Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

У вересні 2024 року позивач звернувся в суд до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилався на те, що 20 жовтня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Процент» та відповідачем було укладено договір № 1187-934-1, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 2000 гривень строком на 365 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ КБ «ПриватБанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування. Кредитний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту. Одноразовий ідентифікатор 266213 направлявся відповідачу 20 жовтня 2023 року шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер [NUMBER] , який вказувався при реєстрації. ТОВ «Фінансова компанія «Процент» було перераховано на картковий рахунок відповідача позику в розмірі 2000 гривень, що підтверджується чеком від 20 жовтня 2023 року. Незважаючи на взяті на себе зобов`язання, відповідач борг не повертає. Станом на 14 вересня 2024 року заборгованість відповідача за кредитним договором по нарахованим та не сплаченим процентам становить у розмірі 23100 гривень за період з 20 жовтня 2023 року по 14 вересня 2024 року, що нараховані відповідно до п. 1.2. кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Процент» заборгованість за кредитним договором по нарахованим та не сплаченим процентам у розмірі 23100 гривень за період з 20 жовтня 2023 року по 14 вересня 2024 року. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 18 лютого 2025 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 20 жовтня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Процент» та відповідачем було укладено договір № 1187-934-1, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 2000 гривень строком на 365 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ КБ «ПриватБанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування. Кредитний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі. Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. На підтвердження укладення договору № 1187-934-1 від 20 жовтня 2023 року позивачем надано хронологія дій щодо укладення цього договору, з якої вбачається, що 20 жовтня 2023 року о 00:14:25 годин відповідач створив дані по заяві на кредит, отримав пропозицію про укладення кредитного договору в особистому кабінеті позичальника, останньому було відправлено SMS повідомлення про погодження кредиту з ідентифікатором (кодом) для підписання акцепту та укладення договору. О 10:28:18 годин відповідач підписав одноразовим ідентифікатором та відправив товариству електронне повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір (акцепт). 20 жовтня 2023 року о 10:28:31 годин кредитні кошти було перераховано на картку позичальника. Одноразовий ідентифікатор 266213 направлявся відповідачу 20 жовтня 2023 року шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер [NUMBER] , який вказувався при реєстрації. Таким чином, вбачається, що між позивачем та відповідачем укладено договір позики у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомилась та погодилась з ними. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. ТОВ «Фінансова компанія «Процент» було перераховано на картковий рахунок відповідача позику в розмірі 2000 гривень, що підтверджується чеком від 20 жовтня 2023 року. АТ КБ «ПриватБанк» на запит суду надало лист від 26 березня 2025 року, яким підтверджено факт того, що [PERSON] емітовано картку № [NUMBER] , та надано виписку по рахунку [PERSON] за період з 20 жовтня 2023 року по 25 жовтня 2023 року, з якої вбачається, що 20 жовтня 2023 року на картковий рахунок відповідача був зарахований переказ на суму 2000 гривень. Станом на день подачі позову до суду відповідач борг не повернув. Встановлено, що відповідно до договору від 20 жовтня 2023 року відповідач має повернути ТОВ «Фінансова компанія «Процент» 2000 гривень. За таких обставин, ТОВ «ФК «Процент» має право вимоги до відповідача за договором № 1187-934-1 від 20 жовтня 2023 року. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором по нарахованим та не сплаченим процентам у розмірі 23100 гривень за період з 20 жовтня 2023 року по 14 вересня 2024 року. Процентна ставка за користування кредитом - 3,5 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом у межах строку, визначеного в пункті 1.2. цього договору. Пунктом 1.3. договору передбачено, що строк надання кредиту становить 365 днів, з сплатою кредиту в кінці строку користування згідно з Додатком № 1 до цього договору. Невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу Інтернет ТОВ «Фінансова компанія «Процент», які розміщені на сайті https://procent.com.ua. Відповідно пункту 2.4.1. договору позичальник зобов`язаний у встановлений договором строк сплачувати нараховані проценти за користування кредитом та повернути кредит. Пунктом 3.3. договору передбачено, що позичальник сплачує товариству проценти за неправомірне користування грошовими коштами за процентною ставкою 3,5 % (річна процентна ставка становить 1277,50 %) від суми несвоєчасно повернутих грошових коштів, переданих позичальнику за цим договором, за кожен день користування. У п.п. 7.2.1 п. 7.2. визначено, що позичальник, підписуючи даний договір, засвідчив, що до укладення договору уважно ознайомився з текстом паспорту споживчого кредиту, договору та Правилами, а також отримав від товариства інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України. Розрахунок загальної суми заборгованості відповідача по кредитному договору станом на 14 вересня 2024 року наданий суду і відповідає вимогам закону. Доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем суду не надано. Зокрема, не надано інший розрахунок, який би спростовував нарахування позивача. Доводи сторони відповідача ґрунтуються лише на письмових поясненнях. Таким чином, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір на користь позивача у розмірі 3028 гривень. Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 гривень. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази. 03 червня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Процент» та ФОП Руденко К.В. укладено договір про надання юридичних послуг № 03/06/2024. Крім того, у матеріалах справи міститься свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2412 від 23 жовтня 2018 року, довіреність від ТОВ «Фінансова компанія «Процент» на адвоката Руденка К.В., акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 07 червня 2024 року, витяг з реєстру № 1 до акту приймання-передачі наданих послуг № 2 від 24 липня 2024 року, платіжна інструкція № 540 від 07 червня 2024 року (призначення платежу - оплата за надання юридичних послуг по договору № 03/06/2024 від 03 червня 2024 року згідно акту виконаних робіт № 1 від 07 червня 2024 року). Згідно з частинами 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Стороною відповідача не заявлялося клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. За таких обставин, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 10000 гривень з відповідача на користь позивача підлягає задоволенню.

Outcome: approved