Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

У січні 2025 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами № 10272-02/2024; № 79424968; № 2427636; № 32617-02/2024; № 2854802; № 8440663 в розмірі 110048,49 грн. В обґрунтування позову зазначила, що 16.02.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 10272-02/2024 (далі Кредитний договір), який було підписано електронним підписом відповідача, відтвореного шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого на номер мобільного телефону відповідача. 24.06.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 24062024, відповідно до умов якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передає (відступає), а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні права вимоги до боржників, які вказані у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 24062024 від 24.06.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] у розмірі 17749,10 грн, з яких 6173,60 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 11575,50 грн сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 24.06.2024 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 10272-02/2024. 07.03.2024 між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено договір позики № 79424968, який було підписано електронним підписом відповідача, відтвореного шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого на номер мобільного телефону відповідача. 14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає), а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні права вимоги до боржників, які вказані у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 27 від 19.07.2024 до зазначеного договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] у розмірі 14000,00 грн, з яких: 3500,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 10500,00 грн заборгованість за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 14.06.2021 позивачем не здійснювалося нарахування штрафних санкцій, сума боргу не змінилася. Також 02.04.2024 між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено договір позики № 2427636, який було підписано електронним підписом відповідача, відтвореного шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого на номер мобільного телефону відповідача. 14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає), а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні права вимоги до боржників, які вказані у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 28 від 25.07.2024 до зазначеного договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] у розмірі 13900,00 грн, з яких: 4000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 9900,00 грн заборгованість за відсотками,. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 14.06.2021 позивачем не здійснювалося нарахування штрафних санкцій, сума боргу не змінилася. 19.02.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 32617-02/2024, який було підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефона відповідача, про що свідчить п. 8 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. 20.08.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 20082024, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «АВАНС КРЕДИТ» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаним у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 20.08.2024 до Договору факторингу № 20082024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 35750,00 грн, з яких: 11000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24750,00 грн - сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 20.08.2024 позивачем не здійснювалося нарахування штрафних санкцій, сума боргу не змінилася. 20.03.2024 між ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2854802, який було підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефона відповідача, про що свідчить п. 8 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. 30.07.2024 між ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 30072024/1, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» права вимоги до боржників, вказаним у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 30.07.2024 до Договору факторингу № 30072024/1, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 17047,50 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11452,50 грн - сума заборгованості за відсотками; 595,00 грн- сума заборгованості за комісією. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 30.07.2024 позивачем не здійснювалося нарахування штрафних санкцій, сума боргу не змінилася. 06.02.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладеного кредитний договір № 8440663, за умовами якого останній було надано кредитні кошти в безготівковій формі шляхом їх перерахування на платіжну картку, реквізити якої надані позичальником. 30.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 30072024/2, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» передало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до боржників, указаних у реєстрі боржників. Згідно з реєстром боржників №1 від 30.07.2024 до зазначеного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до відповідача на суму 11601,89 грн, з яких 4772,56 грн- заборгованість за основною сумою боргу, 5704,33 грн- заборгованість за відсотками, 1125 грн- заборгованість за комісією. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 30.07.2024 позивачем не здійснювалося нарахування штрафних санкцій, сума боргу не змінилася. З огляду на те, що відповідач отримані кошти за договорами у строк обумовлений сторонами не повернула, що призвело до утворення заборгованості, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.01.2025 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 14.05.2025 було вирішено питання про заочний розгляд справи. Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ», Костюшок Павло Миколайович у позовній заяві просить суд розглянути справу за його відсутності у судовому засіданні, і у випадку неявки в судове засідання відповідача ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзиву не подала, будь-яких заяв від неї не надходило, тому вона вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, у зв`язку з чим суд, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за її відсутності на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд у зв`язку з вищевикладеним зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 10.02.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та відповідачем укладеного договір про надання фінансового кредиту № 10272-02/2024, за умовами якого останньому було надано кредитні кошти у розмірі 6400,00 грн строком на 100 днів у безготівковій формі шляхом їх перерахування на платіжну картку, реквізити якої надані позичальником. Позичальник зобов`язався повернути кошти до 19.05.2024. Також до матеріалів справи додано Додаток № 1 до кредитного Договору № 10272-02/2024 та Паспорт споживчого кредиту №10272-02/2024 (а.с.13-18). 24.06.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та позивачем укладено договір факторингу № 24062024, відповідно до якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передало позивачу права вимоги до боржників, указаних у реєстрі боржників (а.с. 19-21). Згідно з витягом реєстру боржників від 24.06.2024 до зазначеного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 10272-02/2024 на суму 17749,10 грн, з яких 6173,60 грн заборгованість за основною сумою боргу, 11575,50 грн заборгованість за відсотками (а.с.22). Згідно з розрахунком заборгованості за період з 24.06.2024 по 30.11.2024 позивачем не нараховувалися відсотки, відповідач заборгованість не сплачував, тому сума заборгованості не змінилася (а.с 25). 07.03.2024 між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем було укладено договір позики № 79424968, який було підписано електронним підписом відповідача, відтвореного шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого на номер мобільного телефону відповідача, за умовами якого позичальнику було надано кошти у сумі 3500,00 грн строком на 30 днів з процентною ставкою 2,5%. Також позивачем надано Додаток №1 до Договору позики № 79424968 (а.с. 27-30). 14.06.2021 року між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає), а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні права вимоги до боржників, які вказані у реєстрі боржників (а.с. 31-35). Відповідно до реєстру боржників № 27 від 14.06.2021 до зазначеного договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 14000,00 грн, з яких: 3500,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 10500,00 грн заборгованість за відсотками (а.с.36). Згідно з розрахунком заборгованості за період з 19.07.2024 по 30.11.2024 позивачем не нараховувалися відсотки, відповідач заборгованість не сплачував, тому сума заборгованості не змінилася (а.с 37). Також 02.03.2024 між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем було укладено договір позики № 2427636, який було підписано електронним підписом відповідача, відтвореного шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого на номер мобільного телефону відповідача, за умовами якого позичальнику було надано кошти у сумі 4000,00 грн строком на 30 днів з процентною ставкою 2,5%. Також позивачем надано Додаток №1 до Договору позики № 2427636 (а.с. 38-41). 14.06.2021 року між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає), а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні права вимоги до боржників, які вказані у реєстрі боржників (а.с. 42-46). Відповідно до реєстру боржників № 28 від 14.06.2021 до зазначеного договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 13900,00 грн, з яких: 4000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 9900,00 грн заборгованість за відсотками (а.с.47). Згідно з розрахунком заборгованості за період з 25.07.2024 по 30.11.2024 позивачем не нараховувалися відсотки, відповідач заборгованість не сплачував, тому сума заборгованості не змінилася (а.с 48). 19.02.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» і відповідачем було укладено договір про надання фінансового кредиту № 32617-02/2024, згідно з умовами якого позикодавець надав відповідачеві кредит у розмірі 11000,00 грн строком на 120 днів до 17.06.2024, а відповідач зобов`язалася повернути кошти та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування. Також позивачем надано Додаток №1 до кредитного Договору № 32617-02/2024, Паспорт споживчого кредиту № 32617-02/2024 (а.с. 54-59). 20.08.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 20082024, згідно з умовами якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 32617-02/2024 від 19.02.2024 (а.с. 60-63). Згідно з витягом реєстру боржників від 20.08.2024 до зазначеного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 32617-02/2024 на суму 35750,00 грн, з яких 11000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 24750,00 грн заборгованість за відсотками (а.с. 64). Згідно з розрахунком заборгованості за період з 20.08.2024 по 30.11.2024 позивачем не нараховувалися відсотки, відповідач заборгованість не сплачував, тому сума заборгованості не змінилася (а.с. 65). 20.03.2024 між ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» та відповідачем укладеного договір про надання фінансового кредиту № 2854802, за умовами якого останньому було надано кредитні кошти у розмірі 5000,00 грн строком на 105 днів у безготівковій формі шляхом їх перерахування на платіжну картку, реквізити якої надані позичальником. Позичальник зобов`язався повернути кошти до 03.07.2024 (а.с.68-78). 30.07.2024 між ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» та позивачем укладено договір факторингу № 30072024/1, відповідно до якого ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» передало позивачу права вимоги до боржників, указаних у реєстрі боржників (а.с. 79-82). Згідно з витягом реєстру боржників від 30.07.2024 до зазначеного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 2854802 на суму 17047,50 грн, з яких 5000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 11452,50 грн заборгованість за відсотками, 595,00 грн заборгованість за комісією (а.с.83). Згідно з розрахунком заборгованості за період з 30.07.2024 по 30.11.2024 позивачем не нараховувалися відсотки, відповідач заборгованість не сплачував, тому сума заборгованості не змінилася (а.с 84). 06.02.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем укладеного договір про споживчий кредит № 8440663, за умовами якого останньому було надано кредитні кошти у розмірі 5000 грн строком на 300 днів у безготівковій формі шляхом їх перерахування на платіжну картку, реквізити якої надані позичальником. Позичальник зобов`язався повернути кошти до 02.12.2024. Також у матеріалах справи наявний графік платежів за договором про споживчий кредит № 8440663 від, паспорт споживчого кредиту № 8440663 та заява на отримання кредиту № 8440663 (а.с. 90-98). 30.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та позивачем укладено договір факторингу № 30072024/2, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» передало позивачу права вимоги до боржників, указаних у реєстрі боржників (а.с. 99-101). Згідно з витягом реєстру боржників № 1 від 30.07.2024 до зазначеного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 8440663 на суму 11601,89 грн, з яких 4772,56 грн заборгованість за основною сумою боргу, 5704,33 грн заборгованість за відсотками,1125,00 грн заборгованість за комісією (а.с.102). Згідно з розрахунком заборгованості за період з 30.07.2024 по 30.11.2024 позивачем не нараховувалися відсотки, відповідач заборгованість не сплачував, тому сума заборгованості не змінилася (а.с 103). Відповідач [PERSON] не виконала свого зобов`язання, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, та не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За правилом частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Форма правочину щодо заміни кредитора у зобов`язанні визначено у ст. 513 ЦК України, згідно вимог якої правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно із ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, Велика Палата Верховного Суду по справі № 465/646/11 (Постанова від 31.10.2018 року) зазначила, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Враховуючи надані суду докази, суд встановив, що до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за вказаними кредитними договорами. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Особливості укладання договорів в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі Закон). Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону). Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини 8 статті 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Установлено, що договори кредиту та договір позики між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідач через особистий кабінет на веб-сайті позикодавців подав заявки на отримання коштів за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови їх отримання, після чого позикодавці надіслали відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який заявник використав для підтвердження підписання договорів. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Положенням ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу. Відповідно до частин 2 та 3 ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Статтею 1051 ЦК України передбачено, що позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідач, всупереч ст. 81 ЦПК України, не надала суду жодного доказу на підтвердження того, що вказані договори він не укладав або доказів погашення ним зазначеної заборгованості. Згідно із статтею 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання його сторонами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Положеннями ст.614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 1 ст.1054 Цивільного кодексуУкраїни за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Поняття договору факторингу закріплено у ст. 1077 ЦК України. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно із вимогами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Як вбачається зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. За змістом ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи надані по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, оскільки [PERSON] до цього часу отримані грошові кошти за вказаними договорами повернуті не були, суд вважає можливим захистити право позивача шляхом стягнення з відповідача на його користь заборгованості за вказаними договорами у загальному розмірі 110048,49 грн. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 3028,00 грн (а.с. 2). На підставі викладеного та

Outcome: approved