Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

15 жовтня 2024 року представник позивача [PERSON] адвокат Варга М.І. звернулася до суду з позовом до дочірнього підприємства « [PERSON] » та Виконавчого комітету Ужгородської міської ради в якому просить: - визнати за позивачем [PERSON] право приватної власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 133,3 кв.м.. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 06 березня 2008 року між ним та ДП «Сі Пі Ем Білдінг Юкрейн» було укладено попередній договір купівлі продажу квартири №В4-3-7/092, предметом якого є придбання квартири [ADDRESS] . [PERSON] було здійснено оплату в розмірі 751928 грн. 64 коп., що на момент оплати становило 100% вартості квартири, як було зазначено у попередньому договорові, факт сплати підтверджується сертифікатом від 07 червня 2010 року, виданим ДП «Сі Пі Ем Білдінг Юкрейн». Представник позивач зазначає, що відповідач незважаючи на повне виконання позивачем умов попереднього договору, не виконав своїх обов`язків стосовно зазначеної квартири, крім того відповідач, як підприємство в даний час існує тільки в реєстрі, а ніякої діяльності не здійснює. Після звернення позивачем до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради з заявою про державну реєстрацію права власності на вищезазначену квартиру, отримав рішення про зупинення розгляду заяви №56390784 від 1 лютого 2021 року, у зв`язку тим що документи для реєстрації права власності були подані не в повному обсязі. В процесі здачі будинку в експлуатацію, йому була присвоєна адреса, Словянська набережна 11, а при реєстрації будинку, виявилося, що квартира [ADDRESS] , попри те що у попередньому договорі об`єктом купівлі є кв. [ADDRESS] , це сталося у зв`язку з об`єднанням квартир на нижчих поверхах де дві квартир під час будівництва, передані одному інвестору як одна квартира. Це в свою чергу підтверджується тим що всі квартири у даному будинку зареєстровані в державному реєстрі майнових прав, на них видані ордера і заселені власники. Так згідно витягу з державного реєстру квартира номер 5 належить [PERSON] , а квартира номер [NUMBER] належить [PERSON] , лише квартира номер [ADDRESS] ні за ким не зареєстрована, у витягу зазначено що за вказаним номером в реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості відсутні. Вищевикладені обставини стали причиною звернення представника позивача до суду. Відзиву на позовну заяву у встановлений строк не подано. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 жовтня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Ужгородського 20 лютого 2025 року справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання 01 травня 2025 року: -представник позивача не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача, проти ухувалення заочного рішення не заперечує; -представник відповідача не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив; -представник відповідача Виконавчого комітету Ужгородської міської ради не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав заяву в якій зазначив, що про причини неявки не повідомив. Враховуючи, що відповідачами у встановлений законом строк відзив на позов не подано, на підставі ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами та відповідно до ст. 223 ЦПК України у відсутності належно повідомлених відповідачів. Застосування технічних засобів фіксування під час розгляду цивільної справи не здійснювалось відповідно до ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників судового процесу. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи: 06 березня 2008 року між [PERSON] та ДП «Сі Пі Ем Білдінг Юкрейн» та Акціонерним комерційним промислово - інвестиційним банком (ЗАТ) в особі філії «Відділення Промінвестбанку в м. Ужгород» був укладений попередній договір купівлі - продажу квартири №В4-3-7/092. За умовами Договору сторони зобов`язались у строк не пізніше 10 днів з дня затвердження Акту з прийняття закінченого будівництвом будинку, укласти та належним чином оформити договір купівлі-продажу квартири у багатоквартирному будинку, що будується в мікрорайоні «Боздош» на Словянській набережній в м.Ужгород. Квартира має такі ідентифікаційні дані:будинок [ADDRESS] , кількість кімнат -4, запланована загальна площа - 133,3 м.кв. Продаж квартири вчинено за ціною 719761 грн. 35 коп., що еквівалентно 142527,00 дол.США. Для укладення основного договору Продавець зобов`язався підготувати документи необхідні для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу (п.1.3 Договору). Плановий термін введення будинку в експлуатацію та підписання основного договору купівлі-продажу відповідно до п.1.7 Договору - 4 квартал 2008 року. Крім того, в процесі здачі будинку в експлуатацію, йому була присвоєна адреса, Словянська набережна 11, а при реєстрації будинку , виявилося що квартира [ADDRESS] , попри те що у попередньому договорі обєктом купівлі є кв. [ADDRESS] , це сталося у звязку з обєднанням квартир на нижчих поверхах де дві квартир під час будівництва , передані одному інвестору як одна квартира. Це в свою чергу підтверджується тим що всі квартири у даному будинку зареєстровані в державному реєстрі майнових прав, на них видані ордера і заселені власники. Так згідно витягу з державного реєстру квартира номер 5 належить [PERSON] , а квартира номер [NUMBER] належить [PERSON] , лише квартира номер [ADDRESS] ні за ким не зареєстрована , у витягу зазначено що за вказаним номером в реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості відсутні Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставиться. З матеріалів справи встановлено, що покупцем [PERSON] на виконання своїх зобов`язань було здійснено оплату в розмірі 751928 грн. 64 коп., що становило 100% вартості квартири, як було зазначено у попередньому договорові, факт сплати підтверджується сертифікатом від 07 червня 2010 року, виданим ДП «Сі Пі [PERSON] ». Продавець ДП «Сі Пі Ем Білдінг Юкрейн», в свою чергу, зобов`язання за Договором не виконав, основний договір купівлі-продажу з [PERSON] не укладено. Частиною 3 статті 331 ЦК України визначено, \~що до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). \~У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об`єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об`єкта незавершеного будівництва. Право власності згідно ч.1 ст.328 ЦК України\~набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст.392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що відповідно до статті 328 цього Кодексу набуття права власності - закон пов`язує з виникненням в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт і чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 Цивільного кодексу України. У Постанові ВП ВС від 11.09.2019 у справі № 761/4771/15-ц зазначено : Відповідно до ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема сукупність речей, а також майнові права та обов`язки, при цьому майнові права визнаються речовими правами. Встановивши, що будинок закінчений будівництвом і введений в експлуатацію, а позивач виконав свої договірні зобов`язання, саме повністю оплатив вартість об`єкта будівництва, тобто вчинив дії спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги на об`єкт будівництва або набуття майнових прав на цей об`єкт, суди дійшли обґрунтованих висновків про наявність підстав для задоволення позову та визнання майнових прав за позивачем на об`єкт інвестування. Аналогічні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 03 квітня 2019 року у справі № 761/8259/15-ц (провадження № 14-602цс18) у справі № 761/9951/15-ц (провадження № 14-614цс18), від 15 травня 2019 року у справі № 761/10028/15-ц (провадження № 14-27цс19) Підстав для відступлення від таких висновків Велика Палата Верховного Суду не вбачає. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається представник позивача, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у матеріалах справи, суд дійшов висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Стягненню з відповідача підлягає сума судового збору сплачена за подання позовної заяви. На підставі наведеного та

Outcome: approved