Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

У листопаді 2024 року до суду звернувся АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (далі АТ «ПУМБ, банк) із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В обґрунтування позову вказували, що 29 червня 2021 року між АТ «ПУМБ» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1001910428701, відповідно до якого позичальник отримала кредит в розмірі 30\~000,00 грн., строком на 36 місяців, тобто по 29.06.2024 року, зі сплатою процентів 0,01% річних та комісією за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99%. 13 жовтня 2021 року між АТ «ПУМБ» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1010252783, відповідно до якого позичальник отримала кредит в розмірі 15000,00 грн., строком на 24 місяців, тобто по 13.10.2023 року, зі сплатою процентів 0,01% річних та комісією за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99%. На виконання умов вищевказаних договорів АТ «ПУМБ» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Однак відповідач [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим, станом 09.09.2024 року має заборгованість по вищевказаним кредитним договорам на загальну суму 60\~482,06 грн., а саме: - по кредитному договору № 1001910428701 від 29.06.2021 року у розмірі 39\~909,37 грн., з яких: 25\~736,17 грн. заборгованість за кредитом, 6,81 грн. заборгованість за процентами та 14\~166,39 грн. заборгованість за комісією; - по кредитному договору № 1010252783 від 13.10.2021 року у розмірі 20\~572,69 грн., з яких: 13\~697,23 грн. заборгованість за кредитом, 3,36 грн. заборгованість за процентами та 6872,10 грн. заборгованість за комісією. Просили стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 60\~482,06 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою судді від 19 лютого 2025 року відкрито спрощене провадження у справі, залучено сторін, призначено судове засідання. У судове засідання представник позивача АТ «ПУМБ» не прибув. У поданій заяві просили справу розглядати без участі представника банка. Не заперечували щодо заочного розгляду справи у разі неявки відповідача у судове засідання. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не прибула з невідомих суду причин, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв, клопотань не подавала. Не скористалася своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 06 травня 2025 року постановлено про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, встановив наступне. 29 червня 2021 року [PERSON] підписала заяву № 1001910428701 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «ПУМБ». Згідно з вказаною заявою [PERSON] було надано кредит в розмірі 3000,00 грн., строком на 36 місяців, тобто по 29.06.2024 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,01% річних та комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99%. [PERSON] була ознайомлена з умовами кредитування, з графіком платежів та повернення кредиту, сплати процентів за його користування, суми комісійної винагороди за договором, про що свідчить її особистий підпис на зазначеній Заяві та паспорті споживчого кредиту. Позивач умови договору виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі 30\~000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № TR.50329760.102327.8810 від 29.06.2021 року (а.с. 39). Згідно з наданого банком розрахунку заборгованості постає, що станом на 09.09.2024 року відповідач має заборгованість за кредитним договором № 1001910428701 від 29.06.2021 року у розмірі 39 909,37 грн., з яких: 25 736,17 грн. заборгованість за кредитом, 6,81 грн. заборгованість за процентами та 14 166,39 грн. заборгованість за комісією. 13 жовтня 2021 року [PERSON] підписала заяву № 1010252783 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «ПУМБ». Згідно з вказаною заявою [PERSON] було надано кредит в розмірі 15 000,00 грн., строком на 24 місяці, тобто по 13.10.2023 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,01% річних та комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99%. [PERSON] була ознайомлена з умовами кредитування, з графіком платежів та повернення кредиту, сплати процентів за його користування, суми комісійної винагороди за договором, про що свідчить її особистий підпис на зазначеній Заяві та паспорті споживчого кредиту. Позивач умови договору виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі 15000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № TR.52894607.70921.8810 від 13.10.2021 року (а.с. 87). Згідно з наданого банком розрахунку заборгованості постає, що станом на 09.09.2024 року відповідач має заборгованість за кредитним договором № 1010252783 від 13.10.2021 року у розмірі у розмірі 20 572,69 грн., з яких: 13 697,23 грн. заборгованість за кредитом, 3,36 грн. заборгованість за процентами та 6872,10 грн. заборгованість за комісією. 09 вересня 2024 року за вих. № КНО-44.2.2/555 позивачем на адресу відповідача було надіслано вимогу про погашення заборгованості у розмірі 60\~482,06 грн. у 30-денний строк з моменту отримання листа, однак відповідач вимогу проігнорувала та погашення заборгованості не здійснила (а.с. 89). Правовідносини, які виникли між сторонами, крім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами ЦК України. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог ЦК України. За ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки докази виконання відповідачем [PERSON] в повному обсязі прийнятих на себе зобов`язань за договорами в матеріалах справи відсутні, а також враховуючи, те, що відповідач при оформленні кредиту ознайомлена з процентними ставками за кредитними договорами, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитними договорами в частині стягнення боргу по наданим кредитам у розмірі 30\~000,00 грн. та 15\~000,00 грн. відповідно та заборгованості по процентам у розмірі 6,81 грн. та 3,36 грн. відповідно. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача комісії за обслуговування у розмірі кредитної заборгованості у розмірі 14\~166,39 грн. та 6872,10 грн., суд зазначає наступне. Частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено можливість встановлення кредитодавцем у межах споживчого кредитування додаткових комісій, пов`язаних з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, які включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. Водночас, згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції на час укладення договору) після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»). З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування». Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21, від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 та інших. Наведені висновки в подальшому також підтримані й у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21, згідно якої якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Суд встановив, що заяви про приєднання до договорів комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 29.06.2021 року та від 13.10.2021 року не містять конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредитів, що надаються відповідачу, та за які банком встановлена щомісячна комісія. Також позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваних договорів. Тому положення договорів щодо обов`язку позичальника вносити плату за обслуговування кредитної заборгованості (комісію) - є нікчемними. Таким чином, позивачу необхідно відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за комісією у розмірі 14\~166,39 грн. та 6872,10 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Відповідно до п. 1 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Судом позов було задоволено у загальному розмірі 39\~443,57 грн., що становить 65,22% від заявлених до стягнення 60\~482,06 грн. Тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 1579,89 грн. (65,22% від 2422,40 грн.), відмовивши у стягненні коштів у повернення сплаченого судового збору у розмірі 842,51 грн. (2422,40 1579,89). Сторони у справі не заявляли про понесення ними інших судових витрат. Справа розглянута в межах заявлених позовних вимог та наданих учасниками справи доказів.

Outcome: partial