Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 11 лютого 2024 року до Томашпільського районного суду надійшов даний позов, в якому позивач [PERSON] просить позбавити батьківських прав [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] відносно їх неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] . Призначити її опікуном над [PERSON] [INFO] . Судові витрати просить залишити за позивачем. Позов обґрунтований наступним. Позивач є бабусею малолітнього [PERSON] . 13.09.2011 відповідачі уклали шлюб. У шлюбі народився [INFO] син [PERSON] . [PERSON] народився із серйозними вадами серця, а саме: вроджена вада серця; синдром гіпоплазії лівих відділів серця. На четвертий день життя дитини було проведено оперативне втручання с/п накладення анастомозу [PERSON] , поставлено відповідний діагноз та встановлено постійний нагляд та консультації у лікарів. В 2014 році відповідачі повернулися в Україну на постійне місце проживання. Поживши деякий час відповідачі повернулися до Німеччини, залишивши сина [PERSON] з позивачем, повідомивши останню про те, що потрібно завершити деякі справи за кордоном, зібрати речі та оформити відповідні документи для подальшого лікування сина [PERSON] . Починаючи з кінця 2014 року [PERSON] на численні телефонні дзвінки позивача по сьогоднішній день не відповідає. Зв`язатися з відповідачами позивачу не вдалося. З 2014 року по даний час онук [PERSON] проживає з бабусею та дідусем. Бабуся контролює навчання та виховання внука. За рекомендацією лікарів та рішенням ЛКК з 01.09.2023 [PERSON] переведений на індивідуальну форму навчання. Через вроджену ваду серця 03.11.2023 відносно [PERSON] було прийнято рішення про госпіталізацію та термінове проведення хірургічного втручання. Однак через відсутність батьків, які є законними представниками [PERSON] майже 10 років, лікарі не мали права проводити будь-які хірургічні вручання без надання їх згоди, тому позивачка вимушена була звернутися до органу опіки та піклування із заявою про надання дозволу на оперативне втручання задля врятування онука. Після проведення ряду операцій [PERSON] лікарями, органом опіки та піклування зроблено запит до посольства ФРН щодо розшуку батьків [PERSON] , згідно повідомлення відповідної німецької установи мати [PERSON] разом із шістьма дітьми зареєстрована за адресою [ADDRESS] Оскільки відповідачі поїхали до Німеччини та [PERSON] залишився на повному утриманні своєї бабусі, враховуючи, погіршення стану здоров`я дитини та потребу в постійному лікарському догляді, позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Томашпільського районного суду від 26 січня 2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 20 лютого 2024 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 20 лютого 2024 року підготовче засідання відкладено на 07 березня 2024 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 07 березня 2024 року підготовче засідання відкладено на 19 березня 2024 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 19 березня 2024 року підготовче засідання відкладено на 19 серпня 2024 року здійснено звернення про вручення за кордоном судових та позасудових документів, відповідно до Гаазької Конвенції про вручення за кордоном судових або позасудових документів, провадження у справі зупинено. Ухвалою Томашпільського районного суду від 19 серпня 2024 року підготовче засідання відкладено на 13 вересня 2024 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 13 вересня 2024 року підготовче засідання відкладено на 03 жовтня 2024 року. 26 вересня 2024 року до суду надійшли відомості про вручення за кордоном судових та позасудових документів, відповідно до Гаазької Конвенції про вручення за кордоном судових або позасудових документів. Ухвалою Томашпільського районного суду від 03 жовтня 2024 року підготовче засідання відкладено на 16 жовтня 2024 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 16 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження справу призначено до судового розгляду на 09 січня 2025 року здійснено звернення про вручення за кордоном судових та позасудових документів, відповідно до Гаазької Конвенції про вручення за кордоном судових або позасудових документів, провадження у справі зупинено. Ухвалою Томашпільського районного суду від 09 січня 2025 року розгляд справи відкладено на 04 лютого 2025 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 04 лютого 2025 року розгляд справи відкладено на 06 березня 2025 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 06 березня 2025 року розгляд справи відкладено на 01 квітня 2025 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 01 квітня 2025 року розгляд справи відкладено на 05 травня 2025 року. 10 квітня 2025 року до суду надійшли відомості про вручення за кордоном судових та позасудових документів, відповідно до Гаазької Конвенції про вручення за кордоном судових або позасудових документів. Доводи учасників процесу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та представник позивача, адвокат Ткач Ю.А. позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити за обставин викладених в позові. Представник позивача, адвокат Ткач Ю.А. пояснив, що дійсно судове засідання відбувається вже не перший раз. Справа перебуває на розгляді в суді вже тривалий час за цей час знаючи про справу відповідачі жодного разу не поцікавились її долею, та з позивачем не зв`язувались. 13.09.2011, дочка позивача [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Внук [PERSON] народився з серйозними вадами серця, на четвертий день життя йому було зроблено операцію на серці, було хірургічне втручання та встановлено постійний нагляд та контроль лікарів. В 2014 році донька позивача з чоловіком повернулася в Україну, після чого залишила [PERSON] в бабусі та з чоловіком повернулася до Німеччини. Чому залишили дитину з бабусею вони не пояснювали. Дитина перебуває на повному утриманні бабусі. [PERSON] перебуває на індивідуальному навчанні. Основною причиною звернення до суду є те, що дитина має вади серця і перебуває під постійним лікарським наглядом. Мала місце ситуація коли дитині стало погано і було необхідне термінове лікарське втручання, лікарі розводили руками, бо були відсутні законні представники дитини, які могли б надати згоду на проведення лікування. Орган опіки та піклування в тому випадку зміг взяти на себе таку відповідальність. Батьки не цікавляться ні матеріальним, ні духовним станом дитини, ні її здоров`ям. Жодної реакції батьків після повідомлення їх судом про слухання справи не надійшло. Позивач [PERSON] повідомила, що останній раз говорила з відповідачкою по телефоні, коли дитині стало погано, потім дочка її заблокувала. Вказала, що має крім відповідачки ще дочку, з якою відповідачка теж не спілкується. Відповідач [PERSON] у судове засідання двічі не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про наявність на розгляді в суді даної справи та дату, час та місце розгляду справи відповідно до Гаазької Конвенції про вручення за кордоном судових або позасудових документів. Відповідачка [PERSON] у судове засідання двічі не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про наявність на розгляді в суді даної справи та дату, час та місце розгляду справи відповідно до Гаазької Конвенції про вручення за кордоном судових або позасудових документів. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Органу опіки та піклування Вапнярської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, [PERSON] в судовому засіданні з заявленими позовними вимогами погодилася, не заперечувала проти їх задоволення. Пояснила, що дитина проживає на території громади. В жовтні 2023 року в кінці робочого дня звернулася позивачка за дозволом на термінове медичне втручання. Було проведено екстрене засідання о дев`ятій годині вечора і вночі було надано дозвіл. Тоді пощастило, що в дитини був цей час. Щоб уникнути таких випадків вважає за необхідне позов задовольнити. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Суд, заслухавши позивачку, її представника, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність і достовірність показань сторін по справі, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного. Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення. Відповідно до ст.1 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах прийнятої в Гаазі 15 листопада 1965 року, ця Конвенція застосовується у цивільних та комерційних справах щодо всіх випадків, коли існує потреба в передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном. Згідно статті 66 Закону України «Про міжнародне приватне право» права та обов`язки батьків і дітей визначаються особистим законом дитини або правом, яке має тісний зв`язок із відповідними відносинами і якщо воно є більш сприятливим для дитини. Міжнародними договорами, такими як Декларація прав дитини, прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року та конвенція ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, що є частиною національного законодавства України (частина перша статті 9 Конституції України) та повинні враховуватись при вирішенні справ судом (частина перша статті 3 ЦПК України), визначено основні права та свободи дитини, а також способи їх забезпечення. Так, Декларацією (принцип 6) проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Згідно статті 18 конвенції ООН «Про права дитини» батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги. Статтею 27 конвенції ООН «Про права дитини» передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівня життя, необхідного для розвитку дитини. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до положень частини третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 12 цього ж Закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частини другої статті 141 Сімейного кодексу України, проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно статті 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Проте, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 24-754/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом», джерела правового регулювання участі іноземного елемента у цивільному процесі України поділяються на дві групи: національне законодавство та міжнародні договори, в яких бере участь Україна. Загальні засади регулювання правовідносин з іноземним елементом встановлені Конституцією України, статті якої гарантують забезпечення, охорону і захист прав і свобод людини. При цьому відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно роз`яснень, викладених у пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Частиною п`ятою статті 19 Сімейного кодексу України передбачено, що при розгляді цивільної справи про позбавлення батьківських прав обов`язковим є наявність письмового висновку органу опіки та піклування щодо розв`язання спору, поданого на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також інших документів, які стосуються справи. Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. У статті 164 СК України вказано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки злочину, він порушує кримінальну справу. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про охорону дитинства» всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. При цьому батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ч. 2 ст. 150, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини (ч. 2 ст. 141 СК України). Ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 СК України). У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по- перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Судом встановлено, що [INFO] в м.Берлін, народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 26.06.2012. В його свідоцтві про народження матір`ю вказано [PERSON] , батьком - [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу від 19.11.2012, [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] [INFO] у м.Берлін уклали шлюб. Після реєстрації шлюбу чоловік та дружина взяли прізвища [PERSON] / [PERSON] . Згідно копії довідки Вапнярської селищної ради від 29.12.2023 № 1888 [PERSON] [INFO] дійсно зареєстрована, але фактично з 03.09.2014 року по даний час не проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії довідки Вапнярської селищної ради від 27.09.2023 № 1456 [PERSON] [INFO] , дійсно фактично з 03.09.2014 року по даний час проживає за адресою: [ADDRESS] Відповідно до виписки з медичної картки амбулаторного хворого [PERSON] [INFO] , в останнього наявний діагноз вроджена вада серця. Синдром гіпоплазії лівих відділів серця. С/п операції Норвуда з накладенням системно-легеневого анастомозу ( в період новонародженості, клініка Шаріте, Німеччина) С/п накладення анастомозу Глена ( в віці до року, клініка Шаріте, Німеччина). Гіпоплазія проксимальної частини лівої гілки легеневої артерії. Стеноз анастомозу Гленна. Артеріально-венозні мальформації лівої легені. Кровохаркання. 30.10.2023 проведено рентген - ендоскулярне втручання. Під комбінованим наркозом з інтубацією було виконано ендоваскулярне закриття артеріо-венозної мальформації нижньої долі легені системою «Cera Plug system 6х7 mm. Операція завершена звичайно. 20.11.2023 та 25.11.2023 проведено хірургічні операції. 13.12.2023 дитина доставлена каретою швидкої допомоги в супроводі бабусі [PERSON] . Загальний стан на момент поступлення стабільний, середнього ступеню важкості, обумовлений гіпоксією. Згідно заяви [PERSON] від 26 жовтня 2023 року, остання просить орган опіки та піклування Вапнярської селищної ради на операційні втручання відносно [PERSON] , вказує, що з матір`ю та батьком хлопчина зв`язок не підтримується. Відповідно до рішення №33 Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вапнярської селищної ради від 26.10.2023 «Про надання дозволу на велике реконструктивне втручання на серці малолітньому [PERSON] [INFO] » на підставі заяви [PERSON] , у зв`язку з терміновістю прийняття рішення вирішено погодити проведення великого реконструктивного оперативного втручання на серці малолітньому [PERSON] [INFO] , враховуючи наявні ризики і загрозу для життя дитини. Як видно з довідки Вапнярської селищної ради №1607 від 26.10.2023, виконавчий комітет Вапнярської селищної ради як орган опіки та піклування надає свою згоду на проведення великого реконструктивного оперативного втручання на серці малолітньому [PERSON] , [INFO] , за умови прямих ризиків та загрози життю дитини. Як видно з відповіді посольства ФРН на запит Вапнярської селищної ради, [PERSON] , інше прізвище [PERSON] , проживає за адресою [ADDRESS] . Згідно характеристики вих.№402 від 20.12.2023 [PERSON] навчається у Вапнярському ліцеї №2 з першого класу. За період навчання програмовий матеріал засвоїв на достатньому рівні. Виявляє інтерес до предметів природничого та математичного циклів. Мама давно проживає за межами України, тому учня виховує бабуся [PERSON] . Вона контролює навчання та виховання онука, забезпечує всім необхідним для навчання та проживання. [PERSON] постійно спілкується з класним керівником та вчителями. За рекомендацією лікаря та рішенням ЛКК з 01.09.2023 року [PERSON] переведений на індивідуальну форму навчання. Бабуся забезпечила необхідні умови для індивідуального навчання. Мати за роки навчання не цікавилася навчанням і поведінкою сина, не спілкувалася з учителями та класним керівником, не шукала можливості контакту з навчальним закладом. Згідно довідки-характеристики №220 від 18.12.2023 виданої виконавчим комітетом Вапнярської селищної ради гр. [PERSON] за час проживання на території селища зарекомендувала себе з позитивної сторони. Порядна і доброзичлива людина. Тимчасово непрацююча, одружена. Спиртними напоями не зловживає, громадський порядок не порушує, веде суспільно корисний спосіб життя. Компрометуючими матеріалами відносно гр. [PERSON] виконавчий комітет Вапнярської селищної ради не володіє. Згідно рішення виконавчого комітету Вапнярської селищної ради №221 від 27.12.2024 вирішено затвердити висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] . Відповідно до висновку органу опіки та піклування Вапнярської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Вапнярської селищної ради №221 від 27.12.2024, орган опіки та піклування вважає за доцільне: позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] [INFO] . В даному випадку позивач просить суд призначити її опікуном малолітньої дитини. Згідно зі ст. 243 СК України, опіка, піклування встановлюється на дітьми, які залишились без батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Відповідно до ч. 2 ст. 244 СК України при призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Згідно з ч. 4 ст. 167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Законом у ст. 64 ЦК України та ст. ст. 244, 212 СК України визначені особи, які не можуть бути опікуном або піклувальником. Порядок встановлення опіки визначається Правилами опіки та піклування, які затверджені Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року N 34/166/131/88. Пунктом 2.2 Правил встановлено, що опіка (піклування) над неповнолітніми дітьми встановлюється, якщо батьки: померли; невідомі; визнані в судовому порядку безвісно відсутніми або померлими. Опіку (піклування) може бути встановлено і при житті батьків неповнолітніх дітей у випадках, коли батьки: судом позбавлені батьківських прав або прийнято рішення про відібрання дитини і передачу її під опіку незалежно від того, позбавлені вони батьківських прав чи ні, оскільки перебування з ними небезпечне для життя дитини. Опіка (піклування) встановлюється за місцем проживання особи, яка підлягає опіці (піклуванню), або за місцем проживання опікуна (піклувальника). Рішення про встановлення опіки (піклування) повинно бути прийняте не пізніше як у місячний термін з моменту, коли відповідному органові опіки та піклування стане відомо про потребу встановлення опіки чи піклування (п. 2.4 Правил). Відповідно до п. 3.1. Правил для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. Переважне право серед кількох осіб, які бажають стати опікунами чи піклувальниками над однією і тією ж дитиною, надається: родичам дитини незалежно від місця їх проживання; особам, у сім`ї яких проживає дитина на час, коли стосовно неї виникли підстави щодо встановлення опіки чи піклування. Надані докази свідчать про те, що [PERSON] та [PERSON] свідомо не виконують батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої дитини [PERSON] [INFO] , не виявляють щодо нього батьківської турботи, не беруть участі у його житті, не приділяють увагу розвитку та утриманню дитини, що є підставою для позбавлення їх батьківських прав. Суд доходить висновку, що відповідачі самоусунулась від виконання батьківських обов`язків відносно їх малолітньої дитини [PERSON] , не виконують необхідних дій по догляду за здоров`ям дитини у зв`язку з її діагнозом, що спричинило загрозу здоров`ю та життю дитини, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Таку бездіяльність суд розцінює як ухилення відповідачами від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а саме щодо піклування про здоров`я дитини, її фізичного, духовного та морального розвитку. Разом з тим, згідно з висновком служби у справах дітей Вапнярської селищної ради Тульчинського району Вінницької області від 25.12.2024 №829, служба у справах дітей вважає, що громадянка [PERSON] може виконувати обов`язки опікуна/піклувальника. Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню своєї малолітньої дитини, що підтверджується матеріалами справи, оскільки самоусунення відповідачів від батьківських обов`язків спричинило загрозу здоров`ю та життю дитини, тому, виходячи з найкращих інтересів дитини, суд вважає за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав щодо їх малолітньої дитини [PERSON] [INFO] . За вказаних обставин, суд вважає за можливе встановити опіку над [PERSON] [INFO] та призначити опікуном над ним - [PERSON] , яка має постійне місце проживання, доводиться йому бабусею та не відноситься до категорії осіб, які відповідно до вимог закону не можуть бути опікуном. Таке рішення буде найбільш сприятливим для дитини та відповідатиме якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із матеріалів справи, позивач [PERSON] при зверненні до суду просила судові витрати залишити за позивачем тому суд приходить до висновку, що судові витрати понесені позивачем залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved