Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (місцезнаходження: Київська область м. Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, 9А, офіс 204) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (місце реєстрації [ADDRESS] ) про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовані тим,що 05.03.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики № 1264833 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 11 000 гривень, строк позики 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу - [INFO] Позикодавець зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, передав позичальнику грошові кошти шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК «Фінекспрес». Боржник свої зобов`язання за Договором позики №1264833 не виконала, лише частково сплатила кошти на суму 4 953,30 грн, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість у розмірі 32 314,70 гривень, що складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 11 000 гривень, заборгованості за відсотками - 21 314,70 гривень. У подальшому Позикодавцем/Первісним кредитором відступлено право вимоги за вказаним вище договором позики. 26 жовтня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» укладений Договір факторингу № 2610, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до боржників, у тому числі за Договором позики №1264833 від 05.03.2021 року. 03 квітня 2023 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладений Договір факторингу № 030423-ФК за умовами якого позивач набув права грошової вимоги до боржників, у тому числі за Договором позики №1264833 від 05.03.2021 року. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 лютого 2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Відповідачу надано термін для надання відзиву на позовну заяву. 14.03.2025 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву позивача в якому відповідач зазначає, що нею не заперечується факт отримання кредитних коштів на суму 11 000 гривень та факт заборгованості за тілом кредиту. Проте, заперечує стосовно розрахованої позивачем заборгованості за відсотками. У договорі зазначено, що строк позики 30 днів, Дата поверненя позики 04.04.2021 року, процентна ставка 1,99%. Відповідно до п.3 Договору проценти нараховуються за цим договором щоденно, включаючи дату отримання та повернення на залишок позики. У пункті 6.5 Правил вживається поняття понадстрокове користування позикою і у разі неповернення позики проценттів, позичальнику на таку неповернуту позику товариство нараховує проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожен день понадстрокового користування позики починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики та процентів, але не більше 90 календарних днів . Проте право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, а тому не може існувати ніякого понадстрокового користування позикою. Тому нарахування відсотків є можливим лише по 04.04.2021 рік. Як вбачається із розрахунку, відсотки нараховані в розмірі 4 046,90 грн станом на 04.04.2021 року. В подальшому кредитодавцем здійснювалися нарахування відсотків 1,99% до 03.07.2021 року. Розрахунок містить відомості про сплату відповідачкою в період неправомірного нарахування договірних відсотків поза строком кредитування в сумі 2 433,20 грн на погашення відсотків (01.05.2021). Це означає, що на цю суму має бути зменшено заборгованість із правомірно нарахованих відсотків (станом на 04.04.2021), тобто залишок правомірно нарахованої заборгованості має становити 1 613,70 грн (4046,90-2 433,20). Отже, відповідач визнає заборгованість за кредитним договором в сумі 12 613,70 грн (11 000 грн + 1613,70). 18.03.2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача в якому позивач зазначає, що відповідно до п.4.2 договору позики, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, а також зазначена процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації. У договорі встановлено строк позики 30 днів, однак у самому договорі позики наявні умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. Доводи відповідача є передчасними, оскільки таке нарахування здійснювалося у відповідності до умов договору та додатків до них/правил. Відповідач доказів на підтвердження або спростування позовних вимог позивача не долучив, а тому відзив грунтується на припущеннях. 24.03.2025 від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив в якому відповідач зазначає, що договір має чітко передбачити порядок його продовження. В самому договорі позики положення щодо його продовження/пролонгації відсутні. При цьому в п.4.2. договору відсилає до Правил надання грошових коштів у позику. Пункт 6.5. структурно розташований у розділі 6 «Порядок нарахування, сплати процентів, штрафних санкцій та інших платежів і порядок повернення позики». Жодних положень про продовження/пролонгацію саме строку дії договору цей розділ не містить. Пунк 6.5. чітко вказує про «понадстрокове» користування позикою, тобто користування позикою за межами строку. Відповідач на основі наданого позивачем розрахунку та на основі своїх заперечень, викладених у відзиві, навела розрахунок тієї частини ціни позову, яка нею визнається. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належно, у позовній заяві просить розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги позивача визнала частково на суму 12 613,70 грн з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву позивача. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 05.03.2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладений Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1264833 за умовами якого розмір позики складає 11 000 гривень, строк позики 30 днів, фіксована базова процентна ставка становить 1,99% в день, договір підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором dipIgS3r5T. Згідно із п. 1 Договору позики, за цим Договором позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору строк (надалі «Строк позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. Відповідно до п. 3. Договору проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення за залишок Позики. Згідно із п.п. 4.1 п. 4 Договору позики, підписанням цього Договору позичальник підтверджує, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачено ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», перебувають у загальному доступі та опубліковані на сайті www.mycredit.ua. Відповідно до довідки про ідентифікацію ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» підтверджує, що клієнт [PERSON] , з яким укладений договір № 1264833 від 05.03.2021 року ідентифікований Товариством. Відповідно до платіжної інструкції/операція 015b16fd-f097-46d6-841c-1976711f0b75 вiд 05.03.2021року ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» на рахунок платіжної картки № [NUMBER] , отримувач: [PERSON] перераховано кошти у сумі 11 000 гривень. Видача на банківські карти клієнтів онлайн-позик, підтверджується також листом від №14/01/25-11 від 14.01.2025 року та довідкою ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» від 14.01.2025. 26 жовтня 2021 року між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» («Клієнт») та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» («Фактор») укладено Договір факторингу № 2610, за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі Заборгованостей. 03 квітня 2023 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» («Клієнт») та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» («Фактор») укладений Договір факторингу № 030423-ФК, за умовами якого позивач набув права грошової вимоги до боржників, у тому числі до відповідача [PERSON] за Договором позики № 1264833 від 05.03.2021. Відповідно до Реєстру заборгованості до Договору факторингу № 030423-ФК від 03 квітня 2023 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] у сумі 37 268 грн., з яких сума заборгованості за основним боргом - 11 000 гривень та 26268 грн - заборгованість за відсотками. Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором позики за період із 05.03.2021 по 28.01.2025 заборгованість [PERSON] складає 32 314,70 гривень, з яких: заборгованість за тілом позики - 11 000 гривень; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами - 21 314,70 гривень.. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Матеріали справи свідчать про те, що кредитний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до частин 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Порядок укладення електронного договору передбачено нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також у ст. 12 цього Закону, зазначено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно із ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу. За змістом статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до статей 1048-1052, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що вст Із змісту статті 1054 ЦК України слідує, що за кредитним договором, банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає, що передбачено ст. 1077 ЦК України. За прямою нормою п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України - кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином(відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі i на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, про що свідчить норма ст. 514 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором. Положеннями ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05 квітня 2023 року по справі № 910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Таким чином, з огляду на основоположні норми цивільного законодавства щодо кредитних правовідносин, не може існувати поняття «понадстрокового користування позикою», а існує лише можливість правомірно не повертати позичені кошти протягом визначеного часу (із нарахуванням процентів відповідно до ст.1048 ЦК України), або неправомірне користування чужими коштами в разі спливу строку креждитування (із застосуванням ст. 625 ЦК України). Регулятивні відносити між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг. Однак, якщо позичальник порушує зобов1язання з повернення кредиту, в цій частині між ним і кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні. . Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої ст. 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої ст.625 цього Кодексу не можуть застосовуватися одночасно (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у спраі № 912/1120/16). Отже, у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. При цьому компенсаторний характер процентів, передбачений ст. 625 ЦК України, не свідчать про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом». Такі проценти слід розглядадти як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користуванння кредитом», до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Позивач посилається на п.6.5 Правил. Пункт 6.5. структурно розташований у розділі 6 «Порядок нарахування, сплати процентів, штрафних санкцій та інших платежів і порядок повернення позики». Жодних положень про продовження/пролонгацію саме строку дії договору цей розділ не містить. Пунк 6.5. чітко вказує про «понадстрокове» користування позикою, тобто користування позикою за межами строку. Виходячи з вищевикладеного, суд приходиьть до висновку, що нарахування відсотків відповідачці можливе лише по 04.04.2021, що передбачено умовами договору. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 04.04.2021 відсотки були нараховані в розмірі 4 046,90 грн. В подальшому кредитодавцем здійснювалося нарахування відсотків за відсотковою ставкою 1,99% в день до 03.07.2021 включно, що становить 21 317,70 грн. Суд приходить до висновку, що таке нарахування відсотків суперечить викладеним вище висновкам Верховного Суду. Отже, за встановлених обставин справи та аналізу сукупності наданих доказів, суд доходить висновку, що заявлені вимоги про стягнення заборгованості за Договором позики № 1264833 від 05.03.2021 року підлягають до часткового задоволення та до стягнення підлягає сума заборгованості 11 000 - тіло кредиту та нараховані відсотки, станом на 04.04.2021 року в сумі 4 046,90 грн. Проте, як вбачається із наданого розрахунку, відповідач [PERSON] сплатила 2 433,20 грн відсотків поза межами строку кредитування, а тому дана сума підлягає вирахуванню і до стягнення з відповідачки підлягає сума відсотків 1613,70 грн (4046,90 -2 433, 20). Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір. Постільки позов позивача задоволено частково, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам на суму 945,55 грн. Згідно пункту 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Згідно із частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Представником позивача надано суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу договір про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01 листопада 2024 року, укладений між ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» та адвокатом «Ткаченко Юлія Олегівна», Акт від 01.11.2022 приймання-передачі наданої правничої допомоги, витяг з акту № 3-П приймання-передачі надання правничої допомоги, вартість наданих послуг складає 3500 гривень, з яких: вивчення та збір документів, визначення правової позиції - 500 гривень, складання позовної заяви - 3000 гривень, платіжна інструкція кредитового переказу коштів від 18.12.2024. Суд з урахуванням складності справи, спрощеного порядку її розгляду, частково задоволення позовних вимог, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, з урахуванням принципу розумності та справедливості, приходить до висновку про те, що з відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі у розмірі 1366,19 грн, пропорційно до задоволених вимог позивача. На підставі наведеного,

Outcome: partial