Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. На обґрунтування вимог позивач в позовній заяві зазначив, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилась спадщина. Позивач є спадкоємцем після померлого за заповітом, спадкоємцями за законом після померлого [PERSON] , які прийняли спадщину, є відповідачі [PERSON] та [PERSON] . У вересні 2023 року позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії, оскільки позивач пропустив строк звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Крім того позивач вважав, що строк для прийняття спадщини спливав 04.09.2022 року. На думку позивача, строк для звернення до нотаріуса був пропущений з поважних причин, оскільки 24.02.2022 року на території України запроваджений воєнний стан, на території Миколаївської області та в м. Баштанка відбувались бої та здійснювались обстріли, у зв`язку з цим позивач виїхав разом із сім`єю до іншого регіону, натомість були заблоковані відповідні реєстри та не працювали нотаріуси, що ускладнило збір документів. Посилаючись на викладене, позивач просив про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Процесуальні дії у справі та заяви сторін: Позов надійшов до Баштанського районного суду Миколаївської області 08.03.2024 року. Ухвалою судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 25.03.2024 року справа передана на розгляд Заводського районного суду м. Миколаєва за правилами підсудності, визначеними ч.1 ст. 27 ЦПК України. 31.05.2024 року в супереч положенням ст. 32 ЦПК України, відповідно до якої спори між судами про підсудність не допускаються, справа повернулась до Баштанського районного суду Миколаївської області для розгляду за ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.05.2024 року. Ухвалою від 07.06.2024 року відкрите провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження. 19.08.2024 року підготовче провадження закрите та справа призначена до судового розгляду по суті на 03.10.2024 року. В тексті позову позивач вказав про розгляд справи за його відсутності. Від представника позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилася, про час та місце як підготовчих засідань, так і засідань по розгляду справи по суті повідомлялась неодноразово вчасно та належним чином. Відзив на позов не подавала. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про час та місце як підготовчих засідань, так і засідань по розгляду справи по суті повідомлявся неодноразово вчасно та належним чином. Відзив на позов не подавав. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] до суду не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлена через Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему. З огляду на те, що належним чином повідомлені сторони в судове засідання не з`явилися, відповідачі відзив на позов не подавали, суд ухвалив про заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~Дослідивши наявні у справі матеріали (копію свідоцтва про народження [PERSON] : копію свідоцтва про укладення шлюбу; копію свідоцтва про народження [PERSON] ; копію постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.09.2023 року; копію заповіту [PERSON] від 15.07.2020 року; копію свідоцтва про смерть [PERSON] ; копію державного акту на право приватної власності на землю; копію спадкової справи №13/2022 після смерті [PERSON] ), суд приходить до висновку про можливість задоволення позову. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина. Спадкодавець [PERSON] за життя склав заповіт на користь позивача, яким заповів останньому належну спадкодавцю земельну ділянку з кадастровим номером 4820686500:03:000:0182. Спадкоємцями за законом після померлого [PERSON] , які прийняли спадщину, є відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Позивач пропустив визначений законом шестимісячний строк для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Тобто суд, розглядаючи такі позови встановлює саму по собі наявність причин, що унеможливили своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини, та оцінює їх з точки зору поважності. Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17 грудня 2021 року у справі № 369/6254/19-ц, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Що стосується того, протягом якого часу позивач міг подати заяву про прийняття спадщини, то відповідно до процитованого вище положення ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, натомість відповідні нормативні акти Кабінету Міністрів України, якими визначені інші строки, мають порівняно із законом нижчу юридичну силу. Крім того, відповідно до постанови Верховного Суду від 25.01.2023 року по справі №676/47/21 тлумачення вказаних норм, з урахуванням виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, свідчить, що: правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України; строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270, 1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України); законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини; пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню. За такого, оскільки спадкодавець [PERSON] помер [INFO] , то строк для подання заяви про прийняття спадщини після його смерті закінчився 05.05.2022 року. При цьому, суд також враховує, що Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності держав дотримуватися принципу «якості законів» при їх прийнятті або зміні. Зокрема, у своєму рішенні у справі «Сєрков проти України» ЄСПЛ зазначив, що якість законодавства передбачає доступне для зацікавлених осіб, чітке і передбачуване у застосуванні законодавство; відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства з важливого питання, що призводить до його суперечливого тлумачення, в тому числі судом, має наслідком порушення вимог положень Конвенції щодо «якості закону». Крім того, у справі «Новік проти України» ЄСПЛ зробив висновок, що надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога «якості закону» у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для убезпечення від будь-якого ризику свавілля. Водночас, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався. В даній справі шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлого [PERSON] сплив 05.05.2022 року, тобто більша його частина припала на період введення воєнного стану та активні бойові дії і обстріли в межах Миколаївської області загалом та м. Баштанка зокрема. Такі обставини саме в межах строку для прийняття спадщини, який спливав, зумовили закриття відповідних необхідних реєстрів, евакуацію громадян, припинення чи обмеження роботи державних установ. Натомість позивач вказав, що в це період проживав в м. Миколаєві, при цьому за загальновідомими фактами та загальнодоступною інформацією на відповідних сайтах інтернет ресурсів місто Миколаїв з 24 лютого 2022 року перебувало під майже щоденними обстрілами, оскільки місто Херсон та область були окуповані російськими військами внаслідок збройної агресії, а місто Миколаїв було прифронтовим місцем на незначній відстані. Міжміське та міжобласне транспортне сполучення було призупинене, у перші місяці військової агресії у місті не працювали, а в подальшому у зв`язку з частими обстрілами, обмежено працювали органи місцевої влади міста, відділення поштового зв`язку, інші державні органи, зокрема й органи нотаріату, мешканцям міста була рекомендована добровільна евакуація. Така ситуація у місті Миколаєві залишалася до листопада 2022 року, коли Збройними Силами України були деокуповані місто Херсон та частина Херсонської області, внаслідок чого місто Миколаїв позбавилось частих обстрілів. Те ж саме стосується і м. Баштанка, де знаходився нотаріус за місцем знаходження спадкового майна. При цьому відповідачі жодних заперечень проти позову про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини суду не надали та аргументів на спростування істотності вказаних вище причин не навели. Натомість самі відповідачі заяви про прийняття спадщини встигли подати нотаріусу до введення на території України воєнного стану, тому з вказаними вище обставинами не стикнулися. Суд також враховує, що в матеріалах спадкової справи відсутні відомості про повідомлення нотаріусом позивача, який не є родичем спадкодавця та не є його спадкоємцем за законом, про сам факт смерті спадкодавця та про можливість спадкування після нього за заповітом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з наступних причин: у зв`язку із введенням на території України воєнного стану та веденням бойових дій у країні, а саме, обстрілами міста Миколаєва і Баштанки протягом лютого-листопада 2022 року та окупації частини Миколаївської області, внаслідок яких мешканці області були змушені організовувати свою життєдіяльність, коли всі зв`язки та процеси порушені, адаптуватися до нових умов, організовувати умови для збереження життя та здоров`я свого та своїх рідних, також враховуючи суперечливість положень закону щодо перебігу строку для прийняття спадщини, які протягом відведеного для прийняття спадщини періоду часу декілька разів кардинально змінювалися таким чином, що були непередбачуваними для спадкоємців. Отже всі зазначені обставини у сукупності, на думку суду, мали своїм наслідком пропущення строку для подачі позивачем заяви про прийняття спадщини в період строку, визначеного законом, тобто існували об`єктивні істотні труднощі, що перешкоджали йому своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі (Ilhan v.Turkey) «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З урахуванням викладеного, виходячи з аналізу встановлених судом обставин справи та норм права, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позивачем наведені причини, які пов`язані з об`єктивними, істотними труднощами для нього щодо подачі заяви про прийняття спадщини, а тому наявні підстави для встановлення йому додаткового строку для прийняття спадщини після смерті заповідача і таким достатнім строком є два місяці, перебіг якого рахується з дня набрання судовим рішенням законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: approved