Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

Представник Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), у якому просив стягнути вартість спожитої електричної енергії у загальному розмірі 9 260,37 грн., а також судовий збір в розмірі 2 684,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що за адресою: [ADDRESS] , мешкає [PERSON] . Відповідач користується послугами з постачання електричної енергії, що надаються позивачем, однак не в повному обсязі виконує обов`язок щодо оплати таких послуг, у зв`язку із чим станом на 01.01.2023 року за [PERSON] обліковується загальна заборгованість у розмірі 9 260,37 грн. На підставі викладеного представник позивача звернувся до суду із відповідним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2023 року матеріали позову передані на розгляд судді Макаренко І.О. На підставі розпорядження № 01-08-672 від 20.03.2025 року щодо повторного автоматизованого розподілу справи № 761/3490/23 за підписом керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва Зборщік А.О., протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2025, матеріали позову передані на розгляд судді Мальцеву Д.О. 21.03.2025 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку, без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. У відповідності до ст. ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї. За вказаних обставин, а також враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами, як це передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України та Законом України «Про електроенергетику», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 (далі - ПРРЕЕ). Відповідно до п.1, Правила регулюють відносини між громадянами (далі - споживачі електричної енергії) та енергопостачальниками. Правила обов`язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Як вбачається із позовної заяви - [PERSON] , мешкає за адресою: [ADDRESS] та є споживачем послуг, які постачає позивач. Відповідач користується послугами з постачання електричної енергії, що надаються позивачем, однак не в повному обсязі виконує обов`язок щодо оплати таких послуг, у зв`язку із чим станом на 01.01.2023 року за [PERSON] обліковується загальна заборгованість у розмірі 9 260,37 грн., що складається з: боргу у розмірі 6323,08 грн.; 3% річних у розмірі 553,49 грн.; інфляційної складової боргу у розмірі 2 937,29 грн. Частиною четвертою статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Зміст положення частини четвертої статті 319 ЦК України про те, що власність зобов`язує, яке має більш загальний характер, фактично розкривається через закріплений у наступній частині цієї статті принцип, що забороняє власникові використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії», визначає відповідальність за порушення законодавства, що регулює функціонування ринку електричної енергії. Зокрема, до правопорушень в електроенергетиці відносять: крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку. Відповідно до п. 3.1.1. ПРРЕЕ, постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником «останньої надії». П. 1.1.2 ПРРЕЕ дано визначення споживача електричної енергії як фізичної особи, у тому числі фізичної особи-підприємця, або юридичної особи, що купує електричну енергію для власного споживання. Водночас зі змісту інших положень ПРРЕЕ, зокрема з того ж підпункту 1.1.2, вбачається, що даний термін необхідно застосовувати в значно ширшому значенні, оскільки він також розповсюджується і на осіб, які використовують електричну енергію без укладення договору на електропостачання. Відповідно до п. 3.1.9 ПРРЕЕ споживання електричної енергії без укладання договору не допускається. П. 5.5.5. ПРРЕЕ, передбачений обов`язок споживача користуватися електричною енергією виключно на підставі договору; сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; за умови неповної оплати за спожиту електроенергію припинити власне електроспоживання відповідно до умов договору; здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства і відповідно до п. 1 ст. 625 зазначеного Кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Суд зауважує, що в матеріалах справи відсутній Договір про надання послуг з постачання електричної енергії, який би був підписаний відповідачем. Також для правильного вирішення питання цивільно-правової відповідальності споживача послуг ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» необхідно встановити чи є відповідач власником або співвласником квартири, або за згодою власника вона є іншою особою, яка користується квартирою та отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з яким або від імені якого укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. В матеріалах справи не надано жодного доказу, що відповідач є власником/співвласником чи іншою особою, яка за згодою власника користується квартирою. Тому суд приходить до висновку, що ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», взагалі не визначило правового статусу квартири та її власників/користувачів, що унеможливлює вирішення судом питання про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію саме з [PERSON] , як власника вказаного майна. За таких обставин, суд вважає, що позивачем не доведено, що саме відповідач є боржником за спожиті послуги. З урахуванням наведеного, суд також не вбачає підстав для застосування до створених відносин санкцій цивільно-правового характеру, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, оскільки позивачем не доведено факту виникнення у відповідача зобов`язання щодо сплати боргу за фактично спожиті послуги з постачання електричної енергії, тому відмовляє у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд не вирішує питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed