Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. До суду звернувся позивач [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] , у якій просить позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог вказує, що він з відповідачем [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.02.2021 року. Мають сина [PERSON] , [INFO] , який перебуває на його утриманні. Рішенням Красилівсткого районного суду від 01.07.2024 року шлюб укладений між ним та [PERSON] , розірвано. Їхній син [PERSON] проживає із ним у будинку за адресою: [ADDRESS] , який належить йому на праві власності. Він займається вихованням сина, піклується про його здоров`я, забезпечує його матеріально. З 01.12.2024 року син відвідує заклад дошкільної освіти с. Яворівці «Калинка». Мати дитини [PERSON] з лютого 2024 року і до теперішнього часу вихованням сина не займається, належної уваги йому не приділяє, не забезпечує необхідного харчування, своєчасного медичного догляду, безвідповідально ставиться до своїх батьківських обов`язків, не проявляє заінтересованості в подальшій його долі. Відповідачка не цікавиться розвитком, станом здоров`я сина, не піклується про його фізичний і духовний розвиток. Вона не спілкується з сином в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, інтересів. Вже рік [PERSON] , як мати, відсутня в житті їхнього сина. Будучи зареєстрованою в квартирі за адресою [ADDRESS] , вона виїхала в м. Хмельницький, однак місце її фактичного проживання невідоме. 11.02.2025 року він призваний на військову службу під час мобілізації та проходжу службу у військовій частині [NUMBER] . Їхній син син [PERSON] на даний час проживає з дідусем (його батьком) та прабабусею (матір`ю його батька). Згідно заяви від 07.02.2025 року, посвідченої нотаріусом, мати сина відповідач [PERSON] підтвердила, що не займається вихованням та не надає утримання сину, а також відмовилась від його виховання та утримання в майбутньому. Наведене свідчить про умисне та свідоме нехтування відповідачем [PERSON] її материнськими обов`язками по відношенню до їхнього малолітнього сина та дає йому підстави для звернення до суду з даним позовом. На підставі наведеного просив позов задовольнити. Аргументи учасників справи. Заперечень на позов відповідач не подав. У судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, просила їх задовольнити. Суду повідомила про те, що дійсно хоче бути позбавленою батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , оскільки цієї дитини взагалі мало б не бути, вона пізно дізналась про свою вагітність, і взагалі планувала здійснити штучне переривання вагітності, але вже не мала такої фізіологічної можливості через великий термін вагітності. У неї немає часу займатися дитиною, були випадки, що вона наражала дитину на небезпеку. Вона хоче влаштовувати своє особисте життя, має роботу на якій працює по 14 год. щодня, тому на дитину у неї не має часу. Представник третьої особи Тимченко О.С. у судовому засіданні вважає позов обґрунтованим, просила позов задовольнити, посилаючись на аргументи, які наведені у поданому до суду висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив той факт, що [PERSON] не здійснює своїх батьківських обов`язків відносно [PERSON] , він є сусідом за місцем проживання. Вихованням дитини займається [PERSON] , матері [PERSON] він більше року взагалі не бачив. Позиція суду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. Заслухавши учасників справи, свідка, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов наступного висновку. Короткий зміст фактичних обставин справи. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.02.2021 року та Рішенням Красилівсткого районного суду від 01.07.2024 рокуу справі № 677/1849/23 шлюб укладений між ними розірвано (а.с. 8-9). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копію свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 19.03.2021 року (а.с. 7), який перебуває на утриманні позивача [PERSON] . Син сторін [PERSON] проживає з позивачем [PERSON] у будинку за адресою: [ADDRESS] (довідка про склад зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб а.с. 10), який належить йому на праві власності відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Грибником A.M. 14.06.2024 року (а.с. 11-12). Позивач [PERSON] займається вихованням сина, піклується про його здоров`я забезпечує його матеріально. З 01.12.2024 року син відвідує заклад дошкільної освіти с. Яворівці «Калинка», мати дитини відповідач [PERSON] з лютого 2024 року і до теперішнього часу вихованням сина не займається, належної уваги йому не приділяє, не забезпечує необхідного харчування, своєчасного медичного догляду, безвідповідально ставиться до своїх батьківських обов`язків, не проявляє заінтересованості в подальшій їх долі. Відповідачка не цікавиться розвитком, станом здоров`я сина, не піклується про його фізичний і духовний розвиток. Вона не спілкується з сином в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, інтересів (а.с. 26). Понад рік відповідач [PERSON] , як мати, відсутня в житті спільного сина [PERSON] 11.02.2025 року позивача [PERSON] призвано на військову службу під час мобілізації та він проходить службу у військовій частині [NUMBER] (а.с. 30). Дитина [PERSON] , [INFO] на даний час проживає з дідусем та прабабусею (батько та баба позивача [PERSON] ). Відповідач [PERSON] подала заяву від 07.02.2025 року, посвідчену приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області, якою підтвердила, що не займається вихованням та не надає утримання сину [PERSON] , а також відмовилась від його виховання та утримання в майбутньому (а.с. 27). У судовому засіданні відповідач підтвердила вказані обставини. Вище викладені обставини підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] , рішенням Красиівського районного суду від 01.07.2024 року, довідкою Яворовецького старостинського округу Красилівської міської ради № 35 від 10.02.2025 року, Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 14.06.2024 року, витягом з Державного реєстру речових прав від 14.06.2024 року, довідкою-характеристикою Яворовецького старостинського округу від 10.02.2025 року, довідкою закладу дошкільної освіти с. Яворівці «Калинка» від 10.02.2025 року, заявою [PERSON] , довідкою військової частини [NUMBER] . Наведене свідчить про умисне та свідоме нехтування відповідачем [PERSON] її материнськими обов`язками по відношенню до її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] подали письмові заяви, які позивач долучив до матеріалів позовної заяви в якості доказів, зі змісту яких встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно не приймає участі у житті дитини [PERSON] , [INFO] , вихованням займається батько позивач [PERSON] , на даний час дитина проживає із його батьком та бабою (а.с. 14-25). Позивач [PERSON] позитивно характеризується позитивно (а.с. 13), на «Д» обліку в кабінеті нарколога не перебуває (а.с. 28), на «Д» обліку в кабінеті психіатра не перебуває (а.с. 29). Вказані обставини сторонами не оспорюються та визнаються. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права. Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, позов підлягає задоволенню, в порядку ст. 206 ЦПК України. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з викладеним, необхідно повернути позивачу з державного бюджету 605 грн. 60 коп. судового збору, стягнути з відповідача на користь позивача 605 грн. 60 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved