Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

У червні 2024 позивачка [PERSON] через систему «Електронний суд», через адвоката Цигарьова О.О. (ордер а.с.11), звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Інком-Фінанс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Ветор Плюс» (далі - ТОВ «ФК «Ветор Плюс»), в якому просила визнати недійсним договір факторингу, укладений 03 травня 2023 року між відповідачами. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (в подальшому змінило назву на ПАТ «Сведбанк») та позивачкою було укладено кредитний договір № 2706/0508/77-278, відповідно до якого банк надав позивачці кредитні кошти в сумі 108 500,00 дол. США на строк з 22 травня 2008 року до 22 травня 2025 року. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 22 травня 2008 року, між банком, позичальником - [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки № 2706/0508/77-278-Р-1 від 22 травня 2008 року; а також між банком, позичальником - [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки № 2706/0508/77-278-Р-2 від 22 травня 2008 року. Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 20 червня 2012 року у справі № 02/2-3604/2012, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 09 жовтня 2012 року, задоволено позов банку та стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 1 203 060,75 грн. та судовий збір в сумі 2 833,00 грн. На виконання рішення суду видано виконавчі листи № 2-3604/12 від 14 листопада 2012 року про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь банку боргу на загальну суму 1 203 883,75 грн. 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Ветор Плюс» укладено договір факторингу, за умовами якого банк відступив на користь ТОВ «ФК «Ветор Плюс» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і право вимоги за кредитним договором, укладеним з [PERSON] 03 травня 2023 року між ТОВ «Інком-Фінанс» та ТОВ «ФК «Ветор Плюс» укладено договір факторингу, за умовами якого ТОВ «Інком-Фінанс» зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження ТОВ «ФК «Ветор Плюс» за плату, а клієнт зобов`язується відступити факторові свої права грошової вимоги за кредитним договором з [PERSON] . Позивачка вважає, що договір факторингу є таким, що укладений з порушення вимог чинного законодавства, а саме: суперечить Розпорядженню Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 352 від 06 лютого 2014 року «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулюванням ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03 березня 3014 року № 342/25119, де зазначено, що до фінансової послуги факторингу віднесено фінансування клієнтів зі статусом суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги. Отже, на думку позивача, виходячи із положень розпорядження Нацкомфінпослуг, особою,право вимоги до якої передається від первісного кредитора - новому кредитору (боржником в основному зобов`язанні) міг бути виключно суб`єкт господарювання (фізична або юридична особа, зареєстровані як суб`єкти господарювання). У зв`язку з цим, укладання фінансовою установою (фактором) договору факторингу, яким передбачено набуття фактором права вимоги до боржника фізичної особи є порушенням зазначеного вище розпорядження. Пояснює, що кредитний договір було укладено з позивачем, як фізичною особою, з метою задоволення споживчих потреб, не пов`язаних зі здійсненням підприємницької діяльності. З урахуванням викладеного, договір факторингу між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Інком-Фінанс» від 03 травня 2023 року про передачу права вимоги за Кредитним договором № 2706/0508/77-278 від 22 травня 2008 року відповідачу-1 є недійсним, оскільки на час його укладення такий договір факторингу суперечив актам цивільного законодавства. В силу положень ст. ст. 203, 215, 216 Цивільного Кодексу (далі - ЦК) України, просить позов задовольнити, судові витрати покласти на відповідачів. Ухвалою судді Голосіївського районного міста Києва від 11 липня 2024 року позовну заяву залишено без руху (а.с.39,40). Ухвалою судді Голосіївського районного міста Києва від 29 липня 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін (а.с.61,62). Ухвалою Голосіївського районного міста Києва від 16 вересня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ «Інком-Фінанс» про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін (а.с.137-139). 22 серпня 2024 року представником ТОВ «Інком-Фінанс» - Сичовою А.О. (витяг з ЄДРПОУ, довіреність а.с.76,77) подано відзив на позовну заяву (а.с.78-87). У відзиві, з посиланням на причини пропуску строку подачі відзиву на позовну заяву, вказується, що з технічних причин через перебої в роботі електронного суду ЄСІТС з ухвалою про відкриття провадження у справі та копією позовної заяви сторона відповідача ознайомилась лише 15 серпня 2024 року, у зв`язку із чим просить поновити строк для подачі відзиву на позов. Наведені причини невчасної подачі відзиву на позовну заяву суд ухвалив визнати поважними, строк для подачі відзиву, відповідно до положень ст. 127 ЦПК України, поновити. Заперечуючи проти позовної заяви, у відзиві представник відповідача ТОВ «Інком-Фінанс» зазначає наступне. 22 травня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено основний кредитний договір № 2706/0508/77-278, за умовами якого банком надано кредитні кошти позичальнику у повному обсязі. 22 травня 2008 року у забезпечення виконання зобов`язань за наведеним кредитним договором між банком та [PERSON] , [PERSON] укладались договори поруки № 2706/0508/77-278/Р-1 та відповідно № 2706/0508/77-278/Р-2. У забезпечення виконання зобов`язань за наведеним кредитним договором між банком та [PERSON] укладено 22 травня 2008 року іпотечний договір № 2706/0508/77-278-Z-1. У зв`язку із невиконанням боржником умов кредитного договору за рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 20 червня 2012 року у справі № 02/2-3604/2012, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 09 жовтня 2012 року, задоволено позов банку та стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 1 203 060,75 грн та судовий збір в сумі 2 833,00 грн. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 27 листопада 2013 року у справі № 753/18720/13-ц замінено сторону стягувача виконавчого провадження щодо виконання рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 червня 2012 року у справі за позовом ПАТ «Сведбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором із стягувача ПАТ «Сведбанк» на ТОФ «ФК «Вектор Плюс». Постановою Верховного Суду від 11 листопада 2015 року у справі № 6-2056цс15 визнано припиненою поруку да договором поруки № 2706/0508/77-278/Р-1, укладеним 22 травня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] . Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 22 березня 2016 року справа № 756/15687/14-ц визнано припиненою поруку да договором поруки № 2706/0508/77-278-Р-2, укладеним 22 травня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] . У подальшому, 03 травня 2023 року між ТОФ «ФК «Вектор Плюс» (клієнт) та ТОВ «Інком-Фінанс» (фактор) укладено договір факторингу, за умови якого за плату клієнтом відступлено право грошової вимоги факторові до боржників за кредитним договором 2706/0508/77-278, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] . Цього ж дня між ТОФ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Інком-Фінанс» складено та підписано акт приймання-передачі прав грошових вимог, акт приймання-передачі реєстру боржників, а також акт приймання-передачі передачі документації до цього договору. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав № 331118077 від 03 травня 2023 року ТОВ «Інком-Фінанс» є іпотекодержателем майна. Крім того, 03 травня 2023 року між ТОФ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Інком-Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором та складено і підписано акт приймання-передачі документації до цього договору. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав № 331118077 від 03 травня 2023 року ТОВ «Інком-Фінанс» є іпотекодержателем майна. Стороною відповідача ТОВ «Інком-Фінанс» вказується, що оспорюваний договір факторингу відповідає вимогам закону та підзаконним актам під час його укладання. Пояснюється, що на думку позивача оспорюваний договір факторингу, яким передбачено набуття фактором вимоги до боржника - фізичної особи, укладався фінансовою установою (фактором) з порушенням Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, № 352 від 06 лютого 2014 року «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулюванням ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231». Однак така позиція позивача є помилковою, оскільки, хоча вказаним розпорядженням постановлено, що договори факторингу можуть укладатися щодо уступки права вимоги виключного до боржників - суб`єктів господарювання, проте п. 1 вказаного розпорядження № 231 від 03 квітня 2009 року постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2013 рок у справі № 2а-12909/12/2670 визнано незаконним та таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили. Отже, на ЦК України, ні Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» не встановлюють жодних обмежень стосовно складу осіб, щодо яких може здійснюватись відступлення права вимоги. Вважає, що до спірних правовідносин не можуть бути застосовані норми підзаконного акту, договір факторингу відповідає чинному законодавству, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Від представника відповідача ТОВ «ФК «Вектор Плюс» - Ковалевського Є.В. 13 вересня 2024 року надійшла заява, у якій сторона відповідача повідомляє, що позовні вимоги не визнає, просить у задоволенні позову відмовити (а.с. 134). Справа розглядається за правилами ст. 279 Цивільного процесуального Кодексу (далі - ЦПК) України у спрощеному позовному порядку без виклику сторін. Відповідно до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться, фіксування судового процесу на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено право кожної особи в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями статей 15, 16 Цивільного Кодексу (ЦК) України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу Відповідно до положення статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 22 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2706/0508/77-278/, за умовами якого банком надано кредитні кошти позичальнику в сумі 108 500,00 дол. США строком до 22 травня 2025 року (а.с.88-92). 22 травня 2008 року на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] , [PERSON] укладались договори поруки № 2706/0508/77-278/Р-1 та відповідно № 2706/0508/77-278/Р-2 (а.с. 93, 94). 22 травня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та позивачкою [PERSON] укладено іпотечний договір № 2706/0508/77-278-Z-2, за яким в іпотеку передано іпотекодержателю земельну ділянку, розташовану у [ADDRESS] ; вартість предмету іпотеки оцінено у розмірі 731 000,00 грн (а.с. 95, 96). Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 20 червня 2012 року у справі № 02/2-3604/2012, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 09 жовтня 2012 року, задоволено позов ПАТ «Сведбанк» та стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 1 203 060,75 грн та судовий збір в сумі 2 833,00 грн. (а.с.97-100). Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 27 листопада 2013 року у справі № 753/18720/13-ц, яка була досліджена судом у форматі повного доступу у Єдиному державному реєстрі судових рішень, замінено сторону стягувача виконавчого провадження по виконанню рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 червня 2012 року по справі за позовом ПАТ «Сведбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 203 060,75 грн з Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» на його правонаступника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (а.с.106). Також, судом у форматі повного доступу до у Єдиному державному реєстрі судових рішень дослідженого рішення Апеляційного суду міста Києва від 22 березня 2016 року по справі № 756/15687/14-ц, яким визнано припиненою поруку за договором № 2706/0508/77-278/Р-2, укладеним 22 травня 2008 року між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] (а.с. 104, 105). Постановою Верховного Суду від 11 листопада 2015 року у справі № 6-2056цс15 визнано припиненою поруку за договором № 2706/0508/77-278/Р-1, укладеним 22 травня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] (а.с.101-103). 03 травня 2023 року між ТОФ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Інком-Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, посвідчений 03 травня 2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, реєстровий номер № 519. Предметом договору є перехід від первісного іпотекодержателя до нового іпотекодержателя прав за іпотечним договором № 2706/0508/77-278/Z-2 від 22 травня 2008 року, який укладений в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 2706/0508/77-278 від 22 травня 2008 року, предметом іпотеки за яким є земельна ділянка з кадастровим номером 3223186802:10:004:0130. Сторонами договору складено та підписано акт приймання-передачі документації до цього договору (а.с.113-114). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав № 331118077 від 03 травня 2023 року ТОВ «Інком-Фінанс» є іпотекодержателем майна, яким є земельна ділянка з кадастровим номером 3223186802:10:004:0130, розташована у [ADDRESS] (а.с.115). 03 травня 2023 року між ТОФ «ФК «Вектор Плюс» (клієнт) та ТОВ «Інком-Фінанс» (фактор) укладено договір факторингу, відповідно до якого клієнт за грошові кошти відступає фактору свої права грошової вимоги до боржника за кредитним договором 2706/0508/77-278 від 22 травня 2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] . Відповідно до п. 1.3. договору факторингу від 03 травня 2023 року право грошової вимоги вважається відступленим фактору в день підписання цього договору, акту приймання-передачі прав грошових вимог за формою, викладеною у додатку № 1, акту приймання-передачі реєстру боржників за формою, викладеною у додатку № 2, а також після отримання грошових коштів від фактора. За п. 3.2. договору факторингу від 03 травня 2023 року фактор зобов`язується передати в розпорядження клієнту грошові кошти, шляхом перерахування в день підписання цього договору в розмірі 172 762,50 грн, без ПДВ (а.с. 107-108). На виконання пункту 1.3. договору факторингу від 03 травня 2023 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Інком-Фінанс» 03 травня 2023 року складені та підписані акт приймання-передачі прав вимог, акт приймання-передачі реєстру боржників, а також акт приймання-передачі документації. За платіжною інструкцією № 919 від 03 травня 2023 року перераховано на рахунок отримувача ТОВ «ФК «Вектор Плюс» грошові кошти у сумі 172 762,50 грн, без ПДВ (а.с. 109-112). Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину; а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відмежування вказаного договору від інших подібних договорів, зокрема договору відступлення права вимоги (цесії), визначає необхідність застосування спеціальних вимог законодавства, у тому числі відносно осіб, які можуть виступати фактором. Разом з тим розділ І книги п`ятої ЦК України регулює загальні положення про зобов`язання, зокрема положення щодо сторін у зобов`язанні. Так, відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У частині першій статті 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За таких умов, суд, із урахуванням вказаних норм матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, доходить висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, оскільки під час укладання оспорюваного договору факторингу між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Інком-Фінанс» були дотримані вимоги цивільного законодавства щодо змісту та форми вчинення договору. Суд критично ставиться до твердження сторони позивача про те, що на час укладення оспорюваного договору факторингу від 03 травня 2023 року ТОВ «ФК «Інком-Фінанс» не мало повноважень щодо набуття відступленого права грошової вимоги до [PERSON] , як фізичної особи, за кредитним договором № 2706/0508/77-278 від 22 травня 2008 року, оскільки договір суперечить Розпорядженню Національної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 352 від 06 лютого 2014 року. Пунктом 1 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 квітня 2009 року № 373/16389, «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг» було передбачено віднесення до фінансової послуги факторингу сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. Разом з тим частиною п`ятою статті 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» встановлена спеціальна норма, що регулює виключно порядок надання послуг факторингу. Вказаною нормою передбачено, що фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог ЦК України та цього Закону. Згідно зі статтею 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або фінансова установа, а також фізична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Статтею 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено види діяльності, на які Держфінпослуг може надавати фінансовим установам ліцензії, а саме страхової діяльності, діяльності з накопичувального пенсійного забезпечення, надання фінансових кредитів за рахунок залучення коштів та діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб. Аналіз вищевказаним норм дає підстави для висновку, що ні Цивільний кодекс України, ні Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» не встановлюють жодних обмежень стосовно складу осіб, щодо яких може здійснюватися відступлення права вимоги. За таких обставин суд вважає, що до спірних правовідносин може бути застосовано норми підзаконного акта - розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231, згідно з яким до фінансової послуги факторингу було віднесено набуття права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне у майбутньому, до боржників, суб`єктів господарювання, за договором, на якому базується таке відступлення. Положення зазначеного підзаконного акта суперечить положенням статті 1079 ЦК України, який є основним актом цивільного законодавства України, та Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», які в силу вимог статті 4 ЦК України мають вищу юридичну силу над підзаконними актами. Крім цього, розпорядженням від 06 лютого 2014 року № 352 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, відмінила дію пункту 1 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231 про те, що договори факторингу можуть укладатися щодо уступки права вимоги виключно до боржників - суб`єктів господарювання. Отже, суд доходить висновку, що зміст цього оспорюваного правочину не суперечить актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства, при укладенні правочинів волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин було вчинено у формі, встановленій законом, спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Оспорюваним договором факторингу не порушуються як права та інтереси позивачки [PERSON] , так і її обов`язки щодо необхідності відповідати за виконання зобов`язань з повернення коштів, наданих їй банком у кредит згідно з кредитним договором № 2706/0508/77-278 від 22 травня 2008 року. Згідно зі статтям 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки під час укладання оспорюваного правочину між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Інком-Фінанс» були дотримані вимоги цивільного законодавства щодо змісту та форми вчинення договору. Згідно ч.2 ст.141 ЦПК України у разі відмови в позові, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed