Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії-Харківського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк», від імені та в інтересах якого, на підставі довіреності, діяв представник заступник начальника відділу стягнення Північно-східного регіону управління стягнення заборгованості регіональної мережі департаменту реструктуризації заборгованості та стягнення АТ «Ощадбанк» Погорєлов І.С., звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованість за договором про споживчий кредит (для придбання транспортного засобу) № 515/0008 від 24.05.2018, яка станом на 04.12.2024 становить 269 943,68 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за основним боргом - 212 587,72 грн, простроченої заборгованості за процентами за користування кредитом - 57 333,81 грн, 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту 14,24 грн, 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів - 7,67 грн, втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів - 0,24 грн, судові витрати у розмірі 4 049,15 грн просять покласти на відповідачку. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 24 травня 2018 року між ПуАТ «Державний ощадний банк України» (постановою Кабінету міністрів України від 5 червня 2019 р. № 568 тип товариства з публічного акціонерного товариства змінено на акціонерне товариство), в особі філії - Харківського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладений договір про споживчий кредит (для придбання транспортного засобу) № 515/0008. За умовами Договору банк зобов`язався надати позичальнику кредит в розмірі 367 500,00 грн на 84 місяці з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 24.05.2025, зі сплатою банку відповідної плати (проценти) в розмірі 11,99 процентів річних, нарахування яких здійснювалось починаючи з дати видачі кредиту до терміну остаточного повернення кредиту, визначеного в цьому договорі. Банк здійснив надання кредиту одноразово в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, проте, відповідачка своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконувала. З метою усунення допущеного відповідачем порушення умов кредитного банк направляв на адресу відповідачки вимогу про порушення зобов`язань за договором про споживчий кредит № 515/0008, проте вимога не виконана, заборгованість не погашена. Внаслідок невиконання відповідачкою своїх зобов`язань у неї утворилась заборгованість, яка на 04.12.2024 становить 269 943,68 грн, та складається з: простроченої заборгованості за основним боргом - 212 587,72 грн, простроченої заборгованості за процентами за користування кредитом - 57 333,81 грн, 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту 14,24 грн, 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів - 7,67 грн, втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів - 0,24 грн. Оскільки відповідачка добровільно взятих на себе зобов`язань не виконує позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Ухвалою суду\~від 09.12.2024\~року відкрите\~загальне позовне\~провадження у\~справі,\~призначене підготовче\~судове засідання. Ухвалою суду від 15.04.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду п суті. Представник позивача Філіпович О.Є., яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовільнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала. У встановлений ч. 7 ст.\~178\~ЦПК України строк відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази доходить наступного висновку. 24 травня 2018 року між ПуАТ «Ощадбанк» (постановою Кабінету міністрів України від 5 червня 2019 р. № 568 тип товариства з Публічного акціонерного товариства змінено на Акціонерне товариство), в особі філії - Харківського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Ощадбанк») та [PERSON] укладений договір про споживчий кредит (для придбання транспортного засобу) № 515/0008 (далі - Договір). Відповідно до п. 2.1. розділу 2 Договору банк зобов`язався надати позичальнику на умовах цього договору, а позичальник мав право отримати та зобов`язався належним чином використати та повернути в передбачені цим договором строки кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі в порядку та на умовах визначених цим договором. Кредит надавався відповідачці в загальному розмірі 367 500,00 грн на строк 84 місяці з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 24 травня 2025 року, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього Договору. Кредит надавався для придбання транспортного засобу за договором купівлі - продажу № 30/18С від 21.05.2018, укладеним між відповідачкою та ТОВ «Авто Граф М» (п. 2.2., 2.3. розділу 2 Кредитного договору, п.п. 1.1.5. п. 1.1. розділу 1 Договору). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.\~11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно з ч. 1 ст.\~626\~ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Згідно з ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Згідно зі ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст.\~530\~ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054\~ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до пп.2.4.1 Договору за користування кредитом позичальник зобов`язався сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 11,99 процентів річних. Процентна ставка є фіксованою. Нарахування процентів здійснюється починаючи з дати видачі кредиту до терміну остаточного повернення кредиту, визначеного в цьому договорі. Проценти нараховуються на фактичний залишок заборгованості за кредитом, виходячи з кількості днів користування кредитом у місяці - 30, у році - 360 незалежно від кількості днів в розрахунковому (платіжному) періоді. У разі прострочення позичальником погашення платежів за кредитом, на фактично прострочені платежі за основною сумою боргу по кредиту, проценти нараховуються за методом факт/факт за кожний день прострочення (п.п, 2.4.2. п. 2.4. розділу 2 Кредитного договору). Банк здійснює надання кредиту одноразово в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника з подальшим перерахуванням кредитних коштів на поточний рахунок продавця транспортного засобу товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Граф М», код отримувача 35351944, № [NUMBER] , відкритий у АТ «ОТП Банк», код банку 300528 (п.п. 3.2.1. п. 3.2. розділу 3 Кредитного договору). Для здійснення розрахунково - касового обслуговування позичальника, в тому числі з обслуговування кредиту, позичальнику відкрито поточний рахунок № [NUMBER] (далі - поточний рахунок) (п.п. 1.1.15. п. 1.1. розділу 1 Договору). У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року міститься правовий висновок, згідно з яким факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки, тощо. Аналогічна позиція висловлена в поставові КЦС ВС від 15.01.2025 року у справі №753/16762. Суд доходить висновку, що позивач свої зобов`язання, визначені Договором № 515/0008, виконав в повному обсязі та належним чином, про свідчать такі докази: платіжне доручення №515/0008 від 24.05.2018 на суму 367 500,00 грн (а.с. 22), виписка по рахункам відкритим на ім`я відповідачки [PERSON] де відображені дії відповідачки спрямовані на погашення основної суми боргу (кредиту) та нарахованих процентів (а.с. 37-92). Вказане, у свою чергу, є свідченням дії Договору та узгоджується з ч. 2 ст. 642 ЦК України, відповідно до якої якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Верховний Суд\~у складі\~колегії суддів\~першої судової\~палати Касаційного\~цивільного суду\~у справі\~№127/23910/14-ц\~від 23.12.2020\~р.:\~«Часткова сплата\~боржником або\~з його\~згоди іншою\~особою основного\~боргу та/або\~сум санкцій\~є тією\~дією,\~яка свідчить\~про визнання\~ним боргу». Внесення грошових коштів на рахунок кредитодавця є визнання ним боргу (відповідно до зазначеної позиції Верховного Суду), що, у свою чергу, фактично прирівнюється до підтвердження волевиявлення учасника справи на укладення договору. Адже без волевиявлення не існувало б потреби сплачувати заборгованість. З огляду на викладене, волевиявлення позичальника може підтверджуватись як підписанням договору, так і його діями (заповнення формуляра (заявки) на отримання кредиту, часткова або повна сплата заборгованості тощо). Проте, відповідачка порушила свої зобов`язання за Кредитним договором № 515/0008 від 24.05.2018. Так, згідно з п.п. 3.3.3. п. 3.3. розділу 3 Кредитного договору, позичальник зобов`язався здійснювати повернення кредиту та сплату процентів за користування ним щомісячно ануїтетними платежами в розмірі 6 485,41 грн. шляхом внесення коштів на поточний рахунок, які банк, використовуючи право договірного списання коштів, надане йому згідно з умовами цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до черговості, визначеної цим договором. Перший ануїтетний платіж позичальник сплачує до 24 червня 2018 року, у подальшому не пізніше 24 числа кожного місяця. Останній платіж в рахунок повернення Кредиту та процентів позичальник зобов`язався здійснити не пізніше терміну (дати) остаточного повернення Кредиту, визначеної Кредитним договором. Умовами п.п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.4 п. 4.3. розділу 4 Кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язався: належним чином виконувати всі умови договору та взяті на себе за договором зобов`язання; у строки, обумовлені цим договором, повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання за цим договором; відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов`язаннях, що випливають з цього договору. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою зобов`язань за Кредитним договором №515/0008, на зареєстровану адресу місця проживання відповідачки банком були направлені листи - повідомлення: № 55/5.2-02/363 від 26.04.2023 (поштове відправлення № 05 045 630 926 35); № 55/5.2-02/53531/2024 від 01.05.2024 (поштове відправлення № 05 038 588 470 89), в яких банк повідомляв відповідачку про наявність простроченої заборгованості та пропонував звернутись до банку з метою врегулювання питання сплати заборгованості. Вказані листи повернулися за закінченням терміну зберігання (а.с. 93-98). Відповідно до п.п. 3.9.1. п. 3.9. розділу 3 Кредитного договору банк має право, у випадку, якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання позичальником взятих на себе обов`язків та недотримання умов, передбачених цим договором та/або документами забезпечення та/або іншими договорами, укладеними позичальником з банком, вимагати дострокового повернення суми кредиту та всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом (разом з будь-якими іншими нарахованими сумами або сумами, що підлягають до сплати за цим договором), у тому числі, але не виключно, у разі якщо відбулось, зокрема, затримання на один календарний місяць сплати частини основної суми боргу за кредитом, інших платежів за цим договором. Згідно з п.п. 4.3.3. п. 4.3. розділу 4 Кредитного договору позичальник зобов`язаний у випадку порушення умов його договору та/або документів забезпечення достроково повернути кредит в порядку, передбаченому п. 3.9. договору, з одночасною сплатою процентів нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, комісійних винагород, а також сплатити неустойку (штрафні санкції), як це передбачено в договорі та відшкодувати банку в повному обсязі збитки. Виконання позичальником вимоги банку щодо дострокового повернення кредиту, належних до сплати процентів та інших платежів відповідно до умов Кредитного договору повинно бути проведено протягом тридцяти календарних днів з дати одержання такої вимоги від банку. Сторони підтверджують, що термін дострокового повернення всієї суми кредиту, нарахованих процентів за його користування та інших платежів, що містяться в Вимозі банку, направленій позичальнику відповідно до цього пункту договору є зміною терміну остаточного повернення кредиту в бік його зменшення. Сторони домовились, що вказана в цьому пункті зміна терміну, на який надано кредит, не є зміною банком в односторонньому порядку умов цього договору (абзац 1 п.п. 3.9.2. п. 3.9. розділу 3 Договору). 11.06.2024 на зареєстровану адресу місця проживання відповідача банком було направлено Вимогу про дострокове погашення кредиту (відкликання кредиту) № 55/5.2- 02/65661/2024 від 04.06.2024 та Повідомлення про порушення забезпечених заставою зобов`язань № 55/5.2-02/66154/2024 від 05.06.2024 (поштове відправлення № 05 038 814 597 20). Вимога про дострокове погашення кредиту (відкликання кредиту) № 55/5.2- 02/65661/2024 від 04.06.2024 була повернута за закінчення встановленого терміну зберігання 26.06.2024 (а.с. 99-102). Відповідно до абзац 2 п.п. 3.9.2. п. 3.9. розділу 3 Кредитного договору сторони за взаємною згодою встановили, що визначений у абзаці першому цього пункту договору строк починає відліковуватись з дати вручення позичальнику відправлення, що зазначена в повідомленні про вручення поштового відправлення, або дата, зазначена на такому листі позичальником при отриманні ним зазначеного листа особисто. Якщо пошта не може вручити письмову вимогу позичальнику через відсутність за місцем проживання вказаної особи, через його відмову поштове відправлення, через незнаходження фактичного місця проживання позичальника або з інших причин, письмова вимога вважається врученою позичальнику у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення. Враховуючи пред`явлення позивачем відповідачці вимоги про дострокове погашення кредиту, відповідно до вказаних вище пп. 3.9.1, 3.9.2, п. 3.9. розділу 3 Кредитного договору, термін дострокового повернення кредиту вважається таким, що настав 29.07.2024, а позовна вимога про стягнення з відповідачки заборгованості по відсоткам за користуванням кредитом заявлена в межах передбаченого законом строку. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.06.2022 у справі № 3- 188/2020(455/20), приписи частини другої статті 625 ЦК України, першого речення частини першої статті 1050 ЦК України та частини першої статті 1048 ЦК України регулюють різні за змістом правовідносини, які не є взаємовиключними, адже за загальним правилом (частина перша статті 622 цього Кодексу), якщо інше не встановлено в договорі або законі, застосування заходів цивільної відповідальності не звільняє боржника від виконання зобов`язань за договором у натурі. Таке обґрунтування Рішення Конституційного Суду України збігається з висновками Великої Палати Верховного Суду. Саме тому, що приписи частини другої статті 625 та частини першої статті 1048 ЦК України регулюють різні за змістом відносини, які не є взаємовиключними, кредитор після прострочення повернення кредиту може вимагати як сплати процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання (які нараховуються за статтею 625 ЦК України як наслідок неправомірної поведінки боржника), так і сплати кредиту та процентів за наданий кредит, нарахованих до настання строку повернення кредиту (які нараховуються за статтею 1048 ЦК України як наслідок правомірної поведінки сторін). Аналогічна позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16, від 05.04.2023 у справі №910/4518/16. Згідно з Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан. Відповідно до вимог п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Відповідно до п. 9.1., п. 9.2. Кредитного договору за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов`язань по цьому договору, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених в цьому договорі, та чинним законодавством. За порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та сплати процентів за користування кредитом позичальник зобов`язується сплатити на користь банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення, але не більше 15% суми простроченого платежу. Відповідно до розрахунків заборгованості загальна сума заборгованості відповідачки [PERSON] перед позивачем за Кредитним договором №515/0008 складає - 269 943,68 грн, з яких: прострочена заборгованість за основним боргом в сумі 212 587,72 грн., прострочена заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 27.06.2022 до 29.07.2024 в сумі 57 333,81 грн, 3 % річних за несвоєчасне погашення кредиту за період з 10.09.2021 до 23.02.2022 -14,24 грн, 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за період з 10.09.2021 до 23.02.2022 - 7,67 грн, втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за період з 10.09.2021 до 23.02.2022 - 0,24 грн (а.с. 27-36). Заперечень щодо правильності розрахунку заборгованості відповідачкою не надано. У відповідності до положень ст.525\~ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання є неприпустимою. Статтею 610\~ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України регламентує, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення, від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст.625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Суд доходить висновку, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином у повному обсязі не виконувала, тому позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії-Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором №515/0008 від 24.05.2018 року у розмірі 269 943,68 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з платіжною інструкцією (МО) № 5188 (#1740575174721) від 04.11.2024 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 049,15 грн. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved