Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~позивач звернувся до суду з цивільним позовом до відповідача, просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Позовну заяву мотивує тим, що після смерті матері позивачки, [PERSON] , вона являється наймачем спірної неприватизованої квартири. Вказана обставина підтверджується Розпорядженням Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради № 287 від 21.06.2016 року. У вказаній квартирі зареєстроване проживання відповідача. Вказана обставина підтверджується відповідною довідкою органу місцевого самоврядування, що додається. Зазначає, що з часу розірвання шлюбу у 2005 році, відповідач у зазначеній квартирі не проживає і його точне місце перебування їй невідоме. Відповідач, будучи зареєстрованим в квартирі понад 19 років, в ній не проживає, не проявляє жодного інтересу до цієї квартири, не бере участь в утриманні квартири в належному стані, не сплачує орендну плату, комунальні платежі та не несе будь-яких інших витрат на утримання цієї квартири. Відповідно, реєстрація відповідача у вказаному житлі створює їй, як основному квартиронаймачу, перешкоди у користуванні таким, зокрема вона змушена оплачувати комунальні послуги з урахуванням зареєстрованого відповідача, в повній мірі не може скористатись субсидією по оплаті комунальних послуг. Крім того, перешкоди зі сторони відповідача перешкоджають їй реалізувати право на приватизацію квартири. Заявою до суду позивач просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Ухвалою судді Личківського районного суду м. Львова від 02.09.2024 року дану цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Ухвалою Личаківського районного суду міста Львова від 20.01.2025 року підготовче провадження в цивільній справі призначено до судового розгляду по суті. Відповідно до ч.1ст. 81\~ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд враховує вимоги\~ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Статтею 47 Конституції України\~передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно із частиною четвертою\~статті 9\~ЖК Української\~РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ч. 2 ст. 71 ЖК Української РСР якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. В постанові у справі № 490/12384/16-ц від 24 жовтня 2018 року Верховний Суд зазначає, що вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням\~\~фактичних обставин справита правил\~статті 89 ЦПК України\~щодо оцінки доказів. Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені\~статтею 71\~ЖК Української\~РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин. Отже, збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім`ї є одним із способів захисту житлових прав фізичних осіб. Суд бере до уваги, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (рішення Європейського суду з прав людини у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» від 13 травня 2008 року пункт 50, «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року). Втручання держави є порушенням\~статті 8\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не переслідує законну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві» (рішення у справі «Савіни проти України»\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ від 18 грудня 2008 року). Відповідно до\~статті 72\~ЖК Української\~РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз статей\~71,\~72 ЖК Української РСР\~дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Відтак,\~\~на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені\~статтею 71 ЖК УРСР\~строки у жилому приміщенні, а на відповідача довести, що така відсутність обумовлена поважними причинами. Судом встановлено, що рішенням Личаківського районного суду у справі № 2-583 від 10.02.2005 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований у Львівському палаці урочистих подій 20.11.1982 року, актовий запис №4438, було розірвано. З відомостей з Реєстру Львівської міської територіальної громади про кількість зареєстрованих осіб №167972, за адресою: [ADDRESS] зареєстровано троє осіб, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Розпорядженням Личаківської районної адміністрації від 21.06.2016 р. № 287 визнано [PERSON] наймачем квартири [ADDRESS] , в якій вона зареєстрована з 1986 року, за раніше укладеним договором житлового найму в зв`язку із смертю попереднього наймача. Склад сім`ї - чотири особи: він, чоловік [PERSON] , 1960 р.н., син [PERSON] , 1988 р.н., донька [PERSON] , 1983 р.н. З акту від 08.08.2024 року про фактичне непроживання особи на території ЛКП «Господар» за адресою: [ADDRESS] , комісією у складі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з метою встановлення факту непроживання [PERSON] , складено акт про те, що станом на 08.08.2024 року [PERSON] , фактично за визначеною адресою не проживає. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що доводи позивача підтверджуються матеріалами справи, крім того, відповідачем не надано доказів поважності причин їх відсутності у вказаній квартирі понад шість місяців, інших домовленостей між власником житла і відповідачами на користування цим житлом у разі їх відсутності понад шість місяців, судом не встановлено. Отже, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою за адресою: [ADDRESS] . В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved