Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, вказуючи, що з відповідачем позивач перебував в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 03.04.2020 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач самостійно виховує, утримує та матеріально забезпечує неповнолітнього сина без участi матерi дитини [PERSON] . Вiдповiдач протягом останніх п`яти років не спілкується з дитиною, не приймає участі у її вихованні та розвитку. За рішенням виконавчого комітету Рівнянської сільської ради від 17.12.2024 визначено місце проживання дитини з батьком за місцем його проживання. Сторона позивача вважає, що відповідач безпричинно та протягом тривалого часу самоусунулася від виховання дитини, її життям не цікавиться, не спілкується з нею, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний, і навчальний розвиток, що свідчить про свідоме та винне ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків протягом тривалого часу, тому позивач звернувся з даним позовом до суду. Ухвалою судді від 27.01.2025 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено до розгляду в підготовчому судовому засідання. Ухвалою суду від 27.02.2025 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 20.03.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду справи по суті. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Ведющенко В.В. в судове засідання не зявилися, 08.05.2025 представник подав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримують, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлена належним чином, про що свідчить поштовий конверт, який повернувся на адресу суду із позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою"(а.с.25,37). Крім того, відповідач про розгляд справи повідомлена належним чином шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до ч. 11\~ст. 128 ЦПК України. Відзив на позовну заяву не подала, з заявами та клопотаннями не зверталася. Представник третьої особи служби у справах дітей Рівнянської сільської ради в судове засідання не з`явився, 07.05.2025 подано заяву про розгляд справи без участі представника служби. Відповідно положень ч. 2 ст. 191 та ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 8). Згідно копії акту обстеження житлово-побутових умов проживання № 16 від 25.11.2024 Рівнянської сільської ради, за адресою [ADDRESS] , проживає у власній квартирі позивач разом з сином [PERSON] . Квартира складається з 2-х кімнат та веранди, опалюється пічним опаленням. Житло облаштоване меблями необхідними для проживання, в помешканні чисто, тепло, охайно. Дитина забезпечена усим необхідним, має власне спальне місце, чистою білизною, одягом, взуттям, шкільним приладдям. Дитина проживає з батьком більше 3-х років. Вихованням та утриманням дитини займається батько. Так, як мати дитини перебуває закордоном і не займається вихованням сина. Дитина навчається в Іванівському ліцеї. Батько має дохід від тимчасових заробітків (а.с.9). Згідно довідки виконавчого комітету Рівнянської сільської ради № 257 від 25.11.2024 до складу сім`ї [PERSON] входить співмешканка [PERSON] , син [PERSON] , син співмешканки [PERSON] , донька [PERSON] , які проживають разом з позивачем за адресою [ADDRESS] (а.с.10) Як вбачається з довідки Рівнянської сільської ради № 105 від 30.05.2024 [PERSON] має на утримані неповнолітнього сина та один займається його вихованням із 02.02.2021, так як мати дитини перебуває за межами країни. Участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини не має. Стосунки з дитиною не підтримує (а.с.10). Згідно характеристики Рівнянської сільської ради [PERSON] за час проживання на території Рівнянської сільської ради зарекомендував себе посередньо, офіційно не працевлаштований. В суспільстві та сім`ї веде себе адекватно, має позитивні стосунки з членами громади. Випадки агресивної поведінки і вживання алкогольних або наркотичних засобів відсутні (а.с.11). \~ \~ \~ \~Згідно довідки та характеристики Іванівського ліцею Рівнянської сільської ради № 80 від 29.05.2024 [PERSON] є учнем 6 класу, навчається в даному закладі з 02.02.2021 по даний час. Під час навчання зарекомендував себе старанним, дисциплінованим, працелюбним, уважним учнем. Володіє навчальним матеріалом на середньому та достатньому рівні. Захоплюється футболом. Активний учасник шкільних та районних спортивних змагань. Підтримує дружні стосунки з однокласниками та іншими учнями закладу освіти. Батько приділяє належну увагу вихованню сину (а.с.11 зворот, 12). \~ \~ \~ \~Рішенням виконавчого комітету Рівнянської сільської ради № 198 від 17.12.2024 визначено місце проживання малолітнього [PERSON] за місцем проживання батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). \~ \~ \~ \~Рішенням виконавчого комітету Рівнянської сільської ради № 195 від 17.12.2024 затверджено висновок комісії сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] (а.с.14). Згідно висновку комісії з питань захисту прав дітей Рівнянської сільської ради, комісія вважає за доцільне позбавляти батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 14 зворот). Згідно з положеннями статей\~12,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із частинами першою-третьою\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1 ст.150\~СК\~України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст.155\~СК\~України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком/мітір`ю обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо і лише за наявності вини у їхніх діях. Саме такого висновку дійшов ВС у справі № 753/2025/19 від 06.05.2020 року. Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду та як доказ підлягає дослідженню й оцінці судом на основі всіх наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку (постанови Верховного Суду від 26 липня\~\~\~\~2021 року у справі № 638/15336/18, від 07 лютого 2022 року у справі № 759/3554/20, від 10 листопада 2023 року у справі № 401/1944/22, від 15 листопада 2023 року у справі № 932/2483/21, від 23 жовтня 2024 року у справі № 464/2040/23). Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин (постанови від 12 лютого 2024 року у справі № 202/1931/22, від 28 лютого 2024 року у справі № 303/4697/22, від 23 жовтня 2024 року у справі № 464/2040/23 та інші). При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків\~свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та вплив, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про таке попередження відповідача, зокрема, у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, притягнення до кримінальної чи адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно сина є свідомим нехтуванням своїми батьківськими обов`язками та наявність в її діях вини, а в матеріалах справи відсутні такі докази. Позивач надав суду докази, які підтверджують його участь у вихованні сина: довідку зі школи, в яких зазначено, що відповідачка більше трьох років не піклується про сина, оскільки перебуває за межами країни, висновок комісії з питань захисту прав дитини Рівнянської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно її сина. Однак, оцінюючи висновок органу опіки щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав, суд вважає зазначений висновок безпідставним та необґрунтованим, адже при наданні такого висновку орган опіки виходив виключно з тих відомостей, які були надані позивачем, який зацікавлений в розгляді справи. При цьому сама перевірка проведена формально та поверхнево. Даний висновок\~не містить відомостей щодо наявності виключних обставин, які б свідчили про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, чи наявності з боку матері загрози для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Крім того, висновок не містить доводів щодо відповідності застосування такого крайнього заходу інтересам дитини та необхідності у такий спосіб захисту її прав. Враховуючи вищевикладене, суд не приймає до уваги висновок органу опіки про доцільність позбавлення батьківських прав при вирішення справи, адже він необґрунтований. Та обставина, що на час розгляду справи вихованням і розвитком дитини займається позивач, не підтверджує факт ухилення матері від виконання батьківських обов`язків, а лише свідчить про належне виконання таких обов`язків позивачем відносно дитини. Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення матері спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України", пункт 49).. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду, зокрема від 24 червня 2020 року у справі № 344/6374/18, від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц. Наявності таких обставин у цій справі позивачем не доведено. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача відносно неповнолітнього сина не забезпечуватиме інтересів самої дитини. Крім того, однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вбачає, що дії сторін, у даному випадку, мають за мету не захист інтересів малолітньої дитини, а втілення в життя власних інтересів, спрямованих на досягнення певної мети. Звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, за умови відсутності обґрунтованих підстав, з метою уникнення призову на військову службу під час мобілізації не відповідає засадам добросовісності дій учасників цивільних правовідносин. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у позові відмовити за необгрунтованістю позовних вимог, та вважає, що відповідача слід попередити, що у разі в подальшому неналежного виконання нею батьківських обов`язків відносно неповнолітнього сина, вона буде позбавлена батьківських прав. Щодо позовної вимоги про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , суд зазначає. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Прожиткові мінімуми для piзних категорій населення на 2025 рік в Україні встановлюються Законом "Пpo Державний бюджет на 2025 рік", для дітей до 6 років\~2563,00 грн, для дітей віком від 6 до 18 років\~3196,00 грн. У суду відсутні відомості щодо доходів відповідача. Беручи до уваги матеріальне становище дитини, яка потребує матеріальної допомоги, а також як матеріальне становище позивача, який проживає з дитиною, так і матеріальне становище відповідача, з урахуванням того, що обов`язок по утриманню дітей у батьків є рівним, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на утримання дитини на користь позивача у твердій грошовій сумі у розмірі по 3000 (три тисячі) грн щомісячно до досягнення нею повноліття. Суд вважає, що такий розмір аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно на дитину є достатнім та не буде порушувати майнові права дитини. Крім того, при прийнятті рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в зазначеному розмірі судом прийнято до уваги, що даний розмір не є меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов його життя, повного та всебічного розвитку, суд приходить до висновку, що вимога про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн, що відповідає нормам\~Сімейного кодексу\~та не порушує права та інтереси дитини. Відповідно до\~ст. 191 цього Кодексу, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч. 1\~ст. 192 Сімейного кодексу України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. На вимогу ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Суд вважає, враховуючи, що позовна вимога в частині стягнення аліментів задоволено частково, то з відповідачки [PERSON] в порядку ст.141 ЦПК України, та Закону України "Про судовий збір", підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Таким чином, оскільки судом в частині позбавлення батьківських прав відмовлено, сплачений судовий збір позивачу не повертається.

Outcome: partial