Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

Представник заявника [PERSON] , адвокат Платошин О. М. звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просив встановити факт спільного проживання [PERSON] , [INFO] з чоловіком [PERSON] [INFO] , до дня його смерті [INFO] ; встановити факт того, що [PERSON] , знаходилась на утриманні чоловіком [PERSON] по день його смерті. В обґрунтування заяви вказує, що 27 квітня 1968 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , та з даного моменту вони почали проживати однією сім`ю. У зв`язку з різким погіршенням стану здоров`я у [PERSON] почалась втрата зору на одне око. [PERSON] отримував пенсію в розмірі 21045,33 гривень, яку разом з дружиною [PERSON] витрачали разом для сплати комунальних платежів за квартиру, придбання харчів та ліків, та інше. Зазначена допомога, була для [PERSON] постійним і основним джерелом до існування. [PERSON] отримувала пенсію у розмірі 4603,39 гривень, якої фактично не вистачало на сплату комунальних платежів, харчі та ліки. [INFO] [PERSON] помер. При житті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а фактично проживав разом з [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті [PERSON] звернулася до ГУ ПФУ України в Дніпропетровській області із заявою про перехід на інший вид пенсії втраті годувальника, однак пенсійним органом прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії №912420186990 від 07 серпня 2024 року, з посиланням на те, що згідно п. 2.11 Постанови № 22-1 від 25.11.2005 Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), що були внесені до документів, визначених Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджує такий факт. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, прийнято рішення відмовити гр.. [PERSON] у проведенні перерахунку пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника у зв`язку з відсутністю документа про перебування члена сім`ї на утриманні померлого годувальника. При цьому представник заявника у поданій до суду заяві вказує, що згідно акту ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» від 20.06.2024 року, [PERSON] з дружиною [PERSON] проживали за адресою: [ADDRESS] та вели сумісне господарство по день його смерті. З огляду на вказані обставини представник заявника просить задовольнити заяву у обраний ним спосіб. Ухвалою від 27.01.2025 подану до суду заяву залишено без руху. Вимоги ухвали від 27.01.2025 представником заявника виконано шляхом подання до суду заяви у новій редакції. Ухвалою від 10.02.2025 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні. Головним управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надано до суду відзив в якому вказано, що із заяви [PERSON] вбачається, що встановлення факту необхідне їй для подальшого звернення до територіального органу Пенсійного фонду України для оформлення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Отже, встановлення даного факту пов`язане з вирішенням спору про право, а, саме, права на пенсію. Враховуючи наведене, представник заінтересованої особи вважає, що [PERSON] про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні повинна бути залишена без розгляду. Розгляд справи просив здійснювати без участі представника ГУ ПФУ в Тернопільській області (а. с. 93 - 96). Представник ГУ ПФУ в Дніпропетровській області у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву не подав. Ухвалою від 08.04.2025 витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, код ЄДРПОУ 21910427, ел. пошта:04001@dp.pfu.gov.ua) відомості про розмір пенсійних виплат, які отримував [PERSON] , [INFO] , паспорт громадянина України [NUMBER] за ввесь період перебування на обліку в органах пенсійного фонду по день його смерті [INFO] . Ухвала від 08.04.2025 виконана, суду надані відповідні відомості за період з січня 2001 року по червень 2024 року. У судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник адвокат Платошин О. М. підтримали заявлені вимоги, посилаючись на доводи поданої до суду заяви. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона проживає поруч з подружжям [PERSON] , вини познайомились у 1970-х роках та проживали разом, чоловік працював шахтарем та мав велику заробітну, утримував свою жінку [PERSON] . У судовому засіданні свідок [PERSON] суду повідомила, що вона є сусідкою [PERSON] , яка проживала разом із своїм чоловіком [PERSON] приблизно з 1977 року, у них були добрі сімейні стосунки, вели спільне господарство. У чоловіка буда велика пенсія, за рахунок якої він утримував заявницю. [PERSON] згодом почала хворіти та її пенсії їй на проживання не вистачало. У наступне судове засідання не з`явились всі учасники справи. За обставин неявки у судове засідання учасників справи, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за їх відсутністю, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні». Відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України подальший розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, заслухавши пояснення заявника та її представника, враховуючи покази свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення заяви, з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] є громадянкою України, народилася [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорта громадянина України Серії [NUMBER] . Заявник отримує пенсію за віком у розмірі 4603,39 грн., що підтверджується довідкою про доходи від 08.04.2025. Відповідно до копії Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 27.04.1968 року між [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб за актовим записом № 547. Заявник зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Після смерті чоловіка заявниця звернулась до органів пенсійного фонду з заявою про перехід на інший вид пенсії (по втраті годувальника). Рішенням ГУ ПФУ в Тернопільській області № 912420186990 від 07.08.2024 відмовлено [PERSON] у проведенні перерахунку пенсії щодо переходу з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника відповідно до заяви № 5260 від 01.08.2024 в зв`язку з відсутністю документа про перебування члена сім`ї на утриманні померлого годувальника. Заявник вказує, що у зв`язку зі смертю її чоловіка вона має право на отримання пенсії у разі втрати годувальника, однак для отримання пенсії їй потрібно підтвердити факт постійного проживання разом з чоловіком та перебування на його утриманні. Згідно п.п.1, 6, ч.1ст.\~315\~ЦПК Українисуд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народженням цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 20 червня 2019 року в справі № 632/580/17 виснував, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. Тобто якщо виникнення цивільного права залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. У постанові від 18 січня 2024 року в справі №560/17953/21 (провадження\~№ 11-150апп23) Велика Палата Верховного Суду наголосила, що до юрисдикції цивільних судів справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам право подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Аналогічні висновки зробив Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постановах від 05 червня 2024 року всправі № 557/1535/23(провадження № 61-1723св24), від 24 квітня 2024 року в справі № 694/2318/23 (провадження № 61-2911св24), від 08 травня 2024 року в справі № 214/4921/23 (провадження № 61-15863св23) та інших. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. У статті 36\~Закону України\~від 09\~липня 2003\~року №1058-IV\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування»(далі - Закон №1058-IV) визначено умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. За вимогами цієї статті пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій\~статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України\~«Про правовий\~статус осіб,\~зниклих безвісти\~за особливих\~обставин»надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, визначено, які документи надаються до заяви про призначення пенсії в зв`язку з втратою годувальника такі документи. До заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу. Також надається, зокрема, документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. Тобто у будь-якому випадку переживший з подружжя, який виявив бажання отримувати пенсію у зв`язку з втратою годувальника зобов`язаний подати документи на підтвердження перебування його на утриманні померлого годувальника. У пункті 2.11 зазначеного Порядку закріплено, що у разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. Чинне законодавство не містить обов`язкового позасудового порядку підтвердження вказаного юридичного факту. У справі, що переглядається, заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання та її перебування на утриманні чоловіка до смерті останнього, оскільки ГУ ПФУ відмовило їй у призначенні пенсії в разі втрати годувальника з підстав відсутності повного пакету документів, що підтверджують факт спільного проживання чи перебування на утриманні. Таким чином, суд враховує, що необхідність встановлення факту спільного проживання та перебування на утриманні чоловіка до смерті останнього необхідно заявниці для призначенні пенсії в разі втрати годувальника, і саме у зв`язку з тим, що заявниця не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує такий факт, вона звернулася до суду в порядку окремого провадження разом із заявою про встановлення факту і подала докази на підтвердження того. В зв`язку з чим, суд відхиляє посилання заінтересованої особи на те, що існує спір про право, а саме право на перерахунку пенсії відповідно до ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме про перехід на пенсію по втраті годувальника. Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 11.09.2024 року у справі №336/1098/24. Факт того, що [PERSON] постійно проживав разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на момент його смерті, а саме [INFO] , підтверджується зібраними та дослідженими в справі доказами, зокрема актом від 20.06.2024 року. Вказаний акт суд вважає належним доказом у справі, долучений заявником до заяви в підтвердження заявлених вимог. Підстав сумніватися в достовірності цих даних, судом не вбачається. Дані обставини підтверджені показами свідків, допитаних у сідовому засіданні. Відповідно до відомостей про розмір пенсії заявника [PERSON] , наданих суду її представником, розмір її пенсії в тому числі станом на час смерті [PERSON] (червень 2024 року) становить 4603,39 грн.. Після смерті [PERSON] розмір пенсії заявника не змінився. Розмір [PERSON] був більшим, в тому числі на час його смерті становив 21045,33 грн. Таким чином судом встановлено, що розмір пенсії [PERSON] є значно меншим, ніж розмір пенсії, яку отримував її померлий чоловік. Згідно з п. 8 постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни №5 від 31.03.1996 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійнимі основнимджерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 520/6518/17 від 22.05.2019 зазначено, що повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Згідно з постановою Верховного Суду у справі № 592/17552/18 від 13.01.2021 у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Факт постійного перебування [PERSON] на утриманні її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] знайшов свої підтвердження під час розгляду даної справи, зокрема це підтверджується пояснення свідків, а також письмовими доказами, які підтверджують, що розмір пенсійної виплати померлого сутєво перевищував розмір пенсії заявника. Крім того заявником до заяви долучено медичні документи, що підтверджують факт понесення нею додаткових витрат на лікування у зв`язку з погіршенням стану її здоров`я та встановленими медичними діагнозами. Судом встановлено, що матеріальна (грошова) допомога, яку надавав чоловік заявника, заявнику, була постійним і основним джерелом засобів для її існування, тобто вона була не одноразовою, а надавалась систематично. При цьому, в даному випадку, отримання дружиною померлого пенсії не є підставою для відмови у встановленні факту перебування її на утриманні чоловіка. Хоча заявник і отримувала пенсію, але її розмір був менший від розміру пенсії [PERSON] , а тому вочевидь допомога чоловіка була постійним і основним джерелом її засобів до існування. Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. З огляду на зазначене, оскільки допомога, яка надавалась [PERSON] була для заявниці хоч і не єдиним, проте постійним і основним джерелом засобів до існування, суд дійшов висновку про можливість задоволення заяви. Така ж позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13 січня 2021 року №592/17552/18, від 22 жовтня 2020 року у справі №210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі №520/6518/17. За таких обставин, оскільки встановлення фактів, які просить встановити заявник, необхідно їй для подальшого належного оформлення права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, не пов`язаність встановлення цих юридичних фактфв із подальшим вирішенням спору про право, враховуючи відсутність у заявника можливості встановити даний юридичний факт або усунути недоліки, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог заяви окремого провадження, а отже і про можливість її задоволення у обраний нею спосіб. Судові витрати у справах окремого відповідно до частини 7 статті 294 ЦПК України не відшкодовуються.

Outcome: approved