Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про зняття арешту з нерухомого майна. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вироком Залізничного районного суду м. Львова від 11.04.2013 року у справі № 1309/3964/12 [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину і призначено йому покарання за ч. 1 ст. 317 КК України у виді 3 років позбавлення волі та за ч. 2 ст. 307 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено [PERSON] покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст.ст. 71, 72 КК України до призначеного покарання приєднано невідбуте підсудним покарання за вироком Франківського районного суду м. Львова від 13.03.2012 року та призначено [PERSON] остаточне покарання у виді 6 (шести) років 1 (одного) місяця позбавлення волі з конфіскацією майна. Строк відбуття покарання постановлено рахувати з часу його фактичного затримання - 14.03.2012 року. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 13.06.2014 року на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» засудженому [PERSON] скорочено невідбуту частину покарання на половину. 11.02.2016 року Шевченківський районний суд м. Львова (справа №466/799/16-к) клопотання засудженого [PERSON] про зарахування строку попереднього ув`язнення відповідно до вимог ст.72 КК України - задовольнив: зарахував у строк відбування покарання [PERSON] у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення у слідчому ізоляторі у період з 14.03.2012 року до 19.06.2013 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та звільнив засудженого [PERSON] від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Залізничного районного суду м. Львова від 11.04.2013 року. Ухвала Шевченківського районного суду м. Львова у справі №466/799/16-к набрала законної сили 19.02.2016 року. Засуджений [PERSON] після відбування основного покарання від відбування додаткового покарання не ухилявся, нових злочинів не вчиняв, а набуте ним після проголошення вироку майно ніякого відношення до кримінальної справи не має. Вирок від 11.04.2013 року відносно [PERSON] після набрання ним законної сили в частині додаткового покарання був належно направлений на виконання, однак, не був виконаний. При цьому, засуджений [PERSON] протягом строку давності виконання вироку не ухилявся від відбуття покарання. Таким чином, з метою забезпечення виконання вироку Залізничного районного суду м. Львова від 11.04.2013 року у справі № 1309/3964/12 на майно засудженого [PERSON] було накладено арешт, а саме: 15.10.2013 року реєстратором Львівського міського управління юстиції накладено обтяження на невизначене все нерухоме майно [PERSON] на підставі заяви від 09.09.2013 року та постанови про арешт майна боржника №39701304 від 09.09.2013 року, виданих Франківським ВДВС ЛМУЮ. Згідно сформованої 16.03.2024 року інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на все нерухоме майно [PERSON] накладено обтяження, номер запису про обтяження: 2889541, підстава запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 6814246 від 15.10.2013 року. Підставою для державної реєстрації обтяжень була заява Франківського ВДВС ЛМУЮ від 09.09.2013 року та постанова про арешт майна боржника №39701304 від 09.09.2013 року. Відомості щодо виконавчого провадження №39701304 в Автоматизованій системі виконавчого провадження відсутні. Разом з тим, було встановлено, що виконавче провадження №39701304 від 09.09.2013 року було відкрито на підставі виконавчого листа від 14.08.2013 року №1309/3964/12 і перебуває у стані «завершено». Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 18.04.2024 року у справі №1309/3964/12 (набрала законної сили 26.4.2024 року) клопотання [PERSON] задоволено та звільнено його від відбування додаткового покарання у виді конфіскації всього майна, яке є його власністю, у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку Залізничного районного суду м. Львова від 11.04.2013 року у справі № 1309/3964/12; копію даної ухвали постановлено невідкладно надіслати для виконання у Франківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) та Франківську окружну прокуратуру м. Львова. Згідно відповіді Франківського ВДВС у місті Львові Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції на підставі вироку Залізничного районного суду м. Львова від 11.04.2013 року у справі № 1309/3964/12, постановленого щодо [PERSON] , 16.09.2013 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття провадження №39701304 та арешт майна боржника. Станом на сьогодні, відповідно до вищезазначеної відповіді, матеріали виконавчого провадження знищено, а арешт може бути знятий виключно за рішенням суду Наявність протягом тривалого часу (майже 10 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння майном. А тому, позивач просить зняти арешт, накладений на все його нерухоме майно. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 26.07.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 26.07.2024 року підготовче провадження\~в цивільній\~справі за\~позовною заявою\~ [PERSON] до Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з нерухомого майна закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив такі задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення позовних вимог та знаття арешту, який накладений на майно [PERSON] . Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За змістом ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що згідно інформації з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна № 41441381 від 20.02.2025 року на все майно [PERSON] накладено арешт на підставі заяви Франківського ВДВС ЛМУЮ № 39701304 від 09.09.2013 року та постанови про арешт майна боржника, серія та номер: 39701304, виданих 09.09.2013 року Франківським відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - індексний номер: 6814246 від 15.10.2013 року, номер запису про обтяження: 2889541 від 15.10.2013 року. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 18.04.2024 року клопотання [PERSON] задоволено та звільнено останнього від відбування додаткового покарання у виді конфіскації всього майна, яке є його власністю, у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку Залізничного районного суду м. Львова від 11.04.2013 року по справі № 1309/3964/12, яким [PERSON] засуджено за ч.1 ст.317, ч.3 ст.307, ст.ст.70, 71, 72 КК України до основного покарання у вилді позбавлення волі із застосуванням додаткового покарання у виді конфіскації майна. Згідно відповіді Франківського ВДВС у м. Львові № 28746 від 03.04.2024 року матеріали виконавчого провадження № 39701304 щодо конфіскації майна [PERSON] знищено, відтак, відсутня можливість надати копії матеріалів виконавчого провадження. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ст.317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦПК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст.59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» особа,\~яка\~вважає,\~що\~майно,\~на\~яке\~накладено\~арешт,\~належить\~їй,\~а\~не\~боржникові,\~може\~звернутися\~до\~суду\~з\~позовом про\~визнання права\~власності на\~це майно\~і про\~зняття з\~нього арешту. У\~разі набрання\~законної сили\~судовим\~рішенням\~про\~зняття\~арешту\~з\~майна боржника\~арешт\~з\~такого\~майна\~знімається\~згідно\~з постановою\~виконавця не\~пізніше наступного\~дня,\~коли\~йому\~стало\~відомо\~про\~такі\~обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10,\~15\~частини першої\~статті\~34\~цього\~Закону. У\~разі\~виявлення\~порушення\~порядку накладення\~арешту,\~встановленого цим\~Законом,\~арешт\~з\~майна боржника\~знімається згідно\~з постановою\~начальника відповідного\~відділу державної\~виконавчої служби,\~якому безпосередньо\~підпорядкований державний\~виконавець. Підставами\~для\~зняття\~виконавцем\~арешту\~з\~усього\~майна (коштів)\~боржника\~або\~його\~частини\~є: 1)\~отримання\~виконавцем\~документального\~підтвердження,\~що рахунок\~боржника має\~спеціальний\~режим\~використання та/або\~звернення\~стягнення\~на\~такі\~кошти\~заборонено\~законом; 2)\~надходження\~на\~рахунок\~органу\~державної\~виконавчої\~служби,\~рахунок\~приватного\~виконавця\~суми коштів,\~стягнених з\~боржника (у\~тому\~числі\~від\~реалізації\~майна\~боржника),\~необхідної\~для\~задоволення вимог\~усіх стягувачів,\~стягнення виконавчого\~збору,\~витрат виконавчого\~провадження та\~штрафів,\~накладених на\~боржника; 3)\~отримання виконавцем\~документів,\~що\~підтверджують\~про повний\~розрахунок\~за\~придбане\~майно\~на\~електронних\~торгах; 4)\~наявність\~письмового\~висновку\~експерта,\~суб`єкта оціночної\~діяльності -\~суб`єкта господарювання\~щодо\~неможливості\~чи\~недоцільності\~реалізації арештованого\~майна\~боржника\~у\~зв`язку\~із\~значним\~ступенем його\~зношення,\~пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у\~частині шостій\~статті 61\~цього\~Закону,\~письмової\~заяви\~стягувача\~про його\~бажання залишити\~за собою\~нереалізоване\~майно; 6)\~отримання виконавцем\~судового рішення\~про скасування\~заходів забезпечення\~позову; 7)\~погашення заборгованості\~із сплати\~періодичних платежів,\~якщо виконання\~рішення може\~бути забезпечено\~в інший\~спосіб,\~ніж звернення\~стягнення на\~майно\~боржника; 8)\~отримання\~виконавцем\~документального\~підтвердження\~наявності\~на\~одному чи\~кількох\~рахунках\~боржника\~коштів,\~достатніх\~для\~виконання\~рішення\~про\~забезпечення\~позову; 9) підстави, передбачені\~пунктом 1-2\~розділу XIII\~"Прикінцеві\~та\~перехідні\~положення"\~цього\~Закону ; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного\~частиною першою\~статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому\~статтею 11\~Закону України\~"Про\~особливості реформування\~підприємств\~оборонно-промислового\~комплексу\~державної\~форми\~власності". У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Порядок зняття арешту по завершеним виконавчим провадження визначено у п. 15 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мiнiстерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, а відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Враховуючи, що ухвалою Залізничного\~районного суду\~м.\~Львова від\~18.04.2024\~року [PERSON] \~звільнено від\~відбування додаткового\~покарання у\~виді конфіскації\~всього майна,\~яке є\~його власністю,\~у зв`язку\~із закінченням\~строків давності\~виконання вироку\~Залізничного районного\~суду м.\~Львова від\~11.04.2013\~року у\~справі №\~1309/3964/12,\~а орган виконавчої служби, яким накладався арешт, не може самостійно скасувати такий без рішення суду, суд вважає, що наявні підстави для зняття арешту з нерухомого майна позивача для усунення необґрунтованих перешкод, які унеможливлюють реалізацію ним своїх законних прав. Враховуючи наведене та на підставі ст.ст.\~12,\~81,\~141,\~258,\~259,\~263-265,\~352,\~354 ЦПК України, суд

Outcome: approved