Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

Представник ТОВ «Консалт Солюшенс» звернувся до Люботинського міського суду Харківської області, з огляду на наступне. 10.09.2008 між ВАТ «СЕБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1817 за змістом якого банк надав, а відповідач отримав грошові кошти у розмірі 500 000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 10.09.2018 з метою придбання нерухомого майна. За для забезпечення кредитного договору10.09.2008 між банком та [PERSON] було укладено договір поруки зі змісту якого позичальник та поручитель відповідають перед ВАТ «СЕБ Банк» за виконання зобов`язань як солідарні боржники. Також 10.09.2008 між [PERSON] та банком було укладено договір іпотеки, відповідно до якого відповідач передав банку в іпотеку належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] . 14.06.2012 рішенням Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 201431/11 частково задоволено позов ПАТ «СЕБ Банк» та стягнуто з [PERSON] , [PERSON] солідарно заборгованість за кредитним договором № 1817 від 10.09.2008 у розмірі 4 510 900,19 грн. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12.03.2012 рішення суду першої інстанції залишено без змін. В межах примусового виконання рішення суду між стягувачем ПАТ «Фідобанк», який є правонаступником ПАТ «СЕБ Банк», та боржниками було укладено мирову угоду, яка затверджена ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва за поданням відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві. 13.03.2015 на виконання мирової угоди (п.1) , квартира яка була предметом іпотеки перейшла у власність ПАТ «Фідобанк». Разом з тим, інший пункт мирової угоди виконано не було, а саме заборгованість у розмірі 1 932 272,19 грн. не була погашена протягом 12 місяців з моменту виконання п. 1. 19.01.2021 було проведено електронний аукціон № UA-EA-2020-12-23-000001-b за лотом № GL1N019277 за кредитним портфелем, що складається з прав вимоги та інших майнових прав за 7 кредитними договорами, в тому числі і щодо прав вимоги до відповідачів за кредитним договором № 1817 від 10.09.2008. Переможцем аукціону став позивач. ТОФ «Консалт Солюшенс» є фінансовою установою і є правонаступником ПАТ «Фідобанк». 16.09.2022 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва замінено сторону виконавчого провадження з примусового виконання виконавчих листів № 2-1431/11. В період набранням рішенням суду законної сили з 12.03.2012 по цей час відповідачі безпідставно користуються коштами у розмірі 4 512 600,19 грн.(після набуття ПАТ 2Фідобанк» права власності на предмет іпотеки - у розмірі 1 932 272,19), а тому позивач має право на отримати інфляційні втрати та 3% річних відповідно до положень ст. 625 ЦК України. Зважаючи на викладене, представник позивача просить суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість у розмірі 596 582,52 грн., яка складається з 422 519,21 грн. - інфляційне збільшення, 174 063,31 - 3% річних за користування грошовими коштами за період з 23.02.2019 по 23.02.2022. 27.03.2024 Люботинський міський суд Харківської області на виконання положень ст. 31 ЦПК України передав цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення інфляційних витрат, 3% річних за користування грошовими коштами передав на розгляд за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. Провадження у справі було відкрито 26.04.2024, відповідно до положень ст.ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник Стародуб Г.А. подав відзив на позов, де зазначив наступне. Так, у ПАТ «Фідобанк» була можливість на виконання п. 2 мирової угоди стягнути з відповідачів заборгованість до 13.03.2016, однак вищенаведене не було зроблено. В межах справи № 2-1431/11 позивач звертався до суду для поновлення строків для пред`явлення права вимоги. Судом першої і апеляційної інстанції в задоволенні такої вимоги було відмовлено. При цьому, апеляційним судом зазначено, що придбаваючи у 2021 році права вимоги за кредитним договором заявник мав об`єктивну можливість оцінити фактичний стан виконання судового рішення № 2-1431/11, отже свідомо прийняв на себе ризики, пов`язані з виконанням цього рішення. Крім того, [PERSON] мав погасити заборгованість передбачену п. 2 мирової угоди протягом 12 місяців після виконання п. 1 такої угоди, тобто з 13.03.2015 до 13.03.2016. Таким чином, строк позовної давності для пред`явлення позову закінчився 14.03.2019. Просить відмовити у задоволенні позову. У відповіді на відзив представник позивача вказав наступне. До мирової угоди застосовуються загальні правила ЦК України і за її невиконання передбачено сплату штрафних санкцій. Пропущення строку пред`явлення мирової угоди до виконання не може бути підставою для відмови у задоволенні вимоги про стягнення грошових коштів відповідно до ст. 625 ЦК України. За таких обставин, оскільки внаслідок невиконання грошового зобов`язання у кредитора виникло право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України за весь час прострочення, і таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат та 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Як що порушення є триваючим право кредитора на позов коштів в порядку ст. 625 ЦК України виникає з моменту порушення до його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували до подачі позову. Отже вимоги заявлені за період з 23.02.2019 по 23.02.2022, з урахуванням п. 19 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України. В запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача наголосив, що до позивача як до нового кредитора не перейшло право вимоги суми боргу за вировою угодою у зв`язку із закінченням встановленого законом строку пред`явлення її до виконання та за відсутністю підстав для його поновлення, не перейшло і право на стягнення штрафних санкцій на підставі ст. 625 ЦК України. Згідно з постановою Київського апеляційного суду від 28.02.2024 по справі № 2-1431/11 позовна давність по пред`явленню права вимоги на стягнення заборгованості в розмірі 1 932 727,19 грн. закінчилась 14.03.2019. Водночас позивач набув право вимоги 03.102.2021 за договором про відступлення права вимоги, проте продаж неіснуючого права вимоги не породжує правових наслідків. Відсутність основного боргу позбавляє позивача можливості стягувати інфляційні та 3% річних. Відповідач [PERSON] правом на подачу заяв по суті справи не скористався. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представники відповідача [PERSON] заперечували щодо задоволення позову у зв`язку з його безпідставністю. [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши наявні докази та надавши їм відповідну правову оцінку, суд приходить до наступних висновків. Встановлено, і не заперечується учасниками процесу, що 14.06.2012 рішенням Шевченківського районного суду м. Києва частково задоволено позов ПАТ «СЕБ Банк» до [PERSON] , [PERSON] про розірвання договору та стягнення заборгованості. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «СЕБ Банк» заборгованість у розмірі 4 510 900,19 грн., вирішено питання про розподіл судових витрат. 12.03.2012 Апеляційним судом міста Києва апеляційну скаргу представника [PERSON] відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін. 06.06.2014 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва задоволено подання Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві із заявою представника стягувача ПУАТ «Фідобанк», який є правонаступником ПАТ «СЕБ Банк», та боржника [PERSON] про затвердження мирової угоди в процесі виконання рішення. Так, сторони у справі ПАТ «Фідобанк» (ПУАТ «Фідобанк») та [PERSON] домовились про укладання мирової угоди на стадії виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14.06.2012 року на наступних умовах: 1.Часткове погашення [PERSON] боргу у сумі 2 578 628,00, що є еквівалентом 260 000 доларів США по курсу НБУ станом на 20.03.2014 року (9,9178 грн. за 1 дол. США) за кредитним договором № 1817від 10.09.2008 р., стягнення за яким знаходиться на стадії виконавчого провадження шляхом передачі права власності на квартиру номер [ADDRESS] Стягувачу в строк по 30.10.2014. 2.Погашення залишку заборгованості у розмірі 1 932 272,19 грн. протягом 12 місяців з моменту виконання п. 1 цієї вирової угоди. 3.Після виконання п. 1 даного рішення у відповідності зі ст. 17 Закону України «Про іпотеку» визнати припиненим Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кузьменко С.І. під реєстровим номером 1160. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 13.03.2015 на виконання п. 1 мирової угоди, іпотечне майно, а саме квартира номер [ADDRESS] , перейшло у власність ПАТ «Фідобанк». Під час розгляду справи не було становлено обставин, які б свідчили про те, що погашення залишку заборгованості у сумі 1 932 272,19 грн. відбулось протягом 12 місяців з моменту виконання п. 1 мирової угоди. 19.01.2021 було проведено електронний аукціон № UA-EA-2020-12-23-000001-b за лотом GL1N019277 за кредитним портфелем, що складається з прав вимоги та інших майнових прав за 7 кредитними договорам, що забезпечені транспортними засобами, 220 кредитних договорів, що забезпечені заставою та 267 без заставних кредитних договорі. Переможцем аукціону визнано позивача, що підтверджується відповідним протоколом електронного аукціону, копія якого наявна в матеріалах справи, та 03.02.2021 між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Консалт Солюшенс» укладено договір № GL1N019277_205/1 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толочко Я.М. та зареєстрований в реєстрі за № 28. За змістом п. 1 договору банк відступає новому кредитору (позивачу) належні Банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників, та/або заставодавців, та/або поручителів, зазначених у Додатку 1 до цього Договору (боржників), включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перешли обов`язки боржників за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту), та/або договорами поруки та/або договорами застави, з урахуванням всіх змін, доповнень та додатків до них, згідно реєстру додатку № 1 до цього договору. За змістом п. 2 Договору за цим Договором Новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь - якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у Додатку № 1 до цього Договору, право вимагати сплати неустойок, пеней, штрафів, передбачених Основними договорами, право передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань, права, що випливають із судових справ, виконавчих проваджень, право отримання коштів від реалізації заставного майна за Основними договорами. Розмір Прав вимоги, які переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення прав вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане банку відповідно до умов Основних договорів. Як вбачається з п. 479 Додатку 1 до Договору № GL1N019277_205/1 про відступлення права вимоги від 03.02.2021 до позивача, серед іншого, перейшло право вимоги до [PERSON] та [PERSON] за кредитним договором № 1817 від 10.09.2008 та договором поруки № 1817 від 10.09.2008. 16.09.2022 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва задоволено заяву ТОВ «Консалт Солюшенс» про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі за позовом ПАТ «СЕБ Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Так, представник позивача зазначає, що в період з 12.03.2012 (день набрання рішенням законної сили) по день звернення до суду відповідачі безпідставно користувались грошовими коштами в розмір 4 512 600,19 грн., а після набуття ПАТ «Фідобанк» права власності на предмет іпотеки у розмірі 1 932 272,19 грн., а тому Товариство має право отримати інфляційні та 3% річних за період часу з 23.02.2019 по 23.02.2022 у розмірі відповідно 422 519,21 грн. та 174 9063,31 грн. З іншого боку представники [PERSON] вказують на те, що строк позовної давності для пред`явлення до виконання мирової угоди минув, що встановлено судовим рішенням, яке набрало чинності, а тому вимоги Товариства є безпідставними. За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, відповідно до положень ст. 514 ЦК України. Зобов`язання, за ч. 1 ст. 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В свою чергу положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи 09.08.2023 Шевченківським районним судом м. Києва постановлено ухвалу, якою відмовлено ТОВ «Консалт Солюшенс» у задоволенні заяви про поновлення строку пред`явлення до виконання ухвали про затвердження мирової угоди.28.02.2024 Київським апеляційним судом рішення суду першої інстанції залишено без змін, а апеляційну скаргу ТОВ «Консалт Солюшенс» без задоволення. При цьому суд апеляційної інстанції зазначено що заявник, придбаваючи у 2021 році права вимоги за кредитним договором мав об`єктивну можливість оцінити фактичний стан виконання судового рішення № 2-1431/11, отже свідомо прийняв на себе ризики, пов`язані з виконанням цього рішення, а суду не надано жодного належного і допустимого доказу на підтвердження поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Разом з тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 червня 2019 року № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18) зазначено, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання; наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу». Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), а оскільки Відповідачі не здійснили остаточного погашення заборгованості, то і зобов`язання з повернення боржниками грошових коштів не припинилось Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16-ц погодилась з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову Крім того, відповідно до пункту 18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Разом з тим пунктом 19 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК, продовжуються на строк його дії. Таким чином строк загальної позовної давності, встановлений статтею 257 ЦК України було продовжено на строк дії воєнного стану. Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої Документ сформований в системі «Електронний суд» 27.06.2024 6 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Цей правовий режим зберігається і на день розгляду справи. Таким чином, зважаючи на обрахування 3% річних та інфляційних у зв`язку із невиконанням зобов`язань щодо погашення заборгованості визначеною мировою угодою за період з 23.02.2019 по 23.02.2022, доводи сторони відповідача щодо спливу строку позовної давності не можуть бути покладені в основу рішення. З іншого боку, заслуговує на увагу п. 4.4. мирової угоди, відповідно до якого Стягувач підтверджує, що з моменту набрання чинності цієї Мирової угоди він відмовляється від примусового виконання вказаного Рішення суду, після чого, виконавче провадження №42454660, відкрите старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції м. Києва Бялим М.Г. у справі щодо виконання судового рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14.06.2012 р. у справі №2-1431/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» (ПУАТ «Фідобанк») до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №1817 від 10.09.2008 року підлягає закінченню. Пунктом 5 мирової угоди, затвердженої судом, Боржник та Стягувач заявляють, що ані в процесі укладення цієї мирової угоди, а ні в процесі виконання її умов не були й не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб. Слід що ні в рамках судової справи, ні в поданні Відділу примусового виконання рішення Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві за заявою державного виконавця М.Г. Бялого про затвердження мирової угоди поданої представниками боржника [PERSON] та стягувача ПУАТ «Фідобанк», не міститься відомостей про [PERSON] . Як мирова угода стягувача і боржника у справі №2 1431/11 так і рішення суду про її затвердження не містить будь-яких висновків про права, інтереси чи обов`язки [PERSON] , як поручителя, а тому зважаючи на те, що вимоги позову ТОВ «Консалт Солюшенс» грунтуються на невиконанні пункту мирової угоди, заслуговують на уваги доводи сторони відповідача, що вимоги до [PERSON] є безпідставними і порушують п. 5 мирової угоди. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню частково та вважає за можливе стягнути санкції передбачені ч. 2 ст. 625 ЦПК України з [PERSON] . Так, суд вважає за можливе покласти в основу рішення розрахунок представника позивача, який було перевірено під час розгляду справи. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial