Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

[PERSON] через свого представника - адвоката Зачепу Л.О. звернулася до суду із заявою, в якій\~просить встановити факт належності [PERSON] трудової книжки від 13 жовтня 1965 року (без номеру) та вкладки до трудової книжки серії [NUMBER] від 14 квітня 1988 року. В обґрунтування\~заяви вказує, що\~вона 05 березня 2025 року звернулася у відділ обслуговування громадян № 11 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення їй пенсії за віком, згідно із ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 231250002738 від 12 березня 2025 року їй було відмовлено у призначенні пенсії, оскільки при обчисленні страхового стажу не взята до уваги трудова книжка від 13 жовтня 1965 року (без номеру) та вкладка до трудової книжки серії [NUMBER] від 14 квітня 1988 року, так як в них її рік народження зазначений «1949», а по паспорту та іншим документам - «1950». Невірне зазначення року народження у трудовій книжці та у вкладці до трудової книжки є перешкодою для врахування трудового стажу та призначення заявнику пенсії за віком, тому вона змушена звернутися до суду із заявою про\~ встановлення факту належності правовстановлюючого документа. В судове засідання\~заявник [PERSON] та її представник адвокат Зачепа Л.О. не з`явилися. Представник заявника надала суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони заявника,\~заяву [PERSON] підтримує та просить її задовольнити. Від заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області представник до суду не з`явився, будь-яких пояснень, заяв чи клопотань до суду не надходило. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~ за відсутності\~осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню у зв`язку з такими встановленими фактичними обставинами справи та відповідними їм правовідносинами. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Як вбачається із паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Кам`янським РВ УМВС України в Черкаській області 18 березня 2006 року, заявник [PERSON] народилася [INFO] (а.с. 4). Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 25 червня 1965 року в с. В.Рача Радомишльського району Житомирської області, [INFO] народилася [PERSON] , про що зроблено актовий запис за № 18 від 26 березня 1950 року (а.с. 6). Водночас із свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 29 жовтня 1966 року Золотополенською сільською радою Кіровського району Кримської області, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] , 1950 року народження, уклали шлюб та дружині після реєстрації одруження присвоєно прізвище « [PERSON] », про що зроблений відповідний актовий запис за № 55 (а.с. 8). Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00049841119, сформованого 04 березня 2025 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 22 червня 1982 року розірвали шлюб, номер актового запису 69, складеного міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області. Після державної реєстрації розірвання шлюбу у [PERSON] залишилось прізвище « [PERSON] » (а.с. 9, 23 (на звороті)). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00049842293, сформованого 04 березня 2025 року, [PERSON] та [PERSON] 15 червня 1982 року уклали шлюб, про що виконавчий комітет Чорнянської сільської ради Каховського району Херсонської області склав актовий запис № 20. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». 23 грудня 1986 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Яготинського районного управління юстиції у Київській області зроблено актовий запис № 139. Після державної реєстрації розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 10, 24). 17 квітня 1987 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим Федорівською селищною радою Сургутського району Тюменської області, актовий запис № 41. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 24 (на звороті)). У трудовій книжці від 13 жовтня 1965 року рік народження заявника [PERSON] зазначено «1949» (а.с. 11-13). У вкладці в трудову книжку серії [NUMBER] від 14 квітня 1988 року зазначено рік народження заявника [PERSON] «1949» (а.с. 13 (на звороті) - 14). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.ст. 293, 315 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового соціального страхування, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки, як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії. Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої\~наказом Міністерства\~праці України,\~Міністерства юстиції\~України,\~Міністерства соціального\~захисту населення\~України №\~58\~від 29\~липня 1993\~року (далі - Інструкція), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Відповідно до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Як передбачено п. 2.12. Інструкції, після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Із наданої заявником трудової книжки вбачається, що на першій сторінці неправильно записано рік народження заявника, що зумовило необхідність звернення до суду із заявою про встановлення факту належності трудової книжки. Відповідно до пункту 4\~постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників»\~відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки з вини адміністрації роботодавця не може бути підставою для позбавлення заявника її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань призначення пенсії за віком. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21 лютого 2018 року по справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у її трудову книжку вносилися відповідальним працівником роботодавця, а не особисто нею, більше того, недоліки заповнення трудової книжки не є підставою вважати, що трудова книжка не належить заявнику. Порівнявши та співставивши встановлені відомості з трудової книжки з іншими документами, суд дійшов висновку, що саме заявнику [PERSON] , 1950 року народження, належить трудова книжка, видана 13 жовтня 1965 року, із вкладкою до трудової книжки серії [NUMBER] від 14 квітня 1988 року. Враховуючи, що трудова книжка є тим документом, що підтверджує право на призначення пенсії за віком, і встановлення факту її належності має для заявника юридичне значення, суд вважає за можливе задовольнити заяву в повному обсязі.

Outcome: approved