на його спростування, не може вказувати на необґрунтованість наданого позивачем розрахунку заборгованості. Пунктом 5 частини 1 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни і гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон) передбачено, що особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються такі пільги, зокрема, 100-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю. Для сімей, що складаються лише з непрацездатних осіб, надається 100-процентна знижка за користування газом для опалювання житла на подвійний розмір нормативної опалювальної площі (42 кв. метри на кожну особу, яка має право на знижку плати, та 21 кв. метр на сім`ю). Пільги щодо плати за житло, комунальні послуги та паливо, передбачені пунктами 4-6 цієї статті, надаються особам з інвалідністю внаслідок війни та членам їх сімей, які проживають разом з ними, незалежно від виду житла чи форми власності на нього (ч.2 ст.13 зазначеного Закону). Площа житла, на яку нараховується 100-процентна знижка плати, передбачена пунктами 4 і 5 частини першої цієї статті, визначається в максимально можливому розмірі в межах загальної площі житлового приміщення (будинку) згідно з нормами користування (споживання), встановленими цими пунктами, незалежно від наявності в складі сім`ї осіб, які не мають права на знижку плати. Якщо в складі сім`ї є особи, які мають право на знижку плати в розмірі, меншому ніж 100 процентів, спочатку обчислюється в максимально можливому розмірі 100-процентна відповідна знижка плати.) (ч.3 ст.13 вказаного Закону). Відповідач до відзиву від 30.01.2025 року надав копію посвідчення серії [NUMBER] виданого 14.03.2016 року на ім`я [PERSON] , згідно з яким пред`явник цього посвідчення є має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій (а.с. 41-42). Крім того, відповідач [PERSON] надає посвідчення, згідно з яким пред`явник цього посвідчення є має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни (а.с. 42-43). Разом з тим, відповідач [PERSON] не надав доказів, що після 14.03.2016 року він повідомляв ТОВ "Євро-Реконструкція" про його право на пільги встановлені законодавством України. Як передбачено статтею 1 Закону, фінансування витрат, пов`язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів. Так як вказані витрати здійснюються за рахунок державного та місцевого бюджетів, держава в особі кабінету міністрів України постановою від 7 квітня 2019 р. № 373 «Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі» затвердила Порядок надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі. Згідно з п.3-1 вказаної постанови, установлено, що пільги на оплату житлово-комунальних послуг надаються у грошовій безготівковій або готівковій формі до грудня 2022 р. включно; із січня 2023 р. пільги на оплату житлово-комунальних послуг надаються виключно у грошовій готівковій формі органами Пенсійного фонду України. Згідно з п.3 Порядку надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі, дія цього Порядку поширюється, зокрема, на осіб, які мають право на пільги згідно із Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Відповідач не надав доказів, що він звертався в спосіб, визначений цим Порядком із заявою про надання пільги щодо сплати за послуги опалення чи гаряче водопостачання. Діюче на даний час законодавство не передбачає обов`язку виконавця послуг не здійснювати нарахування за спожиті споживачем послуги. В той же час, згідно із статтею 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Виконавець комунальної послуги має право, отримувати компенсацію за надані відповідно до закону окремим категоріям громадян пільги та нараховані субсидії з оплати комунальних послуг. Згідно із статтею 11 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», при наданні житлово-комунальних послуг застосовуються державні соціальні нормативи у сфері житлово-комунального обслуговування, встановлені законодавством. Гранична норма витрат на управління житлом громадян, які відповідно до законодавства мають пільги або користуються субсидією на оплату житлово-комунальних послуг, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Гранична норма витрат на оплату комунальних послуг для громадян, які відповідно до законодавства мають пільги або користуються субсидією на оплату житлово-комунальних послуг, встановлюється Кабінетом Міністрів України. З 01 січня 2019 року передбачені законодавством пільги та субсидії на оплату житлово-комунальних послуг виплачуються споживачу в грошовій формі у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.3 ст.11 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Отже, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що він звертався до позивача та повідомляв про його права на пільги, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни і гарантії їх соціального захисту», не звертався у спосіб, передбачений діючим законодавством на нарахування субсидій на послуги з постачання теплової енергії та йому в цьому було відмовлено. Крім цього, суд зазначає, що відповідачі не зверталися до позивача з заявою про відмову від послуг з теплопостачання та постачання гарячої води. Доказів зворотного матеріали справи не містять. Суд відхиляє доводи відповідача [PERSON] про те, що відовідачі з 2022 року не проживали постійно за адресою: [ADDRESS] , а тому не повинні сплачувати весь обсяг заборгованості. Такі аргументи не спростовують факту реєстрації відповідачів за вищевказаною адресою та наявності в них відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язку оплачувати житлово-комунальні послуги нарівні з іншими зареєстрованими особами. Доказів того, що послуги відповідачам не надавались, що вони не користувалися наданими послугами і потреби в таких послугах не мали, належними та допустимими доказами не доведено та матеріалами справи не підтверджено. Доказів добровільної сплати нарахованої суми відповідачі до суду також не надали. Таким чином, враховуючи порушення відповідачами виконання зобов`язань по сплаті житлово-комунальних послуг, суд приходить до висновку про солідарне стягнення з них на користь позивача заборгованості за житлово-комунальні послуги, а саме з постачання теплової енергії, гарячої води та абонентської плати у розмірі 40 137,18 грн., інфляційну складову боргу в розмірі 10,99 грн., 3 % річних у розмірі 0,85 грн. На спростування вищенаведеного будь-яких доказів відповідачами суду не надано. За викладених обставин суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved