Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла зазначена заява, в якій [PERSON] , [INFO] , вказує про те, що він є сином [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у смт Георгіївка, Лутугинського району, Луганської області, що є тимчасово окупованою територією, на якій органи державної влади України не здійснюють свої повноваження, а тому отримати свідоцтво про смерть матері у заявника немає можливості. Встановити факт смерті заявнику потрібно для оформлення спадкових прав. Просить суд встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , місце смерті: смт Георгіївка, Лутугинського району, Луганської області, Україна. Заявник в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений. Заінтересована особа Бучанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час судового розгляду повідомлені. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] , що підтверджується актовим записом про народження (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 10.03.1955). 01.07.2014 Виконавчим комітетом Георгіївської селищної ради Лутугинського району Луганської області було видано свідоцтво про смерть (серія [NUMBER] ) [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в смт Георгіївка, Лутугинського району, Луганської області. Разом з тим, 15.04.2025 [PERSON] Бучанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , оскільки, аналіз документів свідчить, що заявником для підтвердження факту смерті [PERSON] пред`явлено документ, виданий без використання Державного реєстру актів цивільного стану громадян на тимчасово окупованій території. Відповідно до ч.1 ст.9 «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частина 2 та 3 цієї статті передбачає, що будь які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. П. 2 ч. 1 статті 317 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Судом встановлено неможливість отримати у смт Георгіївка, Лутугинського району, Луганської області необхідних документів для реєстрації факту смерті [PERSON] [INFO] , що виникла у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, а також судом враховано, що факт смерті [PERSON] , [INFO] , відбувся на тимчасово окупованій території України, свідоцтво про смерть видано без використання Державного реєстру актів цивільного стану громадян на тимчасово окупованій території. Оскільки, заявник не має можливості надати для реєстрації смерті матері документів встановленого законодавством України зразка, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає що заява підлягає задоволенню. У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії», який був наданий на запит Ради Безпеки ООН зазначено, що держави - члени ООН відповідно до Резолюції 276 (1970) Ради Безпеки зобов`язані утримуватися від застосування міжнародних договорів, укладений з [PERSON] від імені або відносно Намібії. При цьому у п. 125 цього Консультативного висновку Міжнародного суду ООН вказано на винятки із цього права, а саме. В цілому, невизнання управління Південної Африки (тимчасово окупованої) Території не повинно призводити до позбавлення народу Намібії будь-яких переваг, що випливають з міжнародного співробітництва і зокрема, в той час як офіційні дії, що здійснюються урядом Південної Африки від імені або по відношенню до Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути поширена до тих актів, таких, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів. Про необхідність врахування актів органів влади з окупованих територій Європейським судом з прав людини у п. 45 рішення по справі «Луізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey) від 18 грудня 1996 року (заява № 15318/89) була викладена правова позиція, що при аналогічних обставинах щодо відсутності ефективного державного контролю Кіпру за такими територіями, міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей і дій, які звідти походять, наприклад актів реєстрації народження, смерті і шлюбу, наслідки яких можуть ігноруватися лише на шкоду мешканців тієї чи іншої території. Таким чином, виходячи із встановлених судом обставин, існують підстави для встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , місце смерті: смт Георгіївка, Лутугинського району, Луганської області, Україна. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 317 ЦПК України \~ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Outcome: approved