Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача ТОВ «Дебт Форс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В позовній заяві просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 3193, вчинений 06 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, яким стягнуто з громадянина України [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість у розмірі 14465,67 грн. Судові витрати просила покласти на відповідача. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 14 березня 2025 року позов задоволено, визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, від 06 травня 2021 року за № 3193 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №35678 від 13 листопада 2019 року. При цьому судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 31 березня 2025 року до суду надійшла заява позивача про ухвалення додаткового рішення про відшкодування понесених позивачем судових витрат. Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. В матеріалах справи наявні докази судових витрат позивача. Тому суд не вважає за необхідне викликати сторони в судове засідання для вирішення питання щодо ухвалення додаткового рішення. Суд, дослідивши матеріали заяви та справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У позовній заяві позивач зазначила попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які вона планує понести при розгляді справи в суді першої інстанції, а саме: судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Питання про розподіл зазначених витрат судом при ухваленні рішення не вирішувалось. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Судом встановлено, що судові витрати позивача на сплату судового збору складають 1211,20 грн., що підтверджується долученою до справи банківською квитанцією (а.с. 9). Вказаний розмір судових витрат відповідає попередньому розрахунку розміру судових витрат, які позивач очікувала понести у зв`язку з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом позов задоволено в повному обсязі, судовий збір за розгляд справи покладається на відповідача. Тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1211,20 грн. на відшкодування судових витрат зі сплати судового збору.

Outcome: approved