Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та\~просить стягнути\~заборгованість,\~що виникла\~станом на\~10.01.2025\~за укладеним\~кредитним договором\~№ 2001736270801\~від 17.11.2020\~в сумі\~17\~971,79\~грн.,\~за укладеним\~кредитним договором\~№ 1010594520\~від 01.10.2022\~в сумі\~10\~903,40\~грн.,\~та за\~укладеним кредитним\~договором №\~1010594521\~від 01.10.2022\~в сумі\~19\~386,07\~грн.,\~посилаючись на\~неналежне виконання\~відповідачем взятих\~на себе\~кредитних зобов`язань. В обґрунтування вимог зазначено про видачу кредиту на підставі укладеного між сторонами кредитного договору № 2001736270801 від 17.11.2020 у сумі 10\~999,80 грн., видачу кредиту на підставі кредитного договору № 1010594520 від 01.10.2022 у сумі 9\~046,91 грн. та видачу кредиту на підставі кредитного договору № 1010594521 від 01.10.2022 у сумі 19\~386,07 грн. Позивач умови договорів виконав, надавши кредити відповідачу, однак останній умови договорів виконував неналежним чином, що призвело до виникнення кредитної заборгованості, а саме за договором № 2001736270801\~в сумі\~17\~971,79\~грн.\~з яких 10\~999,80 грн. заборгованість за кредитом, 6\~971,99 грн. заборгованість за процентами; за кредитним договором № 1010594520 від 01.10.2022 в сумі 10\~903,40 грн., з яких 9\~046,91 грн. заборгованість за кредитом, 1,65 грн. заборгованість за процентами, 1\~854,84 грн. заборгованість за комісією, за кредитним договором № 1010594521 від 01.10.2022 в сумі 19\~386,07 грн., з яких 16\~085,23 грн. заборгованість за кредитом, 2,98 грн. заборгованість за процентами, 3\~297,86 грн. заборгованість за комісією. Тому з метою захисту прав кредитора, позивач просить задовольнити заявлені вимоги. Ухвалою суду від 07 квітня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 07 травня 2025 року розгляд справи ухвалено проводити у заочному порядку. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у порядку, передбаченому статтею 128 ЦПК України. Згідно прохальної частини тексту позовної заяви, представник позивача Киричук Г.М. просить проводити розгляд справи за її відсутності, на вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] \~не повідомив\~причини неявки,\~заяви про\~розгляд справи\~за його\~відсутності,\~відзиву на\~позов не\~подав.\~Поштове відправлення,\~направлене на\~зареєстровану адресу\~місця проживання\~відповідача \~із повідомленням\~про виклик\~до суду,\~повернуто до\~суду не\~врученим із\~відміткою «адресат\~відсутній за\~вказаною адресою»,\~що відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України є днем вручення повістки (постанова Верховного Суду від 10 квітня 2025 року у справі № 621/2155/20 (провадження № 61-3581св24). Ураховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як встановлено\~судом та\~підтверджується письмовими\~доказами,\~відповідно до\~укладеного 17\~листопада 2020\~року між\~Акціонерним товариством\~«Перший Український\~Міжнародний Банк»\~та [PERSON] договору № 2001736270801, відповідачу було надано кредит шляхом відкриття поточного рахунку і встановленням кредитного ліміту в сумі 11\~000,00 грн., з погодженою процентною ставкою 47,88%, строком кредитування 12 місяців з наступною пролонгацією договору за відсутності заперечень сторін, порядком розрахунків за договором, тощо, про що свідчить підпис позичальника [PERSON] у заяві на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорті споживчого кредиту (а.с. 12 копія заяви, паспорту). Відповідачу 27.02.2022 було збільшено кредитний ліміт, 16.03.2022 зменшено до 10\~999,80 грн. (а.с. 42 довідка). Крім того, відповідно до укладеного 01 жовтня 2022 року між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] договору № 1010594520, відповідачу було надано споживчий кредит в сумі 9\~046,91 грн. на споживчі цілі строком на 24 місяці, з погодженим розміром комісії за обслуговування кредитної заборгованості 1,4%, розміром процентної ставки 0,01%, погодженим сторонами договору графіком платежів, тощо, про що свідчить підпис позичальника [PERSON] у заяві на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорті споживчого кредиту (а.с. 8-9 копія заяви, паспорту). Крім того, відповідно до укладеного 01 жовтня 2022 року між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] договору № 1010594521, відповідачу було надано споживчий кредит в сумі 16\~085,23 грн. на споживчі цілі строком на 24 місяці, з погодженим розміром комісії за обслуговування кредитної заборгованості 1,4%, розміром процентної ставки 0,01%, погодженим сторонами договору графіком платежів, тощо, про що свідчить підпис позичальника [PERSON] у заяві на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорті споживчого кредиту (а.с. 10-11 копія заяви, паспорту). Доказів на спростування цього відповідачем суду не надано. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України). Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною другою статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Крім того, 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування », у зв`язку із чим у Законі України «Про захист\~прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18\~Закону України «Про захист\~прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування», залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8\~Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування», передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12\~Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Указані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження №61-4202сво22). Таким чином, виходячи з аналізу вимог п.4 ч.1 ст. 1, ч.2 ст.8, ч.1 ст.1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування статті 11 Закону України «Про споживче кредитування », які викладені у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку). При цьому розмір комісії не був прихованим та позичальник ознайомився і погодився з ним, підписуючи кредитний договір, та в подальшому не оспорював його в судовому порядку. У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц (провадження № 61-16754св19), від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц (провадження № 61-22158св19) вказано, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за укладеними договорами, відповідач [PERSON] станом на 10.01.2025 має заборгованість перед позивачем: за кредитним договором № 2001736270801 в сумі 17\~971,79 грн. з яких: - 10\~999,80 грн. заборгованість за кредитом, - 6\~971,99 грн. заборгованість за процентами; за кредитним договором № 1010594520 від 01.10.2022 в сумі 10\~903,40 грн., з яких: - 9\~046,91 грн. заборгованість за кредитом, - 1,65 грн. заборгованість за процентами, - 1\~854,84 грн. заборгованість за комісією, за кредитним договором № 1010594521 від 01.10.2022 в сумі 19\~386,07 грн., з яких: - 16\~085,23 грн. заборгованість за кредитом, - 2,98 грн. заборгованість за процентами, - 3\~297,86 грн. заборгованість за комісією. Розміри кредитної\~заборгованості та\~її складові\~відповідач не\~спростував,\~контррозрахунку боргу\~не надав,\~тому наданий банком розрахунок заборгованості за кредитним договором у сукупності з випискою з рахунку позичальника та іншими доказами є належним і допустимим доказом, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеної у постанові від 22 квітня 2024 року у справі № 559/1622/19 (провадження № 61-12049св23). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини 1-3 статті 12 ЦПК України). Оскільки належним чином повідомлений про дату слухання справи відповідач відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не надав, ураховуючи, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, оскільки збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду та кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (статті 12,13 ЦПК України), суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2\~422,40 грн., сплачений ним при подачі позову, яку суд вважає можливим задовольнити.

Outcome: approved