Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» (далі ТОВ «ФК «Фінтраст капітал») звернулось в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту за №5457083 від 29 січня 2022 року в розмірі 52 846 грн, в тому числі: 16998 грн заборгованість за тілом кредиту та 35\~848,60 грн заборгованість за нарахованими відсотками. В обґрунтування вимог позивач вказав, що 29 січня 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено електронний Договір за №5457083 про надання споживчого кредиту через Інформаційно-телекомунікаційну систему ТОВ «Авентус Україна». Згідно з кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» надало відповідачу кредит у сумі 17 500 грн, на строк 30 днів, з правом пролонгації. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за вказаним кредитним договором виконало та перерахувало кредитні кошти в розмірі 17 500 грн на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . 01 квітня 2022 року відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав. 27 листопада 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу за №27.11/23-Ф, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №5457083 від 29 січня 2022 року. 02 березня 2022 року відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 897.75 грн. У зв`язку з чим, відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів з стандартною процентною ставкою 1,90% в день до 01 квітня 2022 року. 01 квітня 2022 року відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав та нарахованих процентів не повернув, не уклав угоди щодо пролонгації, у зв`язку з чим строк дії кредитного договору було автопролонговано на 90 днів (п.4.3 договору). 08 березня 2022 року, 07 квітня 2022 року та 21 квітня 2022 року відповідач вніс часткову оплату тіла кредиту на суму відповідно 50, 1 та 1 грн. Вказав, що станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача за кредитним договором несплачена та становить 52\~846,60 грн, з яких: 16 998 грн заборгованість за тілом кредиту, 35\~848,60 грн заборгованість за нарахованими відсотками. Посилаючись на наведене, позивач просить задовольнити позов. Окрім того, просив стягнути судові витрати у розмірі сплаченого судового збору та витрати на правову допомогу адвоката у сумі 10 000 грн. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 вересня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2024 року витребувано в Акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» (вул. Грушевського, 1Д, м. Київ) інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: 1) інформацію, що підтверджує факт належності платіжної картки № [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ; 2) інформацію, що підтверджує факт зарахування коштів 29 січня 2022 року на вказану платіжну картку банком-емітентом, якої є АТ КБ «ПриватБанк», в сумі 17\~500 грн від ТОВ «Авентус Україна (код ЄДРПОУ 41078230). У судове засідання представник позивача не з`явився. Попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання останнього та розміщення оголошення про виклик до суду на сайті судової влади. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки, заяви про відкладення та відзив на позов не подавав. На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 29 січня 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] в електронній формі був укладений договір за №5457083 про надання споживчого кредиту (далі - Договір), відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» надало відповідачу кредит на суму 17 500 грн, строком на 30 днів (п. п. 1.3, 1.4 Договору). Вказаний Договір підписаний відповідачем [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором М891566. Згідно умов п. 1.1 Договору, його укладення здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в Особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому, Споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства. Як вбачається з умов п. 1.3 Договору, сума кредиту становить 17 500 грн. Відповідно до умов п. 1.4 Договору, строк кредиту 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього договору. Сторони погодили фіксовану процентну ставку за користування коштами (п. 1.5 Договору), а саме: - стандартну процентну ставку, що становить 1,90% в день від суми кредиту, яка застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.4 цього Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; - знижену процентну ставку, яка становить 0,19% в день, яка застосовується на наступних умовах: якщо споживач у межах строку, визначеного в п.1.4 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою Споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, Споживач як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту, але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п.1.4 Договору, а у випадку пролонгації до дати пролонгації (не включно), буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Споживач розуміє та погоджується, що застосування стандартної процентної ставки без знижки не можна вважати зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Споживача, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки, а можливість отримання індивідуальної знижки забезпечена для Споживача лише як для учасника Програми лояльності та лише за умови виконання вимог для і застосування, передбачених цим Договором. Якщо Споживач є учасником Програми лояльності розмір зниженої процентної ставки зазначений в Договорі має значення, що є меншим за розмір стандартної процентної ставки, зазначеної в Договорі. Якщо Споживач не є учасником Програми лояльності, розмір зниженої процентної ставки дорівнює розміру стандартної процентної ставки, у зв`язку з чим цей підпункт Договору носить технічний характер та не має юридичного змісту для Споживача. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою 24\~079,41 % річних, за зниженою ставкою 96,30 % річних (п. 1.7, 1.7.1, 1.7.2 Договору). Пунктами 1.8, 1.8.1, 1.8.2 Договору визначено орієнтовану загальна вартість кредиту на дату укладення Договору за стандартною ставкою у розмірі 27 475 грн, за зниженою ставкою 18\~497,50 грн. У розділі 2 «Порядок та умови надання кредиту» сторони визначили, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної карти № [NUMBER] або іншої платіжної карти, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту (п. 2.1). Сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення Договору (п. 2.2). Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно з п. 2.1 Договору (п. 2.4). Відповідно до умов пунктів 3.1, 3.2 Договору, нарахування процентів, за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році тобто метод «факт/факт». Згідно з таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Додаток №1 до договору про надання споживчого кредиту за №5457083 від 21 січня 2022 року), дата повернення кредиту та сплати нарахованих процентів 28 лютого 2022 року, сума позики складає 17 500 гривень, сума нарахованих процентів 997,50 гривень, разом до сплати 18\~497,50 гривень. До періоду розрахунків процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту, але не включається дата повернення кредиту, вказана в графіку платежів, крім випадку, якщо в межах строку надання кредиту, визначеного у пунктів 1.4 Договору, відбулася пролонгація строку кредиту відповідно до умов п. 4.2 Договору. У розділі 4 визначено порядок пролонгації строку кредиту. Зокрема, відповідно до умов п. 4.1 Договору, строк кредиту може бути продовжено: за ініціативою споживача на кількість днів, визначену в п. 1.4. Договору, якщо між Сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп. 4.2.-4.5. Договору; в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених в п. 4.3 (пп. 4.3.1 4.3.2) Договору. Згідно умов п. 4.2 Договору, Споживач, у випадку якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 гривень (включно) може ініціювати продовження строку користування кредитом, відповідно до п. 4.2.2 Договору. Відповідно до умов п. 4.2.2 Договору, пропозиція (оферта) Споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій Споживачем. Згідно з умовами п. 4.2.4 Договору, у випадку акцептування Товариством пропозиції (оферти) Споживача про продовження строку кредиту, строк кредиту розраховується з наступного дня, що слідує за днем вчинення споживачем дій, зазначених в пп. 4.2.2 цього пункту Договору, та нова дата повернення кредиту відображається в Особистому кабінеті. Пунктом 10.6 Договору передбачено, що він укладається шляхом направлення його тексту, підписаного зі сторони Товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами копіювання в Особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що відтворений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону, повідомлений останнім Товариству в ІТС Товариства/зазначений в цьому договорі. Введення споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором Договору вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору. Відповідно до паспорту споживчого кредиту, сума кредиту становить 17 500 грн, строк кредитування 360 днів, стандартна процентна ставка відсотків (застосовується протягом строку кредиту, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки, в період пролонгації та автопролонгації) 693,50% річних (1,90 % в день); знижена процентна ставка (застосовується протягом початкового строку кредиту, а у випадку пролонгації до дати пролонгації, якщо споживачем виконанні всі умови для отримання знижки на стандартну процентну ставку, зокрема протягом строку кредиту (+3 дні) здійснене повне погашення заборгованості або пролонгацію строку кредиту 69,35% річних (1,90 % в день), загальні витрати за кредитом за стандартною процентною ставкою - 9\~975 грн, зниженою 997,50грн; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом (у т. ч. тіло кредиту, відсотки, комісія та інші платежі) становить 27\~475 грн, за зниженою ставкою 18\~497,50 грн; реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою, відсотків річних 24\~079,41%, за зниженою 96,30%. Вказаний паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачем [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором М891566. 29 січня 2022 року ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» за дорученням ТОВ «Авентус Україна» здійснило переказ коштів в розмірі 17\~500 гривень шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] , код авторизації 107480, номер транзакції [NUMBER] , про що свідчить лист ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» за №4252-ВП від 28 листопада 2023 року. Згідно відповіді АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-241113/85221БТ від 20 листопада 2024 року на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2024 року про витребування доказів, АТ КБ «ПриватБанк» повідомило, що на ім`я [PERSON] ІПН [NUMBER] в банку емітовано карту № [NUMBER] ІВАN [NUMBER] , на яку 29 січня 2022 року здійснено переказ коштів на суму 17\~500 грн. Інформація про платника відсутня. Як убачається з розрахунку заборгованості, позичальник [PERSON] здійснив погашення заборгованості за кредитним договором 02 березня 2022 року на суму 897,75 грн, 08 березня 2022 року на суму 500 грн, 07 квітня 2022 року та 21 квітня 2022 року на суму по 1 грн. Із вказаного розрахунку заборгованості також слідує, що загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором станом на 19 серпня 2022 року становить 52\~846,60 грн, з яких: 16 998 грн основний борг та 35\~848,60 грн заборгованість по процентах нарахованих за стандартною процентною ставкою за період 01 травня 2022 року по 19 серпня 2022 року, та за зниженою процентною ставкою з 29 січня 2022 року по 24 лютого 2022 року. 27 листопада 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (Фактор) укладено договір факторингу за №27.11/23-Ф. Відповідно до положень п. 1.1. договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до Боржників, суми грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору. Як вбачається положеннями п. 1.2. вказаного договору, перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Як вбачається з Акту прийому - передачі боржників за договором факторингу від 27 листопада 2023 року за №27.11/23-Ф, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна». Клієнт передав, а Фактор прийняв реєстр боржників кількістю 4991. Після цього, від Клієнта до Фактора переходять права вимоги заборгованості до боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Згідно витягу з Реєстру боржників Додаток №1 до договору факторингу №27.11/23-Ф від 27 травня 2023 року, від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №5457083 в розмірі 52\~846,60 грн, з яких 16 998 грн основний борг та 35\~848,60 грн сума заборгованості за відсотками. Згідно платіжних інструкцій за №1809 від 01 грудня 2023 року, за №1810 від 01 грудня 2023 року та №1811 від 01 грудня 2023 року, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» перерахувало ТОВ «Авентус Україна» загальну суму в розмірі 1\~053\~923,86 грн в якості сплати за договором факторингу за №27.11/23-Ф від 27 травня 2023 року. Відповідно до рішення № 251124/1 Єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25 листопада 2024 року, найменування товариства змінено на: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В силу вимог ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Положеннями ч. 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як вбачається із матеріалів справи відповідачем [PERSON] 29 січня 2022 року підписано договір про надання споживчого кредиту за №5457083, шляхом підписання вказаних документів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором М891566. В силу вимог ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створенням електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Таким чином, на підставі укладеного між сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін цього договору відповідно до приписів статті 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору. В силу вимог ч. ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Вищенаведене свідчить про належне укладення кредитного договору, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін. Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так, у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20. Отже, між сторонами досягнута згода щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. З огляду на вищевикладене, суд доходить до висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] у встановленому законом порядку укладено електронний договір про надання споживчого кредиту за №5457083 від 29 січня 2022 року. Відповідно до\~вимог ч.\~1\~ст.\~1048\~ЦК України\~позикодавець має\~право на\~одержання від\~позичальника процентів\~від суми\~позики,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюються\~договором.\~Якщо договором\~не встановлений\~розмір процентів,\~їх розмір\~визначається на\~рівні облікової\~ставки Національного\~банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики Згідно з вимогами ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з вимогами ст. 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Зі змісту вказаної норми вбачається, що виконання боржником грошового зобов`язання фінансовому агенту (фактору) звільняє його від виконання зобов`язань перед клієнтом (первісним кредитором) лише у випадку, коли оплата здійснена з дотриманням правил цієї статті, визначених як частиною першою, так і частиною другою. В силу вимог ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з вимогами ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. З матеріалів справи встановлено, що 29 січня 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір за №5457083, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 17 500 грн, шляхом перерахування ТОВ «Авентус Україна» кредитних коштів на його платіжну картку. Сторони погодили строк кредиту 30 днів та порядок його пролонгації. Окрім того, погодили стандартну процентну ставку, що становить 1,90% в день від суми кредиту, яка застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.4.1 цього Договору та знижену процентну ставку, яка становить 0,19% в день (п. 1.5.1.). Згідно розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 19 серпня 2022 року становить 52\~846,60 грн, з яких: 16 998 грн основний борг та 25848,60 грн заборгованість за процентами. Від ТОВ «Авентус Україна» до позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» перейшло право грошової вимоги до боржника [PERSON] згідно кредитного договору за №5457083 від 29 січня 2022 року, на підставі договору факторингу за №27.11./23-Ф від 27 листопада 2023 року та реєстру боржників від 27 листопада 2023 року до вказаного договору. Докази про те, що такий договір визнаний недійсним чи його дійсність оспорюється в судовому провадженні суду не надані. Таким чином, позивач, як новий кредитор, вправі вимагати повернення відповідачем заборгованості за кредитним договором №5457083 від 29 січня 2022 року, зокрема шляхом стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 52\~846,60 грн, з яких: 16\~998 грн основний борг та 25848,60 грн заборгованість за нарахованими відсотками. Оскільки доказів належного виконання [PERSON] своїх зобов`язань за вищевказаним кредитним договором матеріали справи не містять, а сума заборгованості останнього підтверджується розрахунком заборгованості, який наданий суду та відповідачем не спростований, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Більше того, відповідачем не надано суду будь-яких належних, достатніх та достовірних доказів на підтвердження іншої суми заборгованості або ж її відсутності. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, те, що позивач на підставі укладеного договору про відступлення права вимоги (факторингу), набув права нового кредитора до відповідача, ту обставину, що фактично отримані та використані відповідачем [PERSON] кредитні кошти у добровільному порядку позивачу, як новому кредитору, не повернуті, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] в користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту за №5457083 від 29 січня 2022 року у розмірі 52\~846,60 грн, з яких: 16\~998 грн основний борг та 25848,60 грн заборгованість за нарахованими відсотками. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до\~вимог ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Положеннями ч. 1 ст.\~133\~ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 4, 5, 6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В силу вимог п. п. 1, 2 ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Положеннями ч. 8 статті 141\~ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Встановлено, що у позові позивач зазначив про те, що попередній (орієнтований) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомог, які вона очікує понести у даній справі становить 10 000 грн. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача подав суду: - договір про надання правової допомоги за №10/07-2023 від 10 липня 2023 року, укладений між адвокатом Столітнім М.М та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», пунктом 4.1. якого сторони погодили, що отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару; - ордер на надання позивачу правничої (правової) допомоги адвокатом Столітнім М.М. серії АІ №1646999 від 04 липня 2024 року; - рахунок на оплату по замовленню за №1035/04/07 від 04 липня 2023 року, згідно з яким адвокатом Столітнім М.М. надано ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» правову допомогу на суму 10\~000 грн, які підлягають сплаті; - звіт про надання правової допомоги згідно договору №10/07-2023 від 10 липня 2023 року; - платіжна інструкція за №5778 від 09 вересня 2024 року, згідно з ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» перерахувала кошти у сумі 10 000 грн адвокату Столітньому М.М. як сплату за послуги з аналізу, складання та подання заяви про стягнення заборгованості за кр. дог. №5457083 [PERSON] згідно р/ф №1035/04/07 від 04.07.2024р. без ПДВ. Відповідно до вимог ч. 4 статті 137\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19). Таким чином, наявність договірних відносин між адвокатом Столітнім М.М. та позивачем підтверджується договором про надання правової допомоги за №10/07-2023 від 10 липня 2023 року, рахунком на оплату по замовленню за №1035/04/07 від 04 липня 2023 року, платіжною інструкцією за №5778 від 09 вересня 2024 року. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved