Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРПАТНАФТОХІМ» в його користь 227 466,25 грн. нарахованої, але не виплаченої, заробітної плати, а також суму середнього заробітку за час затримки виплати розрахункових в розмірі 56 169,00 за період з 01.01.2025 по день звернення до суду з позовною заявою, а саме 27.03.2025. Свої вимоги мотивує тим, що він перебував у трудових відносинах з ТОВ «Карпатнафтохім». 31.12.2024 позивач був звільнений з роботи за власним бажанням, згідно з ч. 3 ст. 38 Кодексу законів про працю України. З розрахункового листка за грудень 2024 вбачається, що розмір належної йому до виплати заробітної плати становить 227 466,25 грн. Незважаючи на неодноразові усні звернення до відповідача, він так і не зміг отримати належні йому кошти. Відповідачем при звільненні його з роботи не проведено повного розрахунку по заробітній платі, а, отже, відповідач порушив зобов?язання щодо здійснення розрахунку та виплати належних йому сум в день його звільнення і на момент звернення із даною позовною заявою допустив затримку такого розрахунку, що є підставою для стягнення на його користь середнього заробітку за весь період затримки. У відповідності\~до наданих\~відповідачем електронних\~розрахункових листків\~про нарахований\~та сплачений\~дохід,\~його середній\~заробіток за\~останні місяці\~складає: за жовтень\~2024\~-\~10902,00\~грн.\~15\~робочих днів; за листопад\~2024-10902,00\~грн.\~15\~робочих днів; за грудень\~2024\~-\~10902,00\~грн.\~16\~робочих днів. Розмір середньоденної\~заробітної плати\~складає:\~(10902,00\~грн.,\~заробітна плата\~за жовтень\~2024\~+\~10902,00\~грн.,\~заробітна плата\~за листопад\~2024\~+\~10902,00\~грн.,\~заробітна плата\~за грудень\~2024)\~/\~(15\~(кількість\~робочих днів\~у жовтні\~2024)+\~15\~(кількість\~робочих днів\~у листопаді\~2024\~+\~16\~(кількість\~робочих днів\~у грудні\~2024). Станом на день подачі судового позову розмір середнього заробітку в день складає 32706,00/46711,00 грн. Отже сума середнього заробітку за весь час затримки по день подачі позову 27.03.2025р. складає 711,00 79 (31+28+20-кількість днів затримки у виплаті заборгованої зарплати) - 56169,00 грн. (п`ятдесят шість тисяч сто шістдесят дев`ять гривень). Неможливість відповідачем здійснити виплату йому заборгованої заробітної плати, відсутність у відповідача коштів на виплату заробітної плати не є підставою та не виключає відповідальності відповідача за таку невиплату, а тому змушений звернутися за захистом своїх прав та законних інтересів до суду. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.03.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подавав, будь яких інших клопотань та заяв від відповідача до суду подано не було, відтак у відповідності до ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Позивач 14.05.2025 подав до суду заяву в якій зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов слід задоволити, з наступних підстав. Дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Так, відповідно до копії Наказу генерального директора ТзОВ «Карпатнафтохім» Підсадюка І.М. №643-К від 31.12.2024 року позивача [PERSON] звільнено з посади начальника дільниці з технічного обслуговування систем промислової безпеки та лінійно-кабельних споруд зв`язку служби зв`язку відділу інформаційно-технологічного забезпечення з 31.12.2024 року за власним бажанням (ст.38 КЗпП України) (а.с.12). Згідно із записами у трудовій книжці серії [NUMBER] [PERSON] перебував у трудових відносинах із відповідачем ТзОВ «Карпатнафтохім», 31.12.2024 його було звільнено з роботи за власним бажанням, у зв`язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю згідно зі ч. 3 ст.\~38\~КЗпПУ на підставі наказу №643-К від 31.12.2024 (а.с. 14-21). Згідно з розрахунковим листком за грудень 2024 [PERSON] належать до виплати грошові кошти у розмірі 227\~466,25 грн. (а.с. 9). Відповідно до ч. 2 ст.\~233\~КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно зі ст. 94 КЗпП України та ст.\~1\~Закону України\~«Про оплату\~праці» заробітна плата це винагорода, обчислена як правило у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Статтею 43\~Конституції України передбачено право кожної людини на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обов`язки, в рівній мірі кореспондується обов`язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати працю працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату. Відповідно до ст.\~21\~Закону України\~«Про оплату\~праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Статтею 115\~КЗпП України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до роз`яснень викладених у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Згідно зі ст.\~116\~КЗпП України при\~звільненні працівника\~виплата всіх\~сум,\~що належать\~йому від\~підприємства,\~установи,\~організації,\~провадиться в\~день звільнення.\~Якщо працівник\~в день\~звільнення не\~працював,\~то зазначені\~суми мають\~бути виплачені\~не пізніше\~наступного дня\~після пред`явлення\~звільненим працівником\~вимоги про\~розрахунок.\~Про суми,\~нараховані та\~виплачені працівникові\~при звільненні,\~із зазначенням\~окремо кожного\~виду виплати\~(основна\~та додаткова\~заробітна плата,\~заохочувальні та\~компенсаційні виплати,\~інші виплати,\~на які\~працівник має\~право згідно\~з умовами\~трудового договору\~і відповідно\~до законодавства,\~у тому\~числі при\~звільненні)\~роботодавець повинен\~письмово повідомити\~працівника в\~день їх\~виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ч. 1 ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При визначені розміру заборгованості по заробітній платі суд бере до уваги розрахунковий листок за грудень 2024 року (а.с.9), наданий позивачем, згідно з яким заборгованість по заробітній платі складає 227\~466,25 грн. Факту наявності заборгованості заробітної плати відповідачем не спростовано, заперечень щодо суми такої заборгованості перед позивачем станом на день ухвалення рішення суду не подано. Виходячи з наведеного, беручи до уваги, що [PERSON] дійсно перебував у трудових відносинах з відповідачем, яким позивачу нараховано, однак не виплачено у передбачені законом строки заробітну плату, допустимих доказів на підтвердження факту відсутності заборгованості заробітної плати за оспорюваний період відповідачем не надано, відтак суд приходить до висновку, що вимога позивача в частині стягнення заробітної плати у розмірі 227\~466,25 грн. є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Щодо стягнення з ТзОВ «Карпатнахтохім» на користь позивача середньомісячного заробітку за час затримки виплати розрахункових суд зазначає наступне. Зі змісту ст.\~117\~КЗпП України вбачається, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеної у справі № 6-64цс13, згідно із ч. 1 ст.\~117\~КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного суду від 08 лютого 2022 року, справа № 755/12623/19, провадження № 14-47цс21, середній заробіток за статтею 117 КЗпП України за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій) та є своєрідною санкцією для роботодавця за винні дії щодо порушення трудових прав найманого працівника. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати. При стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на підставі ст.\~117\~КЗпП України суд керується постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Відповідно до п. 5 розділу ІV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету\~Міністрів України\~№ 100\~від 08\~лютого 1995\~року нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з п. 8 розд. ІV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (середньогодинна) заробітна визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Як встановлено, станом на день ухвалення рішення у справі фактичний розрахунок відповідачем з позивачем не проведено. Нарахована позивачу\~заробітна плата\~за грудень,\~листопад,\~жовтень,\~2024\~року становить\~за жовтень\~2024\~-\~10902,00\~грн.\~15\~робочих днів; за листопад\~2024-10902,00\~грн.\~15\~робочих днів; за грудень\~2024\~-\~10902,00\~грн.\~16\~робочих днів. Розмір середньоденної заробітної плати складає: (10902,00 грн., заробітна плата за жовтень 2024 + 10902,00 грн., заробітна плата за листопад 2024 + 10902,00 грн., заробітна плата за грудень 2024) / (15 (кількість робочих днів у жовтні 2024)+ 15 (кількість робочих днів у листопаді 2024 + 16 (кількість робочих днів у грудні 2024) (а.с.9,10,11). Таким чином, середньоденний заробіток позивача без відрахування обов`язкових платежів та внесків становить 711,00 грн. (32706,00 грн. / 46 днів). Оскільки відповідно до вимог ст.\~117\~КЗпП України з вини власника не було виплачено належних звільненому позивачу сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, суд вважає, що вимога про стягнення середнього заробітку за період з 01.01.2025 по дату звернення до суду 27.03.2025 є підставною. Кількість робочих днів за вказаний період становить 46 днів. Отже, середній заробіток за вказаний період, що підлягає стягненню, становить 56\~169,00 грн. (711,00 грн. х 79 робочих днів), без утримання податків й інших обов`язкових платежів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а тому позовні вимоги в даній частині є обґрунтованим та підлягають задоволенню. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.\~430\~ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць з присудженої заборгованості по заробітній платі. На підставі викладено,

Outcome: approved