Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області на розгляді перебуває цивільна справа за позовною заявою Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» до [PERSON] , про стягнення заборгованості, у якому позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за споживчий кредит № 4161150 від 06.08.2021 у розмірі 46\~480,00 грн., судовий збір у розмірі 2684,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 9 000, 00 грн. Позовні вимоги ТОВ «ДЕБТ ФОРС» обґрунтовані тим, що 06.08.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (ТОВ «МІЛОАН») та [PERSON] уклали Договір про споживчий кредит № 4161150 в електронні формі, за умовами якого ТОВ «МІЛОАН» зобов`язався надати відповідачці кредитні кошти шляхом переказу на картковий рахунок у розмірі 7 000, 00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом: 4 200, 00 грн., які нараховуються за ставкою 2, 00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день. 29.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 29-11-102 за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про споживчий кредит № 4161150 від 06.08.2021, укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Кампсіс Фінанс» згідно договору № 09-03/23 про відступлення (купівлю продаж) прав вимоги від 09.03.2023 року право грошової вимоги до боржника за кредитним договором № 4161150, а вже 11.05.2023 року (після відкриття провадження у цій справі) між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» укладений договір № 11-05/23 про відступлення (купівлю продаж) прав вимоги від 11.05.2023 року за договором кредиту № 4161150. Таким чином, ТОВ «ДЕБТ ФОРС» наділено правом грошової вимоги до відповідачки. Станом на день подачі позову заборгованість за договором відповідачкою не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідачки наявна прострочена заборгованість у розмірі 46 4800,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 6650,00 грн; за процентами на дату відступлення права вимоги - 24200 грн; заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 14\~630 грн. Вказану суму боргу позивач просить стягнути із відповідачки. За ухвалою судді Лемак О.В. від 05.04.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно ж розпорядження № 360 від 10.12.2024 року призначено повторний автоматизований розподілу справи, у зв`язку із тим, що суддя Лемак О.В. відрахована зі штату суду у зв`язку з поданням заяви про відставку згідно наказу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.10.2024 року №37/02-06. 10.12.2024 року відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого для розгляду даного кримінального провадження - суддю Наумову Н.В. За ухвалою від 11.12.2025 року суддею головуючим Наумовою Н.В. було прийнято до свого провадження цю справу. Згідно ухвали від 03.02.2025 року залучено до участі у цій справі правонаступника позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», 02121, м. Київ, Харківське шосе, буд. 201/203, літера 2А, офіс 602, код ЄДРПОУ 43577608. Представник позивача відповідно до матеріалів позовної заяви просила розглянути справу без її участі. Відповідачка про час і місце слухання справи повідомлена належним чином, за адресою зареєстрованого місця проживання, відповідно до п. 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України. Судове засідання у справі було призначене на 06.05.2024 року на 15 год. 40 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як п`ять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, якою є 06.05.2024 року. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 06.08.2021 ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] уклали договір про споживчий кредит № 4161150, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати відповідачці кредитні кошти шляхом переказу на картковий рахунок у розмірі 7000, 00 грн, строком на 30 днів з 06.08.2021, дата повернення кредиту 05.09.2021, зі сплатою процентів за користування кредитом: 4200,00 грн які нараховуються за ставкою 2,0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2 Договору), стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день (п. 1.6 Договору), тип процентної ставки - фіксована, комісія за надання кредиту 1330, 00 грн, яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово. далі (Договір). Пролонгація на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту) (п. 2.3.1.2 Договору). Цей кредитний договір укладався в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (п. 6. 1 Договору). Відповідно до графіку платежів (додаток № 1 до Договору) строк, на який надано кредит становить 30 днів, дата видачі кредиту 06.08.2021, дата повернення 05.09.2021, сума кредиту 7 000, 00 грн., проценти за користування кредитом 4 200, 00 грн, комісія - 1330, 00 грн, реальна річна процентна ставка 119,128.00 %, загальна вартість кредиту 12530, 00 грн. Із довідки ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію вбачається, що, відповідачка [PERSON] ідентифікована ТОВ «Мілоан», як позичальник за укладеним договором № 4161150 від 06.08.2021, оскільки акцептувала підписавши 06.08.2021 аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора направленого на номер телефону відповідний договір (V66784). Анкета-заява на кредит № 4161150 від 06.08.2021 містить відомості щодо погодження отримання кредиту відповідачкою [PERSON] у ТОВ «Мілоан». У паспорті споживчого кредиту зазначена інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти. Відповідно до довідки АТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 31.01.2022 повідомлено, що через систему платежів LIQPAYST були проведені наступні операції по переказу коштів на підставі договору №4071 від 11.03.2020 року: одержувач [PERSON] дата проведення операції 06.08.2021, номер картки одержувача 4149-49хх-хххх-хх27, сума операції 7 000,00 грн. номер договору 4161150. 29.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 29-11-102 за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про споживчий кредит № 4161150 від 06.08.2021, укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , 09.03.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Кампсіс Фінанс» згідно договору № 09-03/23 про відступлення (купівлю продаж) прав вимоги від 09.03.2023 року право грошової вимоги до боржника за кредитним договором № 4161150, а вже 11.05.2023 року (після відкриття провадження у цій справі) між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» укладений договір № 11-05/23 про відступлення (купівлю продаж) прав вимоги від 11.05.2023 року за договором кредиту № 4161150, що доводиться також актом прийому - передачі Реєстру Боржників від за договором факторингу № 11-05/23 про відступлення права вимоги від 11.05.2023 року. Відповідно до з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 4161150 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" нарахувало [PERSON] заборгованість станом на 07.0.2023 у розмірі 46 480,00 грн., з яких: заборгованість за основною сумою\~6650, 00 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 25200, 00 грн, комісія 00, 00 грн, нараховані відсотки за кредитним договором 14\~630,00 грн. За правилом частини першої статті 205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 207 Цивільного кодексу України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями\~ст. 526 ЦК\~визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 5 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 512 ЦК України\~передбачено можливість зміни кредитора у зобов`язанні, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до\~статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст. 1077 ЦК України). Відповідно до\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст.\~12, ч.ч. 1, 3 ст.\~13, ч.ч. 1, 5, 6 ст.\~81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 80 ЦПК України\~визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Оцінивши надані позивачем докази, встановивши зміст спірних правовідносин, суд доходить висновку про часткове задоволення позову, із таких підстав. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 (справа № 2-1383/2010) зазначено, що стаття 204\~ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Як вбачається з матеріалів справи, договір про споживчий кредит № 4161150 від 06.08.2021 укладений між первісним кредитором та відповідачкою у електронній формі та недійсним не визнавався. Також долученими до позову доказами доведено, що ТОВ «ДЕБТ ФОРС» є новим кредитором замість ТОВ "МІЛОАН" за договором про споживчий кредит № 4161150 від 06.08.2021. Позивач твердить у позові та згідно розрахунку боргу доводить, що відповідачка не вносила коштів на погашення боргу. Відповідачка цього факту не спростувала. Разом із тим, визначаючи розмір боргу, який підлягає до стягнення, суд доходить таких висновків. Згідно з графіку платежів (додаток № 1 до Договору) строк, на який надано кредит становить 30 днів, дата видачі кредиту 06.08.2021, дата повернення 05.09.2021, сума кредиту 7 000, 00 грн., проценти за користування кредитом 4 200, 00 грн, комісія - 1330, 00 грн, реальна річна процентна ставка 119,128.00 %, загальна вартість кредиту 12530, 00 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 4161150, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" нарахувало [PERSON] заборгованість за договором станом на 07.02.2023 у розмірі 46 480 грн, з яких: заборгованість за основною сумою\~6650,00 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 25200, 00 грн, комісія 00,00 грн, нараховані відсотки за кредитним договором 14\~630,00 грн. Суд зазначає, що позивач не обґрунтував у позовній заяві підстав нарахування боргу за процентами в розмірі (з моменту відступлення права миги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) у сумі 14 630 грн, не долучив розрахунку про нарахування процентів у такому розмірі та підстави нарахування процентів на дату відступлення права вимоги саме у сумі 25\~200 грн., так як наданими доказами доведено лиш наявність боргу за процентами у сумі 4 200 грн. згідно з кредитним договором. Фактично борг за процентами нараховано за межами погодженого між сторонами строку кредитування. Тому, оскільки вказаний у позові розмір процентів (з моменту відступлення права миги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) у сумі 14 630 грн., та розмір процентів на дату відступлення права вимоги саме у сумі 21 000 грн. не узгоджується із погодженими сторонами у договорі розміром, що за увесь період кредитування дорівнював 10 850 грн., суд стягує з [PERSON] борг за наданим кредитом в розмірі 6 650,00 грн., проценти, погоджені графіком платежів та умовами договору в межах строку кредитування в розмірі 4 200, 00 грн., а всього 10 850, 00 грн. Розподіл судових витрат Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 9 000 грн. в рахунок отримання правничої допомоги витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Як слідує з матеріалів справи, позивач, в силу ст. 134 ЦПК України в позовній заяві вказав попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з вимогами ст. 137, 141 ЦПК України на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги, рахунки тощо. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Водночас, відповідно до правової позиції, висловленої об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та підтвердженої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). На підтвердження очікуваних витрат позивача на правову допомогу в розмірі 9 000 грн. до суду подано: копію договору №03-01/2023 від 03.01.2023 року, прас лист АО «Лігал Ассістанс», платіжна інструкція №0358530000, заявка про надання юридичної допомого №41 від 05.01.2023 року, витяг з акту №2 про надання юридичної допомоги від 09.01.2023 року. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд зауважує, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Враховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з вимог розумності, справедливості та пропорційності, беручи до уваги, що справа не є значної складності, обсяг, якість та характер наданих послуг, виходячи з обсягу фактично наданих послуг з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, враховуючи виконані в акті роботи, суд вважає можливим зменшити їх розмір та стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги на користь позивача у розмірі 3000 грн, що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 2684,40 грн, відтак з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачену позивачем суму судового збору.

Outcome: partial