Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

03 квітня 2025 року позивачка в особі представника, адвоката Рябчука С. В., звернулась до суду з цим позовом, переданим головуючому судді 07 квітня 2025 року. В обґрунтування\~позову зазначає,\~що [PERSON] \~прийнята на\~роботу доПридніпровської геофізичної розвідувальної експедиції (надалі Придніпровська ГРЕ, Експедиція) Державного геофізичного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА» (надалі відповідач, ДГП «УКРГЕОФІЗИКА»). Наказом № 38 від 29 серпня 2024 року позивачку звільнено з роботи в Придніпровській ГРЕ ДГП «УКРГЕОФІЗИКА», на підставі ч. 1 ст. 36 КЗоПУ, за угодою сторін. На момент звільнення позивачки Придніпровська ГРЕ ДГП «УКРГЕОФІЗИКА» мала заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] , яка станом на 01 квітня 2025 року складає 24 456,99 грн. На чисельні звернення позивачки з приводу виплати заборгованості по заробітної платі ГРЕ ДГП «УКРГЕОФІЗИКА» посилається на відсутність належного фінансування з боку ДГП «УКРГЕОФІЗИКА». У зв`язку із наявністю заборгованості по заробітній платі, яка утворилася при звільнені, позивачка вимушена звернутися до суду з позовом про її стягнення у примусовому порядку. З посиланням на положення ст. 43 Конституції України, ст. 1, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 116 КЗпП України представник позивачки вказує, що ДГП «УКРГЕОФІЗИКА» має обов`язок здійснити повний розрахунок по забортної платі із своєю працівницею позивачкою на момент її звільнення. Посилаючись на ст. 95 ЦК України, пункт 1.1 Положення про Придніпровську геофізичну розвідувальну експедицію Державного геофізичного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА», затвердженого наказом генеральним директором Державного геофізичного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА» № 116 від 03 жовтня 2018 року, зазначає, що Придніпровська ГРЕ ДГП «УКРГЕОФІЗИКА» створена на підставі наказу Міністерства геології Української РСР № 282 від 12 жовтня 1979 року і є відокремленим структурним підрозділом ДГП «УКРГЕОФІЗИКА» без статусу юридичної особи. Аналогічний правовий статус Експедиції убачається з повідомлення Державної служби геології та надр України від 29 листопада 2021 року за № 21281/01/04-21 та з повідомлення Міністерства економіки України від 04 грудня 2021 року за № 3211-07/57193-09. Згідно з пунктом 1.6 Положення про Придніпровську геофізичну розвідувальну експедицію державного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА», Придніпровська ГРЕ ДП «УКРГЕОФІЗИКА» не є юридичною особою, представляє інтереси Державного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА» і здійснює його функції або їх частину, що пов`язана з діяльністю Експедиції, та наділена самостійно при здійсненні фінансово-господарської діяльності в межах, визначених цим Положенням, рішенням керівника Державного геофізичного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА», довіреністю, виданої Підприємством начальнику Експедиції. Пунктом 1.9 указаного Положення визначено, що експедиція має окремий баланс, який входить складовою частиною в єдиний баланс Підприємства. Експедиція має право відкривати від імені та в інтересах Підприємства поточні рахунки в установах банків. Експедиція також має печатку із своїм найменуванням. У відповідності до п. 4.13 цього Положення, Підприємство зобов`язано брати участь у фінансуванні та матеріально-технічному забезпеченні діяльності Експедиції в порядку, розмірах і способами, передбаченими законодавством, цим Положенням і рішенням керівника Підприємства. Такими чином, Положення передбачає відповідальність Державного геофізичного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА» за грошові зобов`язання (у тому числі й з виплати заробітної плати) свого відокремленого структурного підрозділу Придніпровської геофізичної розвідувальної експедиції. Згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Придніпровська геофізична розвідувальна експедиція є відокремленим підрозділом Державного геофізичного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА». Оскільки Придніпровська геофізична розвідувальна експедиція Державного геофізичного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА» в силу ст. 95 ЦК України є відокремленим підрозділом Державного геофізичного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА» та не є юридичною особою, не наділена цивільною-процесуальною дієздатністю, вона не може виступати стороною у цивільному процесі. Також представник позивачки, з посиланням на ч. 2 ст. 233 КЗпП України, вказує, що письмове повідомлення довідку про заборгованість по виплаті заробітної плати позивачка отримала лише 31 березня 2025 року. З огляду на викладене, ця позовна заява подається до суду у межах строку звернення до суду, встановленого ст. 233 КЗпП України. Постановленою суддею ухвалою від 07 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. Встановлено відповідачеві строк на подання відзиву. 22 квітня 2025 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому представник вказав, що відповідач повністю заперечує проти позовних вимог. Зазначив, що саме на роботодавця покладається обов`язок провести розрахунок з працівником згідно положень статей ст. 47, 116 КЗпП України. Крім цього, відповідно до п. 7.3, 7.6 Положення про Придніпровську геофізичну розвідувальну експедицію Державного геофізичного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА», затвердженого наказом № 116 від 03 жовтня 2018 року, Експедиція несе відповідальність за своєчасну виплату заробітної плати працівникам. Експедиція несе відповідальність щодо своїх зобов`язаннях відповідно до укладених угод всім належним та набутим від імені Підприємства майном, коштами та іншими матеріальними цінностями, що можуть бути стягнені згідно до чинного законодавства України. Заборгованість із виплати заробітної плати виникла через нестачу коштів внаслідок відсутності державного замовлення на виконання геологорозвідувальних робіт, а також через те, що площі, на яких виконувались роботи, та виробничі потужності Придніпровської геофізичної розвідувальної експедиції на даний час знаходяться на територіях, тимчасово окупованих російською федерацією або в зоні активних бойових дій. Крім того, згідно п. 2.1.1. Галузевої угоди між Державною службою геології та надр України і Всеукраїнською профспілкою працівників геології, геодезії та картографії, Державна служба геології та надр України зобов`язана забезпечувати повне та ритмічне фінансування геологорозвідувальних робіт відповідно до затверджених державним бюджетом обсягів видатків на них, зміцнення економічного стану підприємств, збільшення обсягів договірних робіт та інвестицій. Виклав посилання на ст. 36, ч. 1 ст. 37, ч. 1 ст. 38, ст. 115, 116 КЗпП України, 21 Закону України «Про оплату праці» та навів зміст ст. 12, ст. 76, 77, 79, 80, ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81, ч. 2 ст. 89 ЦПК України, вказуючи на обов`язок доказування та зазначив, що підстав для стягнення заборгованості з відповідача немає та є усі підстави для відмови в задоволені позову [PERSON] до Державного геофізичного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА» про стягнення невиплаченої при звільненні заробітної плати. Станом на 05 травня 2025 року правом подання відповіді на відзив позивачка, її представник не скористалися, що з урахуванням доказів повідомлення сторін про відповідні процесуальні дії, строки, встановлені постановленою судом ухвалою від 07 квітня 2025 року та з огляду на надані сторонами докази, враховуючи положення ч. 3 ст. 279 ЦПК України, не є перешкодою для розгляду справи. Суд, дослідивши докази у справі, встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини. Надана суду копія наказу № 31 про прийняття на роботу від 04 жовтня 1998 року /а.с.8/, копії трудової книжки [NUMBER] /а.с.10-11/, свідчить, що [PERSON] прийнята на роботу до Придніпровської геофізичної розвідувальної експедиції Державного геофізичного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА» з 03 жовтня 1998 року. Наказом № 38 (розпорядженням) Придніпровської геофізичної розвідувальної експедиції Державного геофізичного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА» від 29 серпня 2024 року /а.с.9/ [PERSON] звільнено з посади сторожа за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України (як указано в трудовій книжці) /а.с.11/. Згідно з копією довідки за підписом в.о. начальника Придніпровської ГРЕ Державного геофізичного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА» від 31 березня 2025 року № 97, [PERSON] дійсно працювала в Придніпровській ГРЕ на посаді сторожа та заборгованість Придніпровської ГРЕ по заробітній платі перед нею станом на 01 квітня 2025 року становить 24\~456,99 грн /а.с.12/. Таким чином убачається наявність спору щодо стягнення заборгованості внаслідок невиплати заробітної плати при звільненні. Вирішуючи спір, суд ураховує таке. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оплату праці», ст. 94 КЗпП України\~заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Частиною 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» визначено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Положеннями ст. 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Нормою ст. 15 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Положеннями ст. 47 КЗпП України передбачений обов`язок роботодавця у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені ст. 116 КЗпП України, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. В свою чергу, приписами ст. 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України\~встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно зі\~ст. 79 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Стаття 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.\~43,\~49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено, як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставин. Відповідно до ч. 2\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до положень ст.\~115,\~116 КЗпП України\~відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець. Обов`язок здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, лежить на працедавцеві. Як підтверджено наданою позивачкою довідкою та не спростовано відповідачем, заборгованість Придніпровської ГРЕ з заробітної плати перед позивачкою станом на 01 квітня 2025 року становить 24\~456,99\~грн. Доказів сплати визначеної заборгованості відповідачем не надано, правильність нарахувань, суми, вказані в довідці відповідач згідно з доводами відзиву не оспорює. Оцінюючи доводи відповідача, про те, що саме на роботодавця (Придніпровську ГРЕ ДГП «УКРГЕОФІЦИКА») покладається обов`язок провести розрахунок, суд виходить з такого. Приписами\~ст. 2 ЦК України\~визначено, що учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи. Приписами ст. 95 ЦК України визначено, що філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Згідно з п. 1.6 Положення про Придніпровську геофізичну розвідувальну експедицію Державного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА», Придніпровська геофізична розвідувальна експедиція Державного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА» не є юридичною особою, представляє інтереси Державного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА» і здійснює його функції або їх частину, що пов`язана з діяльністю Експедиції, та наділена самостійно при здійсненні фінансово-господарської діяльності в межах, визначених цим Положенням, рішенням керівника Державного геофізичного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА», довіреністю, виданої Підприємством начальнику Експедиції. П.1.9 зазначеного Положення визначено, що експедиція має окремий баланс, який входить складовою частиною в єдиний баланс Підприємства. Експедиція має право відкривати від імені та в інтересах Підприємства поточні рахунки в установах банків. Експедиція також має печатку із своїм найменуванням. Згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Придніпровська геофізична розвідувальна експедиція є відокремленим підрозділом Державного геофізичного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА». Філії та представництва, які не є юридичними особами, не наділені цивільною процесуальною дієздатністю та не можуть виступати стороною у цивільному процесі. Тому справи, в яких відповідачем виступає філія чи представництво, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у зв`язку з відсутністю сторони у цивільному процесі, до якої пред`явлено позов, а отже неможливістю вирішення цивільного спору. Оскільки Придніпровська геофізична розвідувальна експедиція Державного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА», в силу ст. 95 ЦК України є відокремленим підрозділом Державного геофізичного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА» та не є юридичною особою, не наділена цивільною-процесуальною дієздатністю, вона не може виступати стороною у цивільному процесі. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 14 червня 2021 року у справі № 760/32455/19. Отже, саме з відповідача ДГП «УКРГЕОФІЗИКА» на користь позивачки підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі у зазначеному вище розмірі. Крім того, суд ураховує також і те, що з наданих позивачкою доказів підтверджується правовий статус Придніпровської ГРЕ, як відокремленого структурного підрозділу без статусу юридичної особи (повідомлення Державної служби геології та надр України від 29 листопада 2021 року № 21281/01/04-21 /а.с.19/, повідомлення Міністерства економіки України від 04 грудня 2021 року № 3211-07/57193-09 /а.с.20/). При цьому посилання представника відповідача ДГП «УКРГЕОФІЗИКА» на те, що заборгованість з виплати заробітної плати виникла через нестачу коштів внаслідок відсутності державного замовлення на виконання геологорозвідувальних робіт, а також через те, що площі, на яких виконувались роботи, та виробничі потужності Придніпровської геофізичної розвідувальної експедиції на даний час знаходяться на територіях, тимчасово окупованих російською федерацією або в зоні активних бойових дій та те, що Державна служба геології та надр України зобов`язана забезпечувати повне та ритмічне фінансування геологорозвідувальних робіт відповідно до затверджених державним бюджетом обсягів видатків на них, не є належними та допустимими доводами для висновку про допустимість, необхідність в демократичному суспільстві обмеження конституційного права позивачки, передбаченого ст. 43 Конституції України, на своєчасне одержання винагороди за працю. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати. Отже,\~відсутність коштів у роботодавця жодним чином не може слугувати поважною причиною невиплати працівникові всіх належних йому сум, а невиплата заробітної плати розцінюється Європейським судом з прав людини як порушення права на мирне володіння своїм майном. Таким чином, аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд висновує про доведення позивачкою порушення відповідачем її права на оплату праці та наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Крім того, перевіряючи строки звернення до суду за вирішенням трудового спору, суд висновує таке. Відповідності до ч. 2 ст. 233 КЗпП України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Домашній працівник має право звернутися до суду із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення в місячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Оскільки письмове повідомлення про суми, нараховані та виплачені позивачці при звільненні (довідка про заборгованість по виплаті заробітної платі) датована 31 березня 2025 року, вбачається, що позивачкою дотримано строки звернення до суду з цим позовом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позивачка при зверненні до суду звільнена від сплати судового збору згідно з п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 2 422,40\~грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved