Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 06.08.2020 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі №2-2810/11 (провадження №2/211/715/20) ухвалив рішення про часткове задоволення позову правонаступника АТ «Сведбанк» ТОВ "ФК «Вектор плюс». Суд ухвалив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "ФК «Вектор плюс» заборгованість за кредитним договором № 0308\\0808\\71-229 від 26.08.2008року. що виникла станом на 20.09.2011 року в сумі 322870,61, з яких 205569,96 заборгованість по кредиту; 75222, 92грн.- заборгованість по відсотках; 42091,81грн. - сума пені; а також 1700 грн. судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення у сумі 120грн. Рішення набрало законної сили 08.09.2020 року. 20.09.2023 року приватний виконавець Щигарцев І.В. виніс постанову про відкриття провадження №72839530 з примусового виконання виконавчого листа №2-2810\\11 від 22.08.2023 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК «Вектор плюс» заборгованість за кредитним договором № 0308\\0808\\71-229 від 26.08.2008року, що виникла станом на 20.09.2011 року в сумі 322870,61, з яких 205569,96 заборгованість по кредиту; 75222, 92грн.- заборгованість по відсотках; 42091,81грн. - сума пені; а також 1700 грн. судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення у сумі 120грн. Сума боргу складає 324690,61 грн., яка станом на 03.12.2024 року не погашена (повністю чи частково). Наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносини сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за ст..625 ЦК України становить 187879,10 грн., з яких: 158630,26грн. інфляційні втрати нарахованих на суму боргу 324690.61 грн. за період з 08.09.2020 року по 08.09.2023 року; 29248,84 грн. 3% річних нарахованих на суму боргу 324690,61 грн. З 12.03.2020 року до 01.07.2023 року діяв карантин, тому строк позовної давності продовжується на строк його дії. Крім цього, з 24.02.2022 року перебіг позовної давності зупиняється на строк дії в Україні воєнного стану. 22.09.2023 року в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань зареєстровано зміну найменування ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» на ТОВ «ФК «Вектор плюс». Враховуючи викладене, позивач просить прийняти позовну заяву ТОВ «ФК «Вектор плюс» до розгляду та відкрити провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та стягнути з [PERSON] ( [INFO] , ІПН [NUMBER] ) на користь ТОВ «ФК «Вектор плюс» (ЄДРПОУ 38004195, 04073 , м. Київ , пр.С. Бандери, б.28-А) заборгованість у розмірі 187879,10 грн. з яких: 158630.26 грн. інфляційні втрати на суму боргу 324690,61грн. за період з 08.09.2020 року по 08.09.2023 року; 29248,84 грн. 3% річних на суму боргу 324690.61 грн.; суму судового збору 2422,40 коп. та 38000грн. витрати на правничу допомогу. Ухвалою суду від 05 грудня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу на підставі ст.625 ЦК України про стягнення інфляційних витрат та 3% річних постановив передати на розгляд цивільну справу до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу дніпропетровської області за підсудністю. 23.12.2024 року згідно автоматизованого розподілу справ прийнято до розгляду. Ухвалою суду від 27.12.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за позовом ТОВ «ФК Вектор плюс» до [PERSON] про стягнення інфляційних витрат та 3% річних прийнято до впровадження. (а.с.24). До початку судового засідання від представника позивача\~надано заяву про розгляд справи без участі позивача, проти винесення заочного рішення не заперечував. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином,за зареєстрованим місцем проживання. Відзив на позовну заяву відповідач не надав. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У відповідності до вимог\~ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за зареєстрованим місцем проживання, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін\~не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до умов кредитного договору, відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту. Згідно з ч.1ст. 1054\~ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 625 ЦК України, врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В оцінці застосування наведених норм права, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), (п.54), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до частини 2статті 625Цивільного кодексу Україниу кредитному договорі може бути передбачено сплату процентів за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Такі проценти може бути стягнуто кредитодавцем і після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2статті 1050 Цивільного кодексу України. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12. Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 р. по справі № 127/15672/16, зазначено:статтею 625\~ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положеньстатті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону,\~нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 4 липня 2018 року справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставістатті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правовий аналіз положень статей526,599,611,625\~ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Вирішуючи позовні вимоги про стягнення процентів за кредитним договором, суд враховує правову позицію, яка викладена у пунктах 48-55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, яка полягає в тому, що з дня закінчення строку дії кредитного договору відносини між банком та відповідачем за своєю суттю перейшли з кредитних правовідносин, які передбачають правомірне користування чужими грошовими коштами зі сплатою відповідних процентів визначених у договорі, у відносини незаконного користування чужими грошовими коштами, тобто перейшли в охоронні правовідносини, права та інтереси позивача за якими забезпечені частиною другою статті 625\~ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Тобто, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Позивач нарахував проценти на підставі ст.625 ЦК України, розмір яких встановлений договором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) вказано, що «у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою\~статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання(коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050\~ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені\~статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою\~статті 625ЦК України\~є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. При таких обставинах, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. ст.\~1049,\~1050 ЦК України, умов кредитного договору,

Outcome: approved