Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася в суд із цим позовом. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно (житловий будинок). В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] померла її баба [PERSON] , позивачка є спадкоємцем після її смерті за заповітом, але не може оформити своїх спадкових прав через відсутність у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно (житловий будинок). Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, направивши суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, заявлений позов підтримує в повному обсязі, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач Красненська селищна рада Золочівського району Львівської області явку свого повноважного представника суду не забезпечив, направив суду заяву, в якій просить розглядати справу у відсутності свого представника, при вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Запити до державного нотаріуса здійснювалися неодноразово, проте відповіді не надходили, а тому суд розглянув справу на підставі наявних матеріалів, що відповідають положенням ч. 3 ст. 211, ч. 4 ст. 223 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 27.03.1998 року, виданим Задвір`янською сільською радою Буського району Львівської області підтверджується, що [PERSON] померла [INFO] . Судом встановлено, що [PERSON] \~за життя розпорядилася усім свої майном в користь позивачки [PERSON] , склавши заповіт 27.12.1994 року, посвідчений\~Задвір`янською сільською радою, зареєстрований в реєстрі за № 149. Після смерті\~ [PERSON] відкрилася спадщина нажитловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно Технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого\~ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 18.09.2024 року вбачається, що житловий будинок 1971\~року побудови, загальною площею 86,3\~кв.м. придатний для\~ проживання, відповідає технічним нормам побудови. Належність спадкового житлового будинку [PERSON] підтверджується, довідкою виданою ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 18.09.2024 року № 2254 та свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок виданим виконавчим комітетом Буської міської ради 22.01.1990 року. У визначений законом строк після смерті [PERSON] позивачка [PERSON] звернулася із заявою про прийняття спадщини до Буської державної нотаріальної контори, де спадкову справу заведено за № 218/07, згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим державним нотаріусом Буської державної нотаріальної контори Дячик А.В. від 19.04.2007 року, а тому згідно ст. 1269 ЦК України позивачка прийняла спадщину. Таким чином, позивачка [PERSON] має право на спадщину за заповітом на все майно після смерті баби [PERSON] згідно ст. 1218 ЦК України та ст. 548 ЦК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~способами захисту цивільних прав та інтересів, серед іншого, може бути визнання права. Норма\~ст.\~316\~ЦК України\~визначає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~1217\~ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У відповідності до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкодавцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. За змістом листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Статтею 1216\~ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тобто права та обов`язки власника (спадкодавця) переходять до позивача (спадкоємця), а тому за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно (житловий будинок), який раніше належав померлій [PERSON] на праві приватної власності. Відтак, суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Outcome: approved