Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про виділення частки у будинковолодінні, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила виділити [PERSON] 1/8 частки домоволодіння, за адресою: [ADDRESS] , відповідно до варіанту №2 висновку експерта від 26.09.2023 року №СЕ-19-1.18-23/1.052БТ, припинити право спільної часткової власності на 1/8 частки домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , що належать [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначала, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 14 червня 2017 року у справі № 569/12685/14-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 30 серпня 2017 року та постановою Верховного Суду у складі колегії судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2018 року (провадження № 61-25785св18), за нею визнано право власності на 1/8 частку домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , як на спадкове майно після смерті [PERSON] (її батька), який помер [INFO] . Інша частка домоволодіння належить відповідачам. Зазначала, що поділ будинку технічно можливо провести згідно з висновком експерта, по одному з варіантівякий найменш обтяжливий для сторін. Постановою ВС від 12.04.2022 року Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 січня 2021 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 22 липня 2021 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Згідно протоколу авторозподілу від 02.05.2022 справу передано судді Гордійчук І.О. Ухвалою суду від 03.05.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 14.07.2022 року призначено судову будівельно-технічну експертизу. Ухвалою суду від 23.02.2023 року зобов"язано сторін забезпечити безперешкодний доступ до об"єкта дослідження. Ухвалою суду від 04.10.2023 року поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 27.03.2024 року закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 10.02.2025 року призначено додаткову судову будівельно-технічну експертизу. Ухвалою суду від 21.04.2025 року поновлено провадження у справі. В судовому\~засіданні представник\~позивача позовні\~вимоги підтримав\~в повному\~обсязі з\~підстав та\~мотивів,\~які наведені\~у позовній\~заяві,\~ з урахуванням збільшених позовних вимог просив позов задоволити. Відповідач [PERSON] та представник відповідачів в судовому засіданні в задоволенні позову просили відмовити, зазначивши, що жоден з варіантів виліду будинковолодіння є неспиятливим для відповідачів, вказує, що матеріали справи не містять інформації про те, що кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину із самостійним входом або що є технічна можливість переобланання будинку в ізольовані квартири, які відповідатимуть розміру їхніх часток. Крім того відповідач [PERSON] є інвалідом з дитинства, який потребує доїзд на калясці до будинку. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадженняв цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 14 червня 2017 року у справі № 569/12685/14-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 30 серпня 2017 року та постановою Верховного Суду у складі колегії судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2018 року (провадження № 61-25785св18), за [PERSON] визнано право власності на 1/8 частку домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , як на спадкове майно після смерті [PERSON] (її батька), який помер [INFO] . За положеннями статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до частин першої та другої статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Частиною третьою статті 364 ЦК України визначено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Системний аналіз правових норм статей 183, 358, 364 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13. Відповідно до роз`яснень, наданим судам у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. Не підлягають поділу (виділу) об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу (виділу) таких об`єктів може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону (постанова Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року у справі № 6-286цс15). Зазначені доводи відповідача підлягають перевірці, оскільки суди їм належної оцінки не дали. У Постанові ВС від 12.04.2022 року у даній справі Верховний Суд звертає увагу, що позов заявлено про виділ частки у домоволодінні по статті 364 ЦК України, яку й застосував місцевий суд. Поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Відповідно до\~висновоку експерта\~№СЕ-19/118-25/2899-БТ\~від 27.03.2025\~Виділ в\~натурі 1/8 частки домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , можливий у варіантах, які зазначені у дослідницькій частині висновку експерта і зображені на рис.1-3. Відповідно до варіанту №1 співвласнику 1/8 частки домоволодіння виділяється частина І, до якої входять: частина приміщення гаража І площею 12,9 кв.м. цокольного поверху; приміщення жилої 1-2 площею 27,5 кв.м. першого поверху; 1/8 огорожі №1. Частка становить 13,57%. Решта приміщень будинку і огорожі відносяться до ІІ частини та залишаються у власності інших співвласників. Розмір компенсації, яка повинни бути виплачена власником І частини власникам ІІ частини становить 49534 грн. 58 коп. \~ \~ \~ \~Відповідно до варіанту №2 співвласнику 1/8 частки домоволодіння виділяється частина І, до якої входять: частина приміщення підсобної ІІІ площею 12,9 кв.м. цокольного поверху; приміщення жилої 1-4 площею 19,7 кв.м. першого поверху; 1/8 огорожі №1. Частка становить 10,6%.Решта приміщень будинку і огорожі відносяться до ІІ частини та залишаються у власності інших співвласників. Розмір компенсації, яка повинни бути виплачена власниками ІІ частини власнику І частини становить 87958 грн 60 коп. \~ \~ \~ \~Відповідно до варіанту №3 співвласнику 1/8 частки домоволодіння виділяється частина І, до якої входять: частина приміщення гаража ІV площею 12,9 кв.м. цокольного поверху; приміщення ванної 1-5 площею 2,7 кв.м. першого поверху; приміщення туалету 1-6 площею 2,1 кв.м. першого поверху; приміщення підсобної 1-7 площею 13,4 кв.м. першого поверху, 1/8 огорожі №1. Частка становить 10,03%. Решта приміщень будинку і огорожі відносяться до ІІ частини та залишаються у власності інших співвласників. Розмір компенсації, яка повинни бути виплачена власниками ІІ частини власнику І частини становить 114346 грн 18 коп. Проаналізувавши усі\~варіанти виділу частки у домоволодінні, які запропоновані експертом, врахувавши думку сторін, суд дійшов висновку, за можливе виділити позивачу в натурі 1/8 частки домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , відповідно до варіанту №1 висновоку експерта\~№СЕ-19/118-25/2899-БТ\~від 27.03.2025,\~що є найбiльш pацiональним та доцiльним i таким, що відповідатиме інтересам сторін. За наведених обставин, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність у їх задоволенні. У відповідності до ч.1\~ст.141 ЦПК України, п. 9 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», компенсувати [PERSON] за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved