Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] та просять визнати за кожною з них право власності на 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги позивачі мотивували тим, що згідно свідоцтва на\~право особистої\~власності на\~жилий будинок\~від 07.07.1989\~ [PERSON] був\~головою колгоспного\~двору,\~у приватній\~власності якого\~був жилий\~будинок з\~господарськими будівлями,\~що розташований\~по [ADDRESS] . За вказаним домогосподарством закріплено земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлового будинку площею 0,18 га. Станом на\~15.04.1991 у домогосподарстві - колгоспному дворі по [ADDRESS] були зареєстровані: голова двору [PERSON] , дружина [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних (ч.2 ст.123 ЦК УРСР). Отже, право власності на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] , як на майно колишнього колгоспного двору, належить [PERSON] \~та [PERSON] на праві спільної часткової власності по 1/2 частці кожному. [PERSON] помер [INFO] , залишивши заповіт, відповідно до якого все своє майно заповів позивачці [PERSON] . Позивачка [PERSON] , будучи спадкоємцем за заповітом, у терміни, передбачені чинним законодавством, звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок. Проте, їй відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що невизначені частки членів колишнього колгоспного двору. [INFO] \~померла [PERSON] ,\~не залишивши\~заповіту.\~ Спадкоємцем першої черги за законом є її дочка позивачка [PERSON] , яка проживала та була зареєстрована разом із спадкодавцем на день її смерті. Прийнявши спадщину після смерті матері, як спадкоємець першої черги за законом, позивачка [PERSON] звернулася до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок. Проте, їй відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що невизначені частки членів колишнього колгоспного двору. Згідно звіту\~про оцінкуринкова вартість житлового будинку з господарським будівлями та спорудами по [ADDRESS] становить 266\~135 грн. Ухвалою суду\~від 23.01.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 01.04.2025 задоволено клопотання позивачки [PERSON] ,\~до участі у справі залучено співвідповідача Городенківську міську раду Коломийського району Івано-Франківської області. Ухвалою суду від 25.04.2025 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Позивачі [PERSON] та [PERSON] 13.05.2025 подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити. Від відповідача [PERSON] 17.02.2025, 19.03.2025 та 15.04.2025 засобами поштового зв`язку отримано заяви про розгляд справи за його відсутності, де вказано, що позовні вимоги він визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Співвідповідач Городенківська міська рада через систему «Електронний суд» 16.04.2025 надіслала до суду заяву про розгляд справи без участі представника міської ради за наявними в матеріалах справи документами, рішення просить прийняти відповідно до вимог чинного законодавства. Дії учасників справи не суперечать вимогам\~ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідач та співвідповідач не скористалися правом на подання відзиву в порядку ст.178 ЦПК України, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, що відповідає вимогам ч.8 ст.178 ЦПК України. У Постанові Верховного Суду від 5 вересня 2022 року у справі №1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) зазначено, що згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення ч.5 ст.268 ЦПК України слід розуміти так: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати в резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте в разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не збігатимуться, це не є порушенням прав сторін. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст.5 Цивільного кодексу України (у редакції 2003 року) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди у період з 31.01.1966 по 19.01.1996 регулювалась підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р. і втратила чинність від 19.01.1996 на підставі наказу Держитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 р. № 56. Зазначена інструкція передбачала державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Із копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 07 липня 1989 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 102 від 14 червня 1989 р., вбачається, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований у [ADDRESS] належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . \~ \~ \~ \~Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 06.12.1976 № 1514-ІХ село Чортовець перейменовано на село Назаренкове; згідно Постанови Президії Верховної Ради України № 3278-ХІІ від 11.06.1993 селу Назаренкове відновлено колишнє найменування - село Чортовець; [ADDRESS] перейменована на [ADDRESS] , що стверджується довідкою № 689, виданою 12.11.2024 Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради. Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці. За змістом ч.1 ст.120, ст.121, ч.1, ч.2 ст.123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності; володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору; частка члена колгоспного двору в майні двору визначається, зокрема, при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Оскільки право власності на майно колишнього колгоспного двору, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] набуте до 15 квітня 1991 року, тому спір щодо даного майна вирішується за нормами, що регулювали власність цього двору. Колгоспний двір був припинений 15.04.1991, коли введений в дію Закон України «Про власність», у зв`язку з чим правового значення буде мати належність членів до колгоспного двору саме на цю дату. Всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 у домогосподарстві колгоспному дворі за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані: голова двору [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою № 677, виданою 08.10.2024 Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради. З наведеного слідує, що житловий будинок [ADDRESS] належав [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності в рівних частках по 1/2 кожному, як членам колишнього колгоспного двору, які не втратили права на частку в його майні. За заповітом, посвідченим 14 травня 2019 р. секретарем Чортовецької сільської ради Городенківського району, зареєстрованим в реєстрі за № 71, [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS] , все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, в тому числі: житловий будинок з усіма господарськими спорудами та земельними ділянками, що належать до нього за адресою [ADDRESS] ; грошові заощадження; майнові паї і взагалі все те, що на день смерті буде належати йому і на що він за законом матиме право заповів [PERSON] , [INFO] . Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 64464150 (номер в реєстрі нотаріальних дій 71), що стверджується копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 69758660, виданої 16.08.2022 приватним нотаріусом Галайчук О.Л. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 83 роки у с. Чортовець Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 203 від 04 березня 2022 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04 березня 2022 року Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Оскільки [PERSON] помер після [INFO] , у вказаних правовідносинах суд застосовує норми Цивільного кодексу України 2003 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 ст.1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька\~фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, визначено ч.1 ст.1267 ЦК України. За ст. ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. [PERSON] , [INFO] , на день смерті ( [INFO] ) був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; на день його смерті за вказаною адресою були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією довідки про останнє місце реєстрації громадянина на день його смерті № [NUMBER] , виданої 28.11.2024 ЦНАП Городенківської міської ради. Копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 06 лютого 1964 р. виконавчим комітетом Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, підтверджується, що [PERSON] , 1938 р.н., та [PERSON] ,\~1942\~р.н.,були подружжям, актовий запис № 2 від 06 лютого 1964 р. Відповідач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26 березня 1965 р. Позивачка [PERSON] , [INFO] , є дочкою що [PERSON] та [PERSON] , що стверджується копіями: свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25 лютого 1966 р. виконавчим комітетом Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, з якого слідує, що при реєстрації народження [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] », актовий запис № 18 від 25 лютого 1966 р.; свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 08 серпня 1987 р. Назаренківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, з якого вбачається, що [PERSON] у зв`язку із укладенням шлюбу змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », актовий запис № 21 від 08 серпня 1987 р. Позивачка [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] та позивачки [PERSON] , про що свідчать копії: свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24 березня 1990 р. Назаренківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, з якого слідує, що при реєстрації народження [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] », актовий запис № 10 від 24 березня 1990 р.; свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 22 травня 2010 р. відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, з якого вбачається, що [PERSON] у зв`язку із реєстрацією шлюбу змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », актовий запис № 162 від 22 травня 2010 р. Отже,\~позивачка [PERSON] \~є онукою [PERSON] \~та [PERSON] . Із копії спадкової справи № 92/2022, наданої суду приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Галайчук О.Л., вбачається, що позивачка [PERSON] ,\~як спадкоємець\~за заповітом,\~прийняла спадщину\~після смерті\~діда [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (16.08.2022). Копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 69758719, виданого 16.08.2022 приватним нотаріусом Галайчук О.Л., підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 69579994 (номер у нотаріуса 92/2022), спадкодавець [PERSON] , дата народження: [INFO] , дата смерті: [INFO] . Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Дружині спадкодавця [PERSON] , [INFO] , на час смерті чоловіка [PERSON] ( [INFO] ) виповнилося 77 років. Відповідно до ст.75 СК України, ст.12\~Закону України\~«Про пенсійне\~забезпечення» вона вважається непрацездатною особою. Як непрацездатна вдова спадкодавця, [PERSON] , маючи відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України право на обов`язкову частку у спадщині, заповідану позивачці [PERSON] , до спливу шести місяців з часу відкриття спадщини (16.08.2022) подала нотаріусу заяву про відмову від одержання обов`язкової частки у спадщині на користь онучки померлого [PERSON] . Інших спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України мають обов`язкову частку в спадщині [PERSON] , судом не встановлено. Отже, право на спадкування на все належне спадкодавцю [PERSON] майно одержала позивачка [PERSON] , як спадкоємець за заповітом. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області, що належала йому, як члену колишнього колгоспного двору. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивачка [PERSON] , прийнявши спадщину після смерті діда [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, 16.12.2024 подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] . Однак, приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу Галайчук О.Л. постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16 грудня 2024 р. відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті діда [PERSON] , оскільки право власності на вищезгадане спадкове майно зареєстроване за померлим, як за головою колгоспного двору, частки померлого голови двору та інших власників у майні колгоспного двору не виділено, що стало підставою звернення позивачки [PERSON] до суду з даним позовом. Щодо спадкування після смерті [PERSON] суд зазначає наступне. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 80 років у с. Чортовець Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 794 від 20 грудня 2022 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20 грудня 2022 року Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Оскільки [PERSON] померла після [INFO] , у вказаних правовідносинах суд застосовує норми Цивільного кодексу України 2003 року. [PERSON] , [INFO] , на день смерті ( [INFO] ) була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; на день її смерті за вказаною адресою були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією довідки про останнє місце реєстрації громадянина на день його смерті № [NUMBER] , виданої 28.11.2024 ЦНАП Городенківської міської ради. Спадкодавець [PERSON] заповіту не вчиняла, що стверджується копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 77167129, виданої 31.05.2024 Городенківською державною нотаріальною конторою. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є, в рівних частках, її дочка позивачка [PERSON] та син відповідач [PERSON] . Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] судом не встановлено. Із копії спадкової справи № 189/2024, наданої суду Городенківською державною нотаріальною конторою, вбачається, що позивачка [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Копією Витягу № 77167254 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 31.05.2024 Городенківською державною нотаріальною конторою, підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 72516299 (номер у нотаріуса 189/2024), спадкодавець [PERSON] , дата народження: [INFO] , дата смерті: [INFO] . Відповідач [PERSON] , будучи спадкоємцем першої черги за законом, спадщину після смерті матері [PERSON] не прийняв, оскільки не проживав\~разом із\~спадкодавцем на\~час відкриття\~спадщини та\~у строк,\~визначений ч.1\~ст.1270\~ЦК України, не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Отже, право на спадкування на все належне спадкодавцю [PERSON] майно одержала позивачка [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , що належала їй, як члену колишнього колгоспного двору. Підставою звернення позивачки [PERSON] до суду стало те, що постановою державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 26/02-31 від 04 січня 2025 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на належну їй частку житлового будинку [ADDRESS] з посиланням на те, що вищезгадане господарство, головою якого був [PERSON] , відносилось до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 19.11.2024, вбачається, що житловий будинок споруджено в 1970 р., господарські будівлі та споруди в 1970, 1975, 1980, 1990, 1991 роках. Ринкова вартість\~житлового будинку\~«А» (згідно\~технічного паспорту\~загальною площею\~80,0 кв.м, житловою площею 41,5 кв.м, рік спорудження 1970), господарських будівель і споруд, що розташовані за вищевказаною адресою, станом на 03.12.2024 становить 266 135 грн, що стверджується копією висновку про вартість об`єкта оцінки, складеного ФОП [PERSON] . Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] розміщений на земельній ділянці площею 0,18 га, про що свідчить довідка № 690, видана 12.11.2024 Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради. Згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який набув чинності 03.08.2004,\~державна реєстрація \~- офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 417488802, сформованої 12.03.2025, вбачається, що відомості про право власності на житловий будинок [ADDRESS] відсутні. \~ \~ \~ \~Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Таким чином, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи в який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Тобто, за вказаною нормою права вимога про визнання права власності може бути пред`явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Досліджені судом докази підтверджують, що [PERSON] , як голові колгоспного двору, 07.07.1989 був виданий документ, що посвідчував його право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області. Однак, даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав йому та [PERSON] на праві спільної сумісної власності в рівних частках по 1/2 кожному, як членам колишнього колгоспного двору. Позивачка [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, успадкувала після смерті діда [PERSON] , а позивачка [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, успадкувала після смерті матері [PERSON] по 1/2 частці житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по [ADDRESS] , однак через те, що спадковий житловий будинок відносився до колгоспного двору і частки померлих у ньому не визначені, не мають можливості отримати свідоцтва про право на спадщину. Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінивши зібрані у справі докази, правомірність набуття кожною позивачкою права власності на 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по [ADDRESS] , суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] з підстав та в обсязі, наведеному в мотивувальній частині рішення. На підставі\~ст.ст.\~120,\~123,\~563\~ЦК УРСР\~(1963\~р.), ст.ст.\~316,\~317,\~325,\~328,\~392,\~1216,\~1217,\~1220,\~1222,\~1223,\~1233,\~1241, 1258,\~1261, 1267-1270, 1296-1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved