Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

До Соснівського районного суду м. Черкаси звернулося ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ЧЕРКАСЬКЕ ХІМВОЛОКНО» в особі ВІДОКРЕМЛЕНОГО ПІДРОЗДІЛУ «ЧЕРКАСЬКА ТЕЦ» (далі - позивач) з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг. В обґрунтування позову зазначено, що позивач на підставі відповідної ліцензії та рішення Черкаської міської ради № 520 від 24.05.2000 забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у м. Черкаси. Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку [ADDRESS] здійснюється ПРИВАТНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ЧЕРКАСЬКЕ ХІМВОЛОКНО» в особі ВІДОКРЕМЛЕНОГО ПІДРОЗДІЛУ «ЧЕРКАСЬКА ТЕЦ». Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пунктами 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 08.10.1992 №572, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Однак, у порушення вимог чинного законодавства відповідач не виконує свої зобов`язання, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за послуги централізованого опалення (постачання теплової енергії), гарячого водопостачання (постачання гарячої води) та внесків у сумі 24 802 грн 57 коп. заборгованість за інфляційну складову боргу становить 925 грн 27 коп. та три відсотки річних 322 грн 92 коп. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 30 квітня 2025 року до суду надійшов відзив від представника відповідача, у якому вона заперечує проти задоволення позовних вимог, з огляду на наступне. Квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва на право власності на житло від 26.03.1997 № 117, виданого органом приватизації Соснівського райвиконкому м. Черкаси, належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище відповідача). На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] від 20.09.2006, посвідченого приватним нотаріусом Першої Черкаської нотаріальної контори Сопільняк А.О. спадкова справа № 623/2006 зареєстрованого у реєстрі № 1-2492 права власності у розмірі 2/9 частин вказаної квартири перейшли до [PERSON] . Відповідно до інформації витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 258803156 від 28.05.2021, відповідач має у власності 5/9 частки кв. [ADDRESS] . 22 липня 2009 року рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси у справі № 2-4762-09 було визначено порядок користування квартирою [ADDRESS] . На підставі даного рішення суду у помешканні було зареєстровано два окремих особових рахунки № [NUMBER] на ім`я відповідача та № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Згодом виник спір щодо поділу спадщини між відповідачем та Парафією Покрови Пресвятої Богородиці Києво-Вишгородської єпархії Української греко-католицької церкви міста Черкаси. 30 травня 2022 року задля доведення до відома позивача інформації про смерть [PERSON] , за узгодженням з представником юридичного відділу позивача, на номер телефону [NUMBER] відповідачем було направлено фотофайли із зображенням свідоцтва про смерть та повідомлення про судовий спір щодо спадкового майна. 14 серпня 2023 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси у справі № 712/5870/21 було затверджено мирову угоду, відповідно до якої, за [PERSON] було визнано право власності на 4/9 частини квартири за адресою [ADDRESS] , що складається із 1/3 частки, яка належала [PERSON] , померлому [INFO] , на підставі свідоцтва на право власності на житло від 26.03.1997, виданого органом приватизації Соснівського райвиконкому м. Черкаси, а також із 1/9 частки, яка належала [PERSON] , померлій [INFO] , спадщина після смерті якої була прийнята [PERSON] , проте свідоцтво про право на спадщину не отримане. На підставі даної ухвали 27.09.2023 відповідачкою було проведено реєстрацію речового права, на підтвердження якої отримано витяг № 3482454641. Період обліку заборгованості по рахунку № [NUMBER] зазначено з січня 2020 року. Таким чином, заборгованість виникла ще за життя [PERSON] і після його смерті у позивача виникло право вимоги про її погашення до спадкоємців. З моменту державної реєстрації права власності на підставі ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси у справі № 712/5870/21 від 14.08.2023, а саме 27.09.2023 оплату за послугу тепло, гарячого водопостачання та абонентське обслуговування за всю належну відповідачці опалювальну площу здійснювалась нею по її особовому рахунку № [NUMBER] . Отже, представник відповідача вважає, що, отримавши інформацію про смерть боржника, позивач не вжив заходів пред`явлення вимог про її погашення боргу до спадкоємців, як до відповідача, так і до Парафії Покрови Пресвятої Богородиці Києво-Вишгородської єпархії Української греко-католицької церкви міста Черкаси. Оскільки, вимоги про сплату боргу спадкодавця позивачем подано із пропуском строку її пред`явлення, та лише до відповідача, попри наявність іншого спадкоємця - Парафії Покрови Пресвятої Богородиці Києво-Вишгородської єпархії Української греко-католицької церкви міста Черкаси, вимоги позивача є безпідставними та не обґрунтованим. Додатково представник відповідача просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу адвоката у сумі 3 936 грн 40 коп. У судове засідання з розгляду справи, призначене на 09 год 05 хв 08.05.2025 прибув представник позивача, який на задоволенні позову наполягав, вказавши, що відповідач є власником житла за адресою [ADDRESS] протягом усього спірного періоду, за який виникла спірна заборгованість. Крім того, на суму заборгованості на підставі статті 625 ЦК України нараховано інфляційні втрати у сумі 925 грн 27 коп. та три відсотки річних у сумі 322 грн 92 коп. З огляду на наведене представник позивача просить суд задовольнити позов та стягнути судовий збір з відповідача на користь позивача. Також у судовому засіданні представник позивача повідомив, що дійсно за адресою: [ADDRESS] зареєстровано два окремих особових рахунки, з яких по особовому рахунку відповідача - заборгованість відсутня, а по особовому рахунку [PERSON] - існує заборгованість. Представник позивача вказав, що йому відомо про смерть [PERSON] та визнав, що повідомлення з фотографією свідоцтва про смерть надіслано на номер співробітника економічного відділу ПАТ «ЧЕРКАСЬКЕ ХІМВОЛОКНО» в особі ВІДОКРЕМЛЕНОГО ПІДРОЗДІЛУ «ЧЕРКАСЬКА ТЕЦ». Проте, посилаючись на пункт 24 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21.08.2019 № 830, представник позивача наполягав, що відповідач не повідомила належним чином виконавця про зміну власника житла шляхом надання виконавцю витягу або інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно, а також про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, з метою подальшого внесення змін до договору. Представник відповідача у судовому засіданні підтримала позицію, викладену у відзиві. Щодо твердження представника позивача про неналежне повідомлення про смерть [PERSON] , представник відповідача зазначила, що відповідач повідомила ПАТ «ЧЕРКАСЬКЕ ХІМВОЛОКНО» в особі ВІДОКРЕМЛЕНОГО ПІДРОЗДІЛУ «ЧЕРКАСЬКА ТЕЦ» про смерть [PERSON] через мобільний додаток Viber - дистанційно, оскільки на момент смерті останнього в Україні діяла загроза поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) та обмеження встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Також, представник відповідача, посилаючись на статтю 1281 Цивільного кодексу України, вказала, що позивач пропустив строк на пред`явлення до відповідача, як спадкоємиці [PERSON] , вимоги про стягнення боргу за оплату послуг з централізованого опалення (постачання теплової енергії), гарячого водопостачання (постачання гарячої води) та внесків. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. З матеріалів справи судом встановлено, що ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ЧЕРКАСЬКЕ ХІМВОЛОКНО» в особі ВІДОКРЕМЛЕНОГО ПІДРОЗДІЛУ «ЧЕРКАСЬКА ТЕЦ» на підставі ліцензії Національної комісії, що здійснює державне Черкаської міської ради №520 від 24.05.2000 та № 1480 від 31.10.2007 надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, зокрема за адресою: [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 17.09.2019 №1021 встановлено розмір внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії та постачання гарячої води власникам (співвласникам) будівель м. Черкаси, які приєднані до інженерних мереж ВП «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно» у розрізі кожної будівлі окремо згідно з додатком. Згідно з відповіддю Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради вх. №5989 від 10.02.2025 за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] . Відповідно до наданих позивачем розрахунків заборгованість відповідача за послуги централізованого опалення (постачання теплової енергії), гарячого водопостачання (постачання гарячої води) та внесків становить 24 802 грн 57 коп.; заборгованість за інфляційну складову боргу становить 925 грн 27 коп. та сума трьох відсотків річних становить 322 грн 92 коп. Право власності [PERSON] на 2/9 частин квартири [ADDRESS] стверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 11.09.2006 №1-2492, посвідченим державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Віріч Інною Петрівною. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 26.03.1997 органу приватизації Соснівського райвиконкому, квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.05.2021 №258803156, 5/9 частин квартири [ADDRESS] з 25.05.2021 на праві приватної власності належить [PERSON] . Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.07.2009 у справі №2-4762-09 встановлено порядок користування квартирою [ADDRESS] . [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , про що Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 15.03.2021 складено відповідний актовий запис №880, що стверджується свідоцтвом про смерть від 15.03.2021 серії [NUMBER] . У провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси перебувала справа №712/5870/21 за позовом [PERSON] до Парафії Покрови Пресвятої Богородиці Києво-Вишгородської екзархії Української греко-католицької церкви м. Черкаси про визнання заповіту недійсним. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.08.2023 у справі №712/5870/21 затверджено мирову угоду між сторонами та визнано за [PERSON] право власності на 4/9 квартири за адресою: [ADDRESS] , що складається із 1/3 частки, яка належала [PERSON] , померлому [INFO] , на підставі свідоцтва на право власності на житло від 26 березня 1997 року, виданого органом приватизації Соснівського райвиконкому м. Черкаси, а також із 1/9 частки, яка належала [PERSON] , спадщина після смерті якої була прийнята [PERSON] (обов`язкова частка), проте свідоцтво про право на спадщину не отримане. Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав від 27.09.2023 №348254641 право власності на 4/9 частки квартири [ADDRESS] , що належала померлому [PERSON] зареєстроване 21.09.2023 за [PERSON] . Підстава проведення державної реєстрації права власності - ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.08.2023 у справі №712/5870/21. Позивачем на адресу відповідача було неодноразово направлено вимоги про сплату боргу за спожиті комунальні послуги та повідомлено про наявність заборгованості станом на 01.03.2021 у сумі 7 267 грн 29 коп. та станом на 01.05.2022 у сумі 13 111 грн 58 коп. Відповідно до скриншотів з мобільного телефону відповідача з мобільного додатку Viber відповідачем було повідомлено працівників ПАТ «ЧЕРКАСЬКЕ ХІМВОЛОКНО» в особі ВІДОКРЕМЛЕНОГО ПІДРОЗДІЛУ «ЧЕРКАСЬКА ТЕЦ» про смерть [PERSON] . Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає про таке. У силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Основні засади організаційних, господарських відносин між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1209. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтями 67, 68 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Надання послуг з постачання теплової енергії підтверджено наданими позивачем доказами. З моменту надання відповідачу послуг з постачання централізованого опалення та гарячого водопостачання, у силу норм житлового законодавства, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у нього виникли правовідносини, які полягають у виконанні зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати спожитих послуг. Відповідно до ст. 156, 162 ЖК України плата за комунальні послуги у будинку (квартирі), що належить на праві приватної власності, здійснюється за затвердженими в установленому порядку тарифами. Власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку та прибудинкової території. Статтею 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є отримання обсягів теплової енергії згідно з параметрами відповідно до договорів, а також норм і правил, а обов`язком споживача є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Обов`язок споживача укласти договір про надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачений пунктом 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 та пунктом 45 Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830. Таким чином, обов`язок укласти договір законодавець покладає саме на споживача, який отримує житлово-комунальні послуги. У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 викладено правовий висновок, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц, про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Таким чином, відсутність укладеного договору не звільняє споживача від обов`язку оплачувати надані йому послуги. Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, з огляду на таке. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України) Відповідно до частини 1 статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини згідно зі ст. 1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Якщо спадкоємцю відомо про борги спадкодавця та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб, саме такий зобов`язаний повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини (частина перша ст.1281 ЦК України). Однак, [PERSON] набула права власності на 4/9 квартири [ADDRESS] на підставі ухвали Соснівського районного суду від 14.08.2023 у справі №712/5870/21 про затвердження мирової угоди, що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав від 27.09.2023 №348254641 та не є набуттям права власності у порядку спадкування. Доказів видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом або за законом на вказане нерухоме майно сторони суду не назвали та не надали. Відповідно до статті 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Проте, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник. Такий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 1 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19. Відтак, оскільки, рішенням суду про визнання права власності [PERSON] на частину квартири [ADDRESS] не покладено обов`язок зі сплати заборгованості спадкодавця по оплаті житлово-комунальних послуг, то у задоволенні позовних вимог до [PERSON] про стягнення за період 01.01.2020 по 21.09.2023 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг у сумі 18 639 грн 79 коп., за період з 01.01.2020 по 31.12.2021 заборгованості інфляційних втрат у сумі 925 грн 27 коп. та заборгованості 3% річних за період з 01.01.2020 по 31.12.2021 у сумі 322 грн 92 коп. - слід відмовити. Щодо стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг за період з 21.09.2023 по 30.09.2024, суд зазначає про таке. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що стверджується: витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.05.2021 №258803156, у якому зазначено, що [PERSON] з 26.05.2021 є власником на праві приватної власності 5/9 частин квартири [ADDRESS] та витягом з Державного реєстру речових прав від 27.09.2023 №348254641, у якому зазначено, що [PERSON] з 21.09.2023 є власником на праві приватної власності 4/9 частин квартири [ADDRESS] . Відтак, з 21.09.2023 [PERSON] є власником усієї квартири [ADDRESS] . Відповідно до статті 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 156, 162 ЖК України плата за комунальні послуги у будинку (квартирі), що належить на праві приватної власності, здійснюється за затвердженими в установленому порядку тарифами. Власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Отже, суд виснував, що позовні вимоги у частині стягнення з відповідача боргу за оплату житлово-комунальних послуг за період з 21.09.2023 по 30.09.2024 у сумі 6 162 грн 78 коп. - належить задовольнити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у даній справі, суд зазначає наступне. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні з даним позовом до суду, відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів №492 від 29.04.2024, сплачено судовий збір у сумі 3 028 грн 00 коп. Однак, відповідач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відтак витрати зі сплати судового збору в частині суми пропорційно до суми задоволених позовних вимог належить віднести за рахунок державного бюджету, а в іншій частині - віднести на рахунок позивача. Щодо стягнення з позивача понесених відповідачем витрат на професійну правничу (правову) допомогу у сумі, суд зазначає про таке. На підтвердження реальності вказаних витрат до матеріалів справи долучено свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧК №000669 від 01.12.2016, договір про надання правничої допомоги і представництва суді від 03.04.2025, ордер про надання правничої допомоги від 03.04.2025 серії СА №1112615, розрахунок розміру винагороди адвоката за надання правничої допомоги та копію платіжної інструкції від 0.0.4324936485.1 від 21.04.2025, згідно з яким розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката Траченко Ірини Вікторівни вартість послуг зі складання відзиву та участь в одному судовому засіданні становить 3 028 грн 00 коп. Факт надання правничої допомоги підтверджується належними та допустимими доказами. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, при вирішенні питання стягнення з позивача витрат на правничу допомогу відповідача суд виходить з положень ч.1 ст.141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з позивача пропорційно задоволеним вимогам суму сплачених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу сумі 716 грн 33 коп.

Outcome: partial