Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

Позивачка в особі представника адвоката Черних Вікторії Олександрівни звернулася до Яготинського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини. В позові вказала, що вона являється донькою [PERSON] та [PERSON] . Шлюб між батьками був розірваний та після розірвання шлюбу, позивачка залишилася проживати разом з матір`ю. Згідно рішення Яготинського районного суду Київської області від 15 вересня 2015 року, спосіб виконання якого було змінено рішенням Яготинського районного суду Київської області від 10 жовтня 2018 року, до часу досягнення позивачкою повноліття відповідач сплачував аліменти на її утримання у вигляді 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. 2 \~ \~ \~ \~березня 2025 року позивачка досягла повноліття. З часу досягнення позивачкою повноліття, відповідач добровільної допомоги на її утримання не надає. Разом з тим, 2 вересня 2024 року позивачку було зараховано на 1 курс 1-зм групи, факультету лісового і садово-паркового господарства Уманського національного університету садівництва (IV рівень акредитації), денної форми навчання, за спеціальністю 193 Геодезія та землеустрій. Позивачка навчається за кошти фізичних та/або юридичних осіб. Стипендія не нараховується. Термін навчання з 2 вересня 2024 року по 30 червня 2028 року, що підтверджується довідкою Уманського національного університету садівництва за №24-06/135 від 03 березня 2025 року. З огляду на вищевказані обставини, позивачка немає особистих джерел доходу та вимушена перебувати на повному матеріальному забезпеченні матері, яка надає допомогу на утримання позивачки добровільно. Позивачка потребує кошти на оплату за навчання, за проживання в гуртожитку, належне харчування, користування медичними послугами, а також потребує реалізації освітнього соціального та духовного розвитку. Як вбачається з пункту 4.1. договору про надання платної освітньої послуги від 12.08.2024 вартість освітньої послуги встановлюється у національні валюті України згідно кошторису, складеного Виконавцем та затвердженого наказом ректора і складає 118 400 грн. за весь термін навчання послуг з розрахунку 29600грн. за один рік. Як вбачається з пункту 3.1. Договору про надання послуг з проживання в гуртожитку Уманського національного університету садівництва вартість проживання затверджується наказом ректора Університету відповідно до затвердженого кошторису та складає 800 грн. без ПДВ/з ПДВ за місяць. На виконання вказаних договорів матір`ю позивачки були сплачені кошти: - за навчання доньки у розмірі 30800 грн., за проживання в гуртожитку розмірі 9600 грн. (що підтверджується копіями відповідних квитанцій). При цьому, слід наголосити, що мати позивачки самостійно в повній мірі забезпечити потреби доньки не може. Відповідач є працездатною особою, працює в Головному управлінні ДСНС України в Київській області провідним фахівцем відділу реагування надзвичайних ситуацій, отримує стабільний щомісячний дохід та може надавати допомогу на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. Натомість позивачка у власності будь-якого рухомого чи нерухомого майна немає. Враховуючи вищевикладене просила стягувати щомісячно з [PERSON] на свою користь аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходу до закінчення нею навчання, але не довше ніж до двадцяти трьох років. 10.04.2025 року від представника відповідача адвоката Лещенко Сергія Олександровича надійшов відзив. Відзив обгрунтовано тим, що позивач [PERSON] , не зазначила у своїй позовній заяві про обставини, які мають значення для вирішення даної справи, зокрема позивач не доводить потребу у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням, не наводить мотивів вибору освітнього закладу саме на контрактній (комерційній) основі, що залежить від їх матеріальних можливостей, як батьків, а також погодження такого вибору з відповідачем, як її батьком. Позивачкою не враховано факт наявності у Відповідача на утриманні; неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , непрацездатної дружини - [PERSON] , [INFO] , а також фактичного знаходження на утриманні відповідача неповнолітньої дитини [PERSON] - [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця цроживання особи виданою 04.04.2025 року Яготинською міською територіальною громадою, вбачається про спільне проживання Відповідача з вказаними особами . Окрім того, позивачкою не враховано, що дружина відповідача- [PERSON] , [INFO] , має хронічне захворювання хребта (початкові дегенеративні зміни міжхребцевих дисків грудного відділу хребта, Гіперкіфоз І ст. Грудного відділу хребта. Протрузії міжхребцевих дисків. Лівобічний сколіоз поперекового відділу хребта І ст.), що вимагає від Відповідача додаткових витрат, пов`язаних з її лікуванням, оскільки [PERSON] , на даний час, є непрацездатною та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною (висновки МРТ, квитанція про оплату відповідних досліджень в розмірі 4550 грн. від 04.045.2025). Обов`язковими умовами присудження аліментів на утримання повнолітньої особи, яка продовжує навчання, є ухилення одного з батьків надавати матеріальну допомогу та потреба в матеріальній допомозі. У той же час, позивачем не надано суду будь-яких доказів того, що вона вживала відповідних заходів до мене (повідомлень про потребу у отриманні грошових коштів), але не могла їх одержати у зв`язку з моїм ухиленням від їх сплати. Крім того, позивачем не враховано, що відповідач є єдиною працездатною особою в сім`ї, працевлаштований в місті Києві (ГУ ДСНС України в Київській області), що вимагає від останнього постійних додаткових витрат, пов`язаних поїздками на роботу/з роботи, які складають мінімум 356 грн. (автобус 340 грн., метрополітен 16 грн. щодня відповідно щомісяця орієнтовно становить 7832 грн., а також необхідності щомісячного придбання мною штучного молочного харчування (суміші) для новонародженої дитини - [PERSON] вартістю 887грн. ( даний час необхідна мінімальна кількість суміші в місяць становить 3 шт. в подальшому необхідний об`ємом суміші для дитини буде збільшуватися), підгузників, засобів гігієни для малюка тощо. В порівнянні від матері позивача, відповідач не має будь-якого нерухомого майна, а тому змушений винаймати житло та щомісячно сплачувати за надані комунальні послуги. З огляду на викладене, відповідач не відмовляється утримувати свою повнолітню доньку [PERSON] для забезпечення її матеріальних потреб упродовж навчання, але виходячи з критеріїв розумності і справедливості, розміру його заробітної плати, вважає за обгрунтований розмір стягнення аліментів на її утримання у розмірі 1/10 частки його заробітку (доходу) щомісячно, упродовж періоду її навчання але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідач вважає, що саме такни розмір щомісячного грошового забезпечення є необхідним та достатнім для забезпечення потреб доньки, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Враховуючи вищевикладене просив позовні вимоги задоволити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/10 частки його заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення донькою навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцять трьох років. 29.04.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив. Відповідь обгрунтовано тим, що в своєму відзиві [PERSON] вказує на те, що «…позивач не доводить потребу у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням, не наводить мотивів вибору освітнього закладу саме на контрактній (комерційній) основі, що, залежить від наших матеріальних можливостей, як батьків, а також погодження такого вибору зі мною, як її батьком», проте звертаємо увагу суду на те, що обрання закладу відбулося виключно за бажанням [PERSON] виходячи з її хисту, навиків та бажанням працювати за обраною професією. Незважаючи на те, що на час обрання [PERSON] навчального закладу вона була неповнолітню особою, мати позивачки погодилася з обраним позивачкою закладом, оскільки в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Натомість відповідач усунувся від спілкування з позивачкою, а тому повідомити батьку про обрану майбутню професію позивачка не мала можливості. Виконання батьківських обов`язків відповідачем з часу розірвання шлюбу з матір`ю позивачки ґрунтувалося тільки на сплаті аліментів, а не спілкуванні із дитиною та прийнятті участі у її вихованні. Щодо того факту, що «…позивачкою не враховано факт наявності у Відповідача на утриманні: неповнолітньої дитини\~, [PERSON] , [INFO] , непрацездатної дружини\~ [PERSON] , [INFO] , a також фактичного знаходження на утриманні Відповідача неповнолітньої дитини [PERSON] - [PERSON] , [INFO] », звертаємо увагу суду на те, що народження дитини є свідомим вибором кожної особи, однак батьки не мають компенсувати зменшення виплат на дитину за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Такі висновки містяться у постановах Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20, від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20). При цьому, слід наголосити, що той факт, що у відповідача є непрацездатна дружина, а також її син від попередніх шлюбних відносин не свідчить про те, що відповідач не може надати допомогу на утримання [PERSON] . Так, до досягнення [PERSON] трьохрічного віку, дружина відповідача отримує від держави допомогу при народженні дитини відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми». До того ж, слід зауважити, що неповнолітній [PERSON] крім своєї матері також має батька, який повинен надавати матеріальну допомогу на його утримання. Щодо того, що «…позивачкою не враховано, що дружина Відповідача - [PERSON] , [INFO] , має хронічне захворювання хребта (початкові дегенеративні зміни міжхребцевих дисків грудного відділу хребта, Гіперкіфоз І ст. Грудного відділу хребта. Протрузії міжхребцевих дисків. Лівобічний сколіоз поперекового відділу хребта І ст.), що вимагає від Відповідача додаткових витрат, пов`язаних з її лікуванням, оскільки [PERSON] , на даний час, є непрацездатною та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною (висновки МРТ, квитанція про оплату відповідних досліджень в розмірі\~4550\~грн. від 04.045.2025)», слід зауважити, що обстеження дружини відповідача не свідчить про те, що остання потребує постійного лікування, в результаті чого у неї виникає необхідність у несені істотних витратах на її лікування. Щодо висновку відповідача про те, що «…обов`язковими умовами присудження аліментів на утримання повнолітньої особи, яка продовжує навчання, є ухилення одного з батьків надавати матеріальну допомогу та потреба в матеріальній допомозі. У той же час, позивачем не надано суду будь-яких доказів того, що вона вживала відповідних заходів до мене (повідомлень про потребу у отриманні грошових коштів), але не могла їх одержати у зв`язку з моїм ухиленням від їх сплати», звертаємо увагу на те, що відповідач не вірно трактує норми ст. ст. 198, 199 СК України, оскільки обов`язковими умовами утримання повнолітніх дітей є навчання дитини після досягнення нею повноліття, потреба у матеріальній допомозі, а також можливість платника аліментів надавати таку допомогу. Про будь-яке ухилення одного із батьків у наданні матеріальної допомоги вказані норми уваги не акцентують. Щодо твердження відповідача про те, що «…в порівнянні від матері позивача, відповідач не має будь-якого нерухомого майна, а тому вимушений винаймати житло та щомісячно сплачувати за наданні комунальні послуги», слід звернути увагу на те, що відповідач, як батько позивачки повинен нести обов`язок в її утриманні в рівній мірі разом із матір`ю, а тому покладання обов`язку на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, на одного з батьків суперечить нормам сімейного права. До того ж, згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано. Відтак, з огляду на вищевказане звертає увагу на те, що позивачкою по справі доведено її потребу у надані матеріальної допомоги, а відповідачем не спростовано не можливість сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі. На підставі викладеного, - просить стягувати щомісячно із [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , на користь [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходу до закінчення [PERSON] навчання, але не довше ніж до двадцяти трьох років. Представник позивача звернувся із заявою, в якій підтримала вимоги позову та просила їх задоволити, розглядати справу у її відсутність. Представник відповідача звернувся із заявою в якій підтримав викладене у відзиві та просив задоволити позов частково, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/10 частини від його заробітку. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, враховуючи письмові пояснення сторін по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. В силу ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.5 ст.183 ЦПК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Пункт 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» містить роз`яснення, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження", загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН, від 20 листопада 1989 року та набрала чинності 02 вересня 1990 року і ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, визнається право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.ст. 28, 29 Конвенції про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН, від 20 листопада 1989 року та набрала чинності 2 вересня 1990 року і ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держави учасниці визнають право дитини на освіту, із метою поступового досягнення здійснення цього права на підставі рівних можливостей вони, зокрема: заохочують розвиток здібностей різних форм середньої освіти, як загальної, так і професійної, забезпечують її доступність для всіх дітей та вживають таких заходів, як введення безоплатної освіти і надання у випадку необхідності фінансової допомоги; забезпечують доступність вищої освіти для всіх на підставі здібностей кожного за допомогою всіх необхідних засобів; забезпечують доступність інформації і матеріалів у галузі освіти і професійної підготовки для всіх дітей. Освіта повинна біти спрямована на: розвиток особи, талантів, розумових, фізичних здібностей дитини в найповнішому обсязі; виховання поваги до прав людини та основних свобод, а також принципів, проголошених у Статуті Організації Об`єднаних Націй, підготовка дитини; підготовка дитини до свідомого життя у вільному суспільстві в дусі розуміння, миру, терпимості, рівноправності, етнічними, національними … У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являється донькою [PERSON] та [PERSON] . Шлюб між батьками було розірвано згідно рішення Яготинського районного суду Київської області від 03.09.2015 року. Згідно рішення Яготинського районного суду Київської області від 15 вересня 2015 року, спосіб виконання якого було змінено рішенням Яготинського районного суду Київської області від 10 жовтня 2018 року, до часу досягнення позивачкою повноліття відповідач сплачував аліменти на її утримання у вигляді 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. (а.с.7-13) 2 вересня 2024 року позивачку було зараховано на 1 курс 1-зм групи, факультету лісового і садово-паркового господарства Уманського національного університету садівництва (IV рівень акредитації), денної форми навчання, за спеціальністю 193 Геодезія та землеустрій. Позивачка навчається за кошти фізичних та/або юридичних осіб. Стипендія не нараховується. Термін навчання з 2 вересня 2024 року по 30 червня 2028 року, що підтверджується довідкою Уманського національного університету садівництва за №24-06/135 від 03 березня 2025 року. Як вбачається з пункту 4.1. договору про надання платної освітньої послуги від 12.08.2024 вартість освітньої послуги встановлюється у національні валюті України згідно кошторису, складеного виконавцем та затвердженого наказом ректора і складає 118 400 грн. за весь термін навчання послуг з розрахунку 29600 грн. за один рік. На виконання вказаних договорів матір`ю позивачки [PERSON] були сплачені кошти: - за навчання доньки у розмірі 30800 грн., за проживання в гуртожитку розмірі 9600 грн. (а.с. 14-23) [PERSON] працює начальником газодимозахисної служби відділу ВОР та ГП управління реагування на надзвичайні ситуації (а.с.35-38). Згідно акту обстеження встановлено, що за адресою: [ADDRESS] проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] проживають спільно сумісно з батьками та мають окремі кімнати та знаходяться на повному утриманні батьків. (а.с.39-42) [PERSON] отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини (а.с.43). [PERSON] , [INFO] , має хронічне захворювання хребта (початкові дегенеративні зміни міжхребцевих дисків грудного відділу хребта, Гіперкіфоз І ст. Грудного відділу хребта. Протрузії міжхребцевих дисків. Лівобічний сколіоз поперекового відділу хребта І ст.), що вимагає від Відповідача додаткових витрат, пов`язаних з її лікуванням, оскільки [PERSON] , на даний час, є непрацездатною та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною (висновки МРТ, квитанція про оплату відповідних досліджень в розмірі 4550 грн. від 04.045.2025). (а.с. 44-47) [PERSON] є єдиною працездатною особою в сім`ї, працевлаштований в місті Києві (ГУ ДСНС України в Київській області), що вимагає від останнього постійних додаткових витрат, пов`язаних поїздками на роботу/з роботи, які складають мінімум 356 грн. (автобус 340 грн., метрополітен 16 грн. щодня відповідно щомісяця орієнтовно становить 7832 грн., а також необхідності щомісячного придбання штучного молочного харчування (суміші) для новонародженої дитини - [PERSON] вартістю 887грн. ( даний час необхідна мінімальна кількість суміші в місяць становить 3 шт. в подальшому необхідний об`ємом суміші для дитини буде збільшуватися), підгузників, засобів гігієни для малюка (а.с.48-68, 78-79). Враховуючи дані обставини, матеріальне становище сторін, їх стан здоров`я, наявність утриманців, вимоги ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 182, 183 СК України, а також те, що відповідач працездатний та має можливість сплачувати аліменти, і надавати матеріальну допомогу доньці. При цьому, враховуючи розмір аліментів та крайню межу мінімального розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, а також те, що незалежно від форми навчання визначений обов`язок батьків утримувати повнолітню дитину, яка навчається, тому позов підлягає до часткового задоволення. Таким чином, враховуючи вище викладене, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на утримання повнолітньої доньки необхідно стягнути аліменти в розмірі в розмірі 1/6 частини його доходу, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним двадцяти трьох років, на час навчання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн..

Outcome: partial