Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» (далі - ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ») звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.01.2020 року між ТОВ «Займер» та [PERSON] укладено кредитний договір № 103680 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов кредитного договору клієнту надані грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту 2000,00 грн., строк кредиту 10 днів, стандартна процентна ставка 2 % в день або 730 % річних. 28.10.2021 між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «Займер» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників, тим самим позивач набув права грошової вимоги до відповідача. Всупереч умов кредитного договору № 103680 від 07.01.2020 року, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, що станом на 04.12.2024 року утворилась заборгованість у розмірі 7880 грн., яка складається з наступного: 2000 грн. прострочена заборгованість по кредиту; 5880 грн. прострочена заборгованість по процентам. На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість в розмірі 7880 грн., згідно кредитного договору № 103680 від 07.01.2020 року та понесені судові витрати по справі, в тому числі витрати на правову допомогу адвоката. Ухвалою суду від 12 березня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача до судового засідання подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, просить суд позов задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Відзиву та будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 611, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Судом встановлено, що 07.01.2020 року між ТОВ «Займер» та [PERSON] укладено кредитний договір № 103680 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов кредитного договору клієнту надані грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту 2000,00 грн., строк кредиту 10 днів, стандартна процентна ставка 2 % в день або 730 % річних. Кредитний договір підписаний електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора (а.с. 15-17). Згідно з інформаційною довідкою № 565/01 від 10.01.2025 року, ТОВ «Платежі Онлайн» повідомило, що через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна трансакція 07.01.2020 року на номер платіжної картки відповідача у сумі 2000 грн. (а.с. 27). Таким чином, ТОВ «Займер» повністю виконало свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором, надавши їй кредит, шляхом зарахування кредитних коштів на картковий рахунок відповідача. 28.10.2021 між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «Займер» відступило ТОВ «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників, тим самим позивач набув права грошової вимоги до відповідача (а.с. 18-21). Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 01-28/10/2021 від 28.10.2021 року ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 7880 грн. (а.с. 10). У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, та у зв`язку із цим, станом на 04.12.2024 р. у останнього утворилась заборгованість перед ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» у розмірі 7880 грн., яка складається з наступного: 2000 грн. заборгованість по кредиту; 5880 грн. заборгованість по відсотках (а.с. 9). Однак суд, не погоджується з розрахунком суми відсотків, наданим позивачем, з огляду на наступне. Відповідно до частини першої\~статті 1048 та частини першої\~статті 1054\~ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050\~ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12. Судом встановлено,\~що пунктом\~1.2\~кредитного договору\~№ 103680\~від 07.01.2020\~року визначено, зокрема, строк надання кредиту - до 16.01.2020 року (10 днів) (а.с. 15). Тобто, у даному випадку, нарахування передбачених договором процентів можливе лише до 16.01.2020 року. Враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, суд вважає, що право первісного кредитора та позивача нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припинилося після спливу визначеного договором строку надання кредиту, тобто після 16.01.2020 року, а тому з 16.01.2020 року позивач не мав права нараховувати передбачені договором проценти за договором позики, а мав право на захист свого порушеного права відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, але таких вимог не заявляв, тому суд вирішує справу в межах заявлених позовних вимог. За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідача підлягають до стягнення відсотки за вказаним кредитним договором у розмірі 400,00 грн. за період з 07.01.2020 року по 16.01.2020 року (2000 грн. (сума кредиту) х 2 % (процентна ставка) : 100 % = 40 грн. х 10 днів (строк кредитування) = 400,00 грн.). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення частково, а саме, з відповідача слід стягнути в користь ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за кредитним договором № 103680 від 07.01.2020 року в розмірі 2400 гривень, яка складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 2000,00 грн., заборгованості за відсотками 400,00 грн. Крім того, на підставі вимог ст.ст.137, 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] слід частково стягнути на користь позивача понесені останнім витрати на професійну правничу допомогу. Судом встановлено, що 29 грудня 2023 року позивач уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом Пархомчуком С.В., відповідно до умов якого, адвокат зобов`язується надати послуги клієнту за винагороду. За умовами даного договору, сторони домовились, що вартість правової допомоги адвоката обчислюється, виходячи із фактично затрачених годин роботи адвоката, вартість однієї години становить 2000 грн. (а.с. 12-14). У акті про отримання правової допомоги від 31 березня 2025 року зазначено, які роботи виконав адвокат, загальною кількістю годин 5 годин, що становить 10000 грн. та канцелярські витрати 500 грн. (а.с. 52). Однак, враховуючи принцип співмірності витрат на правничу допомогу адвоката та часткове задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що до стягнення з відповідача [PERSON] підлягають витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 грн. При цьому, суд враховує визначені у ч. 4 ст. 137 ЦПК України обставини, а саме, складність справи, характер та кількість підготовлених та поданих адвокатом документів, значення справи для сторони та публічний інтерес до справи. Також, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача, слід стягнути 737,78 грн. сплаченого судового збору, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial