Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

23 квітня 2025 року до Березівського районного суду Одеської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, а саме: [PERSON] , [INFO] , у якій позивач просить суд: -стягувати з [PERSON] на її користь, аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі, а саме: у розмірі 3 196,00 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення ним повноліття, а саме до [INFO] , починаючи з дня пред`явлення позову. -Вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на протязі декількох років позивач проживала з відповідачем цивільним шлюбом без реєстрації у встановленому законом порядку. За час сумісного проживання у сторін народився син, [PERSON] , [INFO] , який постійно проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач зазначає, що після припинення фактичних відносин між нею та відповідачем, останній відмовляється надавати будь-яку матеріальну допомогу на утримання свого неповнолітнього сина, чим порушує сімейне законодавство та право свого неповнолітнього сина, що стало причиною для звернення до суду з позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 квітня 2025 року справу передано судді Рябчун А.В. Ухвалою суду від 30 квітня 2025 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи вирішив проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання 14 травня 2025 року не прибула. 13 травня 2025 року на адресу суду надійшла заява щодо розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 14 травня 2025 року позовні вимоги визнав частково та погодився на сплату аліментів у розмірі 2 000 гривень. Повідомив, що доглядає за своєю матір`ю, яка хворіє, тому працювати не має змоги, оскільки потрібно її доглядати. Крім того в судовому засіданні надав для ознайомлення квитанції, які підтверджують сплату ним коштів у розмірі 1 000,00 грн на рахунок позивачки на утримання сина. Вказав, що останній платіж був у січні 2025 року, надалі не мав змоги сплачувати кошти. Дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із частиною 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Згідно зі статтею 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Згідно із частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Це відповідна (фіксована) сума коштів на утримання дитини, яка не є одноразовим платежем, а твердою грошовою сумою визначеною судом на утримання дитини до її повноліття. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Стаття 183 СК України визначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено у 2025 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років 2 563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років 3 196 гривень. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Судом встановлено, що сторони перебували у цивільному шлюбі, від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12 лютого 2016 року. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12 лютого 2016 року вбачається, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . На момент розгляду справи в суду відсутні заперечення відповідача, що дитина проживає разом з позивачем. Також відповідачем не надано належних і допустимих доказів добровільної та регулярної сплати аліментів на сина. Згідно статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище позивача та те, що дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на утриманні матері. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоров`я дитини, відповідача, який не працевлаштований, здійснює постійний догляд за хворою матір`ю, немає постійного доходу, проте спроможний виконувати свої батьківські обов`язки, зокрема надавати матеріальну допомогу дитині. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримання неповнолітнього сина судом не встановлено. Будь-яких доказів на спростування вимог позивача, зокрема неможливості надання матеріальної допомоги за станом здоров`я чи з інших поважних причин відповідач суду не надав. Враховуючи, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Нормами частини 1 статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини 18 квітня 2025 року через пошту, тому із зазначеного дня підлягають відрахуванню аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх дитини. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно до вимог статті 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 1 211, 20 грн., від сплати якого позивач при подачі позову була звільнена, підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial