Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

11.03.2025 [PERSON] звернувся до суду із позовом до Адвокатського об`єднання «КРАВЕЦЬ І ПАРТНЕРИ» та просить поновити йому процесуальний строк, встановлений законом для оскарження наказів АО «КРАВЕЦЬ І ПАРТНЕРИ»: - № 15 від 26 вересня 2024 року «Про застосування стягнення» - № 18 від 27 вересня 2024 року «Про застосування стягнення» - № 003 від 27 вересня 2024 року «Про застосування стягнення» - № utUО0000003 - 0000000060 від 27 вересня 2024 року «Про припинення трудового договору (контракту)»; - визнати незаконними та скасувати ці накази, стягнувши з АО «КРАВЕЦЬ І ПАРТНЕРИ» на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 53 000 грн. з урахуванням збільшення станом на день прийняття рішення по справі та 4 844,80 грн судового збору. Позов мотивований тим, що 02.09.2024 року [PERSON] був прийнятий на посаду помічника адвоката Василевської К.М. в АО «КРАВЕЦЬ І ПАТНЕРИ», про що було зроблено запис № 20 від 03.09.2024 у трудовій книжці позивача. З 02 вересня 2024 року позивач не був ознайомлений під підпис чи іншим чином з посадовою інструкцією помічника адвоката, положенням про відділи/практики, правилами внутрішнього трудового розпорядку, колективним договором, чи іншими локальними актами АО «КРАВЕЦЬ І ПАТНЕРИ», які б визначали аспекти трудової діяльності [PERSON] 27.09.2024 позивача було звільнено з посади за систематичне невиконання працівником своїх трудових обов`язків на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, про що було внесено запис № 21 у трудову книжку на підставі наказу № 3 від 27.09.2024. З наказом позивач під підпис не ознайомлювався. Трудову книжку отримав 27.09.2024. 16.10.2024 [PERSON] звернувся до адвоката Якімової А.П. з метою отримання правничої допомоги щодо оскарження звільнення з АО «КРАВЕЦЬ І ПАТНЕРИ». Зважаючи на той факт, що у нього були відсутні копії кадрових та інших документів щодо трудової діяльності в адвокатському об`єднанні, адвокат 16.10.2024 на електронну та поштову адреси відповідача направила адвокатський запит з проханням надати скан - копії вказаних наказів та інших кадрових документів, що стосуються трудової діяльності [PERSON] в АО «КРАВЕЦЬ І ПАРТНЕРИ». Проте, станом на 25.10.2024 (день подачі [PERSON] позову про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу) відповіді на адвокатський запит не отримано та адвокатом було отримано повідомлення від Укрпошти про те, що відправлені цінні листи з описами вкладення на адреси відповідача не отримані адресатом та будуть повернені. Про існування оскаржуваних у цій справі наказів дізнався лише 25.12.2024, отримавши відзив з додатками у справі № 576/2850/24 за його позовом до АО «КРАВЕЦЬ І ПАРТНЕРИ» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди. Тому вважає, що саме 25.12.2024 є днем, коли позивач дізнався про своє порушене право, і в контексті ч. 1 ст. 233 КЗпП України останнім днем строку для оскарження зазначених наказів є 25.03.2025 року. Оскаржувані накази про застосування дисциплінарних стягнень вважає безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне. Наказом № 15 від 26.09.2024 року «Про застосування стягнення» до позивача було застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді догани, оскільки за результатами проведеного службового розслідування було встановлено порушення ним трудової дисципліни, а саме - залишення робочого місця о 16 год. 41 хв., тобто до завершення робочого дня - 18:00. Однак, з моменту початку роботи (з 03.09.2024) позивач не був ознайомлений ані «під підпис» ані іншим шляхом з посадовою інструкцією помічника адвоката, положенням про відділ/практики, правилами внутрішнього трудового розпорядку, колективним договором, іншими локальними актами адвокатського об`єднання, які регламентують трудову функцію працівника на посаді «помічник адвоката». Відповідно і межі трудової функції та посадових/службових обов`язків позивача не були чітко встановленими. В порушення ч. 1 ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець не зажадав письмові пояснення, а бажав «дати можливість надати пояснення». Також, ані на електронну пошту позивача, ані на його месенджери, ані на поштову адресу (вказану при прийомі на роботу) не надходили жодні вимоги, заяви, клопотання відповідача щодо письмових пояснень. В порушення ч. 4 ст. 149 КЗпП України оголошене стягнення не було повідомлене позивачу під розписку. Також не було направлене на електронну пошту, месенджери чи поштову адресу (вказану при прийомі на роботу). Під час перебування [PERSON] в офісі роботодавця останнім не було здійснено ознайомлення під підпис з вказаним наказом та не доведено його зміст до відома позивача, а протокол від 27.09.2024 «Про ознайомлення» не спростовує вказаних тверджень, адже у ньому не вказано точний час даної події, також сам протокол разом з документами не було відправлено позивачу на поштову адресу або по електронній пошті, яка теж була відома роботодавцю. Наказом № 18 від 27.09.2024 «Про застосування стягнення» до [PERSON] було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани через невиконання доручення адвоката підготувати процесуальний документ - адвокатський запит. Для застосування п. 3 ст. 40 КЗпП України як підстави розірвання трудового договору важливим є невиконання працівником обов`язків, передбачених трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. При цьому не може вважатися порушенням трудової дисципліни невиконання обов`язків, які виходять за межі трудових або не випливають з трудового договору. Цю підставу не можна застосовувати до працівника, який відмовився виконати незаконне розпорядження роботодавця, або за відмову виконання роботи, яка не входить до кола його посадових обов`язків, а також за дії, що не пов`язані з виконанням службових обов`язків. Від початку роботи позивач не був ознайомлений жодним чином ні з посадовою інструкцією помічника адвоката, ні з положенням про відділ/практики, ні з правилами внутрішнього трудового розпорядку, ні з колективним договором, ні з іншими локальними актами адвокатського об`єднання, які регламентують трудову функцію працівника на посаді «помічник адвоката». Так як жодного ознайомлення не відбулося, то і межі трудової функції та посадових/службових обов`язків позивача не були чітко встановленими Також [PERSON] погодився прийняти доручення від адвоката Василевської К.М. у вигляді підготовки проекту адвокатського запиту по клієнту АО «КРАВЕЦЬ І ПАРТНЕРИ», саме по клієнту адвокатського об`єднання, а не конкретно клієнту, справа якого перебуває у провадженні адвоката Василевської К.М., що не є коректним, адже в даному випадку мова йде про клієнта адвокатського об`єднання, а не конкретного клієнта адвоката Василевської К. М. Також [PERSON] не було озвучено дедлайн (кінцевий строк виконання поставленої задачі) або не вказано, на яку дату і на котру годину варто підготувати проект адвокатського запиту. Після початку роботи в адвокатському об`єднанні позивачу було надано доступ до корпоративної внутрішньої пошти з можливістю електронного обміну процесуальними та іншими документами, що стосувалися виконання трудових функцій. Однак, 26.09.2024 відповідач від`єднав [PERSON] від даної корпоративної пошти і у нього була відсутня можливість передати створений ним адвокатський запит адвокату Василевській К. М. Тому, одразу на наступний день - 27.09.2024 о 10 год. 20 хв. [PERSON] відправив створений 26.09.2024 року адвокатський запит з особистої електронної пошти колезі - адвокату Жабровець О.І., яка на той момент працювала в АО «КРАВЕЦЬ І ПАРТНЕРИ». Наказом № 003 від 27.09.2024 до [PERSON] застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення. Підставами для такого рішення стали попередні застосування до позивача дисциплінарних стягнень у вигляді доган. У зв`язку з відсутністю посадової інструкції чи іншого кадрового документа, який би визначав обсяг прав та обов`язків, функціонал, відповідальність, підпорядкування та інші аспекти роботи працівника на посаді помічника адвоката в АО «КРАВЕЦЬ І ПАРТНЕРИ», і з яким би під підпис був ознайомлений позивач, не вбачається можливим з`ясувати які саме трудові обов`язки було покладено на [PERSON] і які з них конкретно він не виконував 27.09.2024 року. Щодо відмови [PERSON] від виклику швидкої допомоги - право на таємницю про стан здоров`я - це одне з особистих немайнових прав особи, передбачене ЦК України. Вказаний наказ, як і попередні накази № 15 та № 18 не були доведені до відома позивача під розписку. Ані письмового ознайомлення, ані поштового чи електронного відправлення вказаних кадрових документів на поштову чи електронну адреси [PERSON] не відбулося. Більше того, про існування вказаних наказів № 15, 18, 003 (якими було застосовано стягнення до [PERSON] ) та ознайомлення з їх текстом та змістом відбулося вже після отримання відзиву від 25.12.2024 року. Хоча, якби копії даних наказів були у позивача, то первинно, позовна заява [PERSON] подана до Глухівського міськрайонного суду Сумської області містила б одразу всі потрібні позовні вимоги для ефективного захисту трудових прав [PERSON] . У тексті Наказу № utО0000003 - 0000000060 від 27.09.2024 року «Про припинення трудового договору (контракту)» вказана наступна інформація: причина звільнення - систематичне невиконання працівником своїх трудових обов`язків, підстава звільнення - п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Проте, таке формулювання не відповідає КЗпП України з наступних підстав. Для «припинення трудового договору» є чіткий перелік підстав, визначених у ст. 36 КЗпП України: Натомість, звільнення за систематичне невиконання працівником своїх трудових обов`язків - це ч. 3 ст. 40, яка визначає випадки «розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця». За таких умов, у разі звільнення працівника за ч. 3 ст. 40 КЗпП України наказ про звільнення повинен мати наступну назву: «Про розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця». Також у наказі № utUО0000003 - 0000000060 від 27 вересня 2024 року не правильно вказана його підстава. У тексті документу (Наказу № utUО0000003 - 0000000060 від 27 вересня 2024 року) йде посилання на ч. 3 ст. 40 КЗпП України, але насправді підставою звільнення за систематичне невиконання працівником своїх трудових обов`язків мають бути відповідні накази про застосування дисциплінарних стягнень, перелічені у тому порядку, в якому були застосовані до працівника. У відзиві відповідач із заявленими позовними вимогами не погодився, просив відмовити у задоволенні позовної заяви та вирішити питання про розподіл судових витрат. На підтвердження своєї позиції зазначив, що наказом № 15 від 26.09.2024 року до позивача було правомірно застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани, процедура його накладення була здійснена в межах та в порядку визначеному трудовим законодавством. Твердження позивача про нібито не ознайомленість з трудовим розпорядком дня в Адвокатському об`єднанні є нічим не підтвердженими доводами, що спростовуються тим фактом, що за весь час роботи в Адвокатському об`єднанні позивач порушив трудовий розпорядок дня лише 25.09.2024 року. Доводи позивача в частині порушення відповідачем порядку «зажадання» письмових пояснень не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та є лише власним, нічим не підтвердженим тлумаченням позивачем написаного в акті про відмову від надання пояснень від 26.09.2024 року. Жоден акт трудового законодавства не передбачають ні форми акта про відмову від надання пояснення чи ознайомлення, ні обов`язку роботодавця у випадку свідомого ухилення працівника від ознайомлення з документами направляти такі документи засобами електронного чи поштового зв`язку. Зібраними в ході службового розслідування, розпочатого на підставі наказу №16 від 26.09.2024 року про проведення службового розслідування, доказами підтверджується факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, а саме невиконання трудових обов`язків, яке проявилось у невиконанні наданого йому доручення щодо підготовки адвокатського запиту. Жодним законодавчим положенням не звужується обов`язок помічника адвоката виконувати доручення адвоката до виконання доручень лише щодо клієнтів, з якими такий адвокат особисто уклав договір про надання правничої допомоги. При цьому поведінка позивача свідчить саме про умисне ухилення від виконання наданого доручення, а також про порушення строків виконання поставленого завдання. Доводи позивача щодо неправомірності наказу № 003 від 27.09.2024 року не можуть братися до уваги, оскільки зібраними в ході службового розслідування доказами: доповідна записка Мартиненко А.В. від 27.09.2024 року, акт № 10 від 27.09.2024, акт від 27.09.2024 про відмову у наданні пояснень, підтвердився факт умисного надання позивачем завідомо недостовірних відомостей про незадовільний стан свого здоров`я, тобто умисне введення Голови Адвокатського об`єднання (роботодавця) в оману щодо можливості виконувати свої трудової обов`язки - потенційні розпорядження роботодавця. Позивач був належним чином повідомлений як про факт здійснення щодо нього дисциплінарного провадження, так і про факт застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення. Доводи позивача в частині нібито неналежного формулювання «припинення трудового договору», яке було наведене в наказі про припинення трудового договору, так само як і доводи щодо невідповідності викладених в наказі підстав такого припинення, є безпідставними, позаяк ґрунтуються або на свідомому, або у зв`язку з неналежним вивченням норм трудового законодавства, виокремленні розірвання договору з ініціативи роботодавця з переліку підстав припинення трудового договору передбачених ст. 36 КЗпП України. Доводи позивача про неправомірність застосованих до нього дисциплінарних стягнень є безпідставними, позаяк при обранні виду дисциплінарного стягнення Головою Адвокатського об`єднання завжди враховувалися ступінь тяжкості вчиненого проступку, заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, попередню роботу позивача, а також брався до уваги факт систематичності вчинених дисциплінарних проступків. Вимоги позивача щодо стягнення витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі не підлягають задоволенню у зв`язку з їхньою невідповідністю критерію розумності та співмірності зі складністю справи, позаяк дана справа, з огляду на те, що вона є трудовим спором, є справою незначної складності, а також є другою справою позивача до відповідача щодо одного й того самого предмета та з тих самих підстав. Крім цього відповідач просив застосувати до позивача захід процесуального примусу у виді штрафу через відсутність доказів відправки копії позовної заяви відповідачу та умисного введення в оману суду щодо предмету даного позову. Так, серед позовних вимог, що розглядаються судом в межах справи № 576/2850/24, заявлено вимогу про визнання незаконним та скасування наказу Адвокатського об`єднання № 3 від 27.09.2024 року. При цьому, в межах даної справи № 576/536/25 позивачем заявлено вимогу про визнання незаконним та скасування наказу Адвокатського об`єднання № utАО0000003-0000000060 від 27.09.2024 року. Окремим документом відповідач виклав заперечення на заяву позивача про поновлення процесуального строку, просив відмовити у її задоволенні з огляду на те, що позивачем не було наведено належних та обґрунтованих мотивів, з яких ним було пропущено встановлений у ст. 233 КЗпП України строк звернення до суду з позовом, позаяк про існування спірних наказів [PERSON] було достовірно відомо як станом на 27.09.2024, так і станом на дату подачі позовної заяви від 25.10.2024. Відсутність же копій таких наказів у розпорядженні позивача була спричинена його умисними діями, направленими на ухилення від ознайомлення з їхнім змістом та умисним зазначенням недостовірної інформації в ордері на надання правничої допомоги, а не будь-якими об`єктивно існуючими обставинами. 05.05.2025 від представника позивача - адвоката Якімової А.П. надійшли додаткові пояснення, у яких вона висловила незгоду із запереченнями відповідача на заяву про поновлення процесуального строку. Також від Кравця Р.Ю. надійшло клопотання, у якому він просить залишити без розгляду позовну заяву [PERSON] в частині позовної вимоги щодо визнання незаконним та скасування наказу № utAO0000003-0000000060 від 27.09.2024 року «Про припинення трудового договору (контракту)». Клопотання мотивоване тим, що позивачем по справі № 576/536/25 подано позов з тим самим предметом і з тих самих підстав, що й у позові, який розглядається в межах справи № 576/2850/24. 25.10.2024 позивачем до Глухівського міськрайонного суду Сумської області було подано позовну заяву до відповідача про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди. Ухвалою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 27.11.2024 по справі № 576/2850/24 провадження за даним позовом було відкрито. Провадження по даній справі наразі перебуває на стадії розгляду справи по суті. Серед позовних вимог, що розглядаються в межах справи № 576/2850/24 заявлено вимогу про визнання незаконним та скасування наказу Адвокатського об`єднання № 3 від 27.09.2024 року. В межах даної справи № 576/536/25 заявлено вимогу про визнання незаконним та скасування наказу Адвокатського об`єднання № utАО0000003-0000000060 від 27.09.2024 року. Наказ № utAO0000003-0000000060 від 27.09.2024 року і наказ № 3 від 27.09.2024 року - це один і той же самий документ. Наказ про розірвання трудового договору, який є наказом про звільнення видавався один раз одним документом. При цьому, різниця у номерах, яка, на думку позивача, нібито спотворює зміст даного наказу, спричинена тим, що порядковий номер наказу складається з декількох складових частин, а саме: utAO - внутрішній ідентифікатор облікової системи, який складається зі складових елементів: ut - скорочення назви програми «УТП «1-С», AO - скорочення Адвокатського об`єднання, що використовується в системі; 0000003 - власне номер наказу, де нулі це автоматично сформовані цифри, що визначають допустиму системою загальну кількість наказів, що можуть бути створені в межах Адвокатського об`єдання; 0000000060 - табельний номер наказу. Позивач проти задоволення вищевказаного клопотання заперечував, пославшись на нетотожність позовних вимог. Крім цього, учасники справи зверталися до суду із клопотаннями про розгляд справи з участю сторін. У задоволенні обох клопотань відмовлено. Ухвалою судді від 17.03.2024 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Безпосередньо дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд встановив наступне. 03.09.2024 на підставі письмової заяви [PERSON] прийнятий на роботу до АО «Кравець і партнери» на посаду помічника адвоката Василевської К.М. на умовах основної роботи з тривалістю робочого тижня 40 год, про що свідчить наказ керівника вказаного об`єднання від 02.09.2024 № utAooooooo5 - oooooooo60 (а.с. 47, 51,157, 174). Також 03.09.2024 АО «Кравець і партнери» до трудової книжки [PERSON] внесений запис № 20 про прийняття на посаду помічника адвоката Василевської К.М. на підставі наказу № 5 від 02.04.2024 (а.с. 18-22). 25.09.2024 [PERSON] звернувся до голови адвокатського об`єднання із письмовою заявою про звільнення за угодою сторін на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України у зв`язку із переїздом на нове місце проживання (а.с. 46). Наказом від 25.09.2024 № 10 йому відмовлено у звільненні з огляду на відсутність підтвердження переїзду та недосягнення згоди щодо дати звільнення (а.с. 49, 158). Наказ не є предметом спору в цій справі. У цей же день 25.09.2024 головою АО «Кравець і партнери» Кравцем Р.Ю. разом з адвокатами об`єднання Василевською К.М. та Симонок Д.С. складений акт № 10, у якому зафіксовано, що 25.09.2024 о 16-41 год [PERSON] , який займає посаду помічника адвоката Василевської К.М., покинув робоче місце без зазначення підстав та відповідно був відсутній до завершення робочого дня, тобто до 18-00 год (а.с. 36, 158 зворот). З огляду на наявність акту № 10 про відсутність [PERSON] на роботі, 25.09.2024 голова АО «Кравець і партнери» видав наказ № 13 про проведення службового розслідування (а.с. 56, 163 зворот). 26.09.2024 адвокатами Василевською К.М. та Мартиненко А.В. зафіксовано відмову [PERSON] ознайомитись із вищевказаним актом № 10 про відсутність його на роботі та наказом про відмову у звільненні, а також фактичну відмову надати письмові пояснення до цих документів (а.с. 37, 164 ). 26.09.2024 адвокат Василевська К.М. склала акт № 14 про результати службового розслідування (затверджений головою об`єднання Кравцем Р.Ю.). Службовим розслідуванням встановлений факт порушення помічником адвоката [PERSON] трудової дисципліни, а саме залишення робочого місця о 16-41 год, тобто до завершення робочого дня, без зазначення причин і пояснень (а.с. 41, 164 зворот). Після розгляду матеріалів службового розслідування голова адвокатського об`єднання виніс спірний наказ № 15 від 26.09.2024, яким застосував до [PERSON] дисциплінарне стягнення у виді догани (а.с. 52, 165). У письмових поясненнях, складених 27.09.2024, адвокат Василевська К.М. відобразила, що 26.09.2024 доручила своєму помічникові [PERSON] підготувати проект адвокатського запиту. Від виконання завдання позивач спочатку відмовився у присутності свідків, але о 12-55 повідомив, що доручення прийме після обідньої перерви. Після обідньої перерви повернувся вчасно, уточнюючих запитань по виконанню дорученого у нього не було. Однак, о 18-00 год залишив робоче місце без повідомлення результату виконаного завдання або причин його невиконання (а.с. 59, 166). З метою встановлення обставин вчинення [PERSON] дисциплінарного проступку 26.09.2024 голова об`єднання видав наказ № 16 про проведення службового розслідування (а.с. 58, 165 зворот). 27.09.2024 адвокатами об`єднання Василевською К.М., Мартиненко А.В. та трьома іншими особами складено акт «Про відмову від надання пояснень», у якому зафіксовано, що [PERSON] в присутності свідків було надано можливість ознайомитись з наказом про проведення службового розслідування за фактом невиконання дорученого завдання. [PERSON] від ознайомлення відмовився, вимагаючи повторно розглянути його заяву від 25.09.2024, яка вже була розглянута, і з наказом про її розгляд [PERSON] було ознайомлено 26.09.2024 (а.с. 38, 166 зворот). 27.09.2024 адвокат Мартиненко А.В. склала акт № 17 про результати службового розслідування (затверджений головою об`єднання Кравцем Р.Ю. ). Службовим розслідуванням встановлено, що 26.09.2024 об 11-00 год адвокат Василевська К.М. доручила своєму помічнику [PERSON] підготувати адвокатський запит до 18-00 год., помічник доручення не виконав (а.с. 42, 167). Оскаржуваним наказом № 18 від 27.09.2024 у зв`язку з порушенням обов`язків, визначених ч. 2 ст. 16 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», що виразилось у невиконанні доручення адвоката, до [PERSON] застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді догани (а.с. 55, 167 зворот). Зазначені документи, а саме: наказ про прийняття на роботу, наказ про відмову у звільненні, наказ про проведення службового розслідування від 25.09.2024, акт службового розслідування від 25.09.2025, наказ про застосування стягнення від 26.09.2024, наказ про проведення службового розслідування від 26.09.2024, акт службового розслідування від 27.09.2024 та наказ про застосування стігнення від 27.09.2024 надавались для ознайомлення [PERSON] , однак, останній відмовився у присутності п`яти свідків, і така відмова зафіксована у відповідному протоколі від 27.09.2024 (а.с. 60, 122, 135, 168). Також 27.09.2024 адвокат Мартиненко А.В. склала доповідну записку, у якій зафіксувала, що цього дня об 11-00 год запропонувала [PERSON] викликати швидку допомогу, оскільки він повідомив, що недобре почувається. [PERSON] відмовився від виклику швидкої допомоги. Також відмовився надати направлення чи інший документ, який би підтверджував залишення робочого місця та неможливість виконання трудових обов`язків (а.с. 45, 168 зворот). 27.09.2024 головою АО «Кравець і партнери» Кравцем Р.Ю., адвокатами об`єднання Мартиненко А.В., Василевською К.М. та юристом Гусач С.О. складений акт № 10, у якому зафіксовано, що 27.09.2024 о 12-06 год [PERSON] , який займає посаду помічника адвоката Василевської К.М., у присутності свідків був ознайомлений з доповідною запискою Мартиненко А.В. за результатом повідомлення [PERSON] про незадовільний стан його здоров`я. На прохання надати медичну документацію, що могла б підтвердити незадовільний стан здоров`я [PERSON] останній відмовив. На пропозиції надання медичної допомоги, виклику швидкої також відмовив. Після неодноразового уточнення Кравцем Р.Ю. чи може [PERSON] виконувати доручення - ухилився від надання відповіді (а.с. 35, 169). Наказом голови адвокатського об`єднання від 27.09.2024 № 666 за вищевказаним фактом призначено проведення службового розслідування (а.с. 57, 169 зворот). 27.09.2024 адвокат Мартиненко А.В. разом із двома іншими особами склали акт «Про відмову від надання пояснень», яким зафіксували відмову [PERSON] від ознайомлення з наказом про призначення службового розслідування за фактом непідтвердження неможливості виконання трудових обов`язків за станом здоров`я та відмову надати пояснення (а.с. 39, 170). 27.09.2024 адвокат Мартиненко А.В. провела службове розслідування та встановила, що в цей же день [PERSON] повідомив про погане самопочуття, і з цього приводу адвокатом Мартиненко А.В. було складено доповідну записку, яку доведено до відома керівника об`єднання. Кравець Р.Ю. викликав [PERSON] для пояснень, повторно запропонував викликати швидку допомогу, на що знову отримав відмову. Тому Кравець Р.Ю. попросив [PERSON] надати для ознайомлення документи, які підтверджують погіршення стану здоров`я. Однак, він у присутності свідків відмовився. Кравець Р.Ю. неодноразово уточнював, чи може [PERSON] виконувати свої обов`язки, але той від прямої відповіді ухилився, пославшись на стан здоров`я. З метою встановлення всіх обставин справи у [PERSON] було затребувано надати пояснення щодо можливого неналежного виконання обов`язків, однак у присутності свідків він відмовився. За висновком акту № 666-а від 27.09.2024 [PERSON] ухилявся від виконання покладених на нього обов`язків, посилаючись на обставини, які не були ним підтверджені, що містить ознаки неналежного виконання трудових обов`язків (а.с. 43, 170 зворот). Наказом № 003 від 27.09.2024 до [PERSON] застосоване дисциплінарне стягнення у виді звільнення. Спірний наказ містить відомості про попередні факти порушення трудової дисципліни та невиконання трудових обов`язків, а також про те, що застосовуючи такий засіб дисциплінарного стягнення, керівник об`єднання врахував ступінь тяжкості вчиненого проступку, попередню роботу працівника та неодноразове порушення ним трудової дисципліни (а.с. 53, 171). Наказом № utAooooooo3 - oooooooo6o від 27.09.2024 про припинення трудового договору (контракту) помічника адвоката Василевської К.М. - [PERSON] звільнено з посади з 27.09.2024 по причині систематичного невиконання трудових обов`язків на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 54, 172). 27.09.2024 адвокати об`єднання Василевська К.М. та Мартиненко А.В. разом з трьома іншими особами склали акт, у якому підтвердили відмову [PERSON] ознайомитись з наказом про звільнення. Також підтвердили факт отримання [PERSON] трудової книжки, ознайомлення із записом у ній та фіксування на власний мобільний телефон (а.с. 40). Крім цього, отримання [PERSON] 27.09.2024 о 13-39 год трудової книжки підтверджується його особистим підписом у Книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них (а.с. 173). 27.09.2024 до трудової книжки позивача внесено запис № 21 про звільнення з посади за систематичне невиконання працівником своїх трудових обов`язків за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України на підставі наказу № 3 від 27.09.2024 (а.с. 18-22). 16.10.2024 представник позивача у цій справі - адвокат Якімова А.П. звернулась до АО ««Кравець і партнери» із адвокатським запитом, у якому просила надіслати на вказану електронну адресу скан-копії заяви про прийняття на роботу [PERSON] , наказу про прийняття його на роботу від 02.09.2024 року № 5, посадової інструкції помічника адвоката АО «КРАВЕЦЬ І ПАРТНЕРИ», правил внутрішнього трудового розпорядку АО «КРАВЕЦЬ І ПАРТНЕРИ», колективного договору АО «КРАВЕЦЬ І ПАРТНЕРИ», заяви про звільнення [PERSON] , акту про відсутність на роботі [PERSON] від 25.09.2024 року, наказу про відмову у звільненні [PERSON] від 25.09.2024, наказу про звільнення [PERSON] від 27.09.2024 року № 3 та всіх матеріалів особової справи [PERSON] (а.с. 26-30). Відповідь на адвокатський запит була направлена 21.10.2024 засобами поштового зв`язку «Укрпошта» на адресу адвоката Якімової А.П. (а.с. 122 зворот-123). 25.10.2024 [PERSON] звернувся до Глухівського міськрайонного суду Сумської області із позовом до АО «Кравець і партнери», у якому просив визнати незаконним та скасувати наказ АО «Кравець і партнери» № 3 від 27.09.2024, який став підставою для внесення запису № 21 від 27.09.2024 в трудову книжку [PERSON] про звільнення за систематичне невиконання працівником своїх трудових обов`язків; визнати недійсним вказаний запис № 21 у трудовій книжці [PERSON] ; поновити [PERSON] на посаді помічника АО «Кравець і партнери» з 30.09.2024; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, моральну шкоду та судові витрати (а.с. 198-205). Ухвалою судді від 27.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, постановлено здійснювати розгляд справа за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 06.02.2025 закрито підготовче провадження у справі, призначити справу до судового розгляду по суті. Ухвалою від 17.04.2025 зупинено провадження у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, судам належить зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У § 145 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 15 листопада 1996 року у справі «Chahal v. the United Kingdom» (заява № 22414/93, [1996] ECHR 54) суд зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові способи для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати особі такі способи правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю способів, що передбачаються національним правом. У статті 13 Конвенції гарантується доступність на національному рівні засобу захисту, здатного втілити в життя сутність прав та свобод за Конвенцією, у якому б вигляді вони не забезпечувались у національній правовій системі. Таким чином, стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування, хоча Держави-учасниці мають певну свободу розсуду щодо способу, у який вони виконують свої зобов`язання за цим положенням Конвенції. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається статтею 13, має бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (§ 75 рішення ЄСПЛ у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року (заява № 38722/02)). Іншими словами, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18). Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. На розгляді Глухівського міськрайонного суду одночасно перебуває дві справи за позовом [PERSON] до Адвокатського об`єднання «Кравець і партнери». Справи нерозривно пов`язані між собою як предметом, так і підставами, оскільки є наслідком однієї події. Наказом АО «КРАВЕЦЬ І ПАРТНЕРИ» № 3 від 27.09.2024 [PERSON] звільнено з посади помічника адвоката Василевської К.М. за систематичне невиконання працівником своїх трудових обов`язків на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Наказ сформований також в електронній формі та має автоматично згенерований номер utAooooooo3 - oooooooo6o. Підставами для звільнення стали накази АО «КРАВЕЦЬ І ПАРТНЕРИ» № 15 від 26.09.2024, № 18 від 27.09.2024 та № 003 від 27.09.2024, якими до позивача застосовані дисциплінарні стягнення у виді доган та звільнення. 25.10.2024 [PERSON] звернувся до Глухівського міськрайонного суду Сумської області із позовом до АО «Кравець і партнери» (справа № 576/2850/24), у якому просив визнати незаконним та скасувати наказ АО «Кравець і партнери» № 3 від 27.09.2024, який став підставою для внесення запису № 21 від 27.09.2024 в трудову книжку [PERSON] про звільнення за систематичне невиконання працівником своїх трудових обов`язків; визнати недійсним вказаний запис № 21 у трудовій книжці [PERSON] ; поновити [PERSON] на посаді помічника АО «Кравець і партнери» з 30.09.2024; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, моральну шкоду та судові витрати. Із Єдиного державного реєстру судових рішень, який є у відкритому доступі, вбачається, що ухвалою судді від 27.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 06.02.2025 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою від 17.04.2025 зупинено провадження у справі. 11.03.2025 [PERSON] знову звернувся до Глухівського міськрайонного суду Сумської області із позовом до АО «КРАВЕЦЬ І ПАРТНЕРИ» (справа, що розглядається - № 576/536/25), у якому просить поновити йому процесуальний строк, встановлений законом для оскарження наказів АО «КРАВЕЦЬ І ПАРТНЕРИ»: - № 15 від 26 вересня 2024 року «Про застосування стягнення» - № 18 від 27 вересня 2024 року «Про застосування стягнення» - № 003 від 27 вересня 2024 року «Про застосування стягнення» - № utUО0000003 - 0000000060 від 27 вересня 2024 року «Про припинення трудового договору (контракту)» - визнати незаконними та скасувати ці накази, стягнувши з АО «КРАВЕЦЬ І ПАРТНЕРИ» на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 53 000 грн. з урахуванням збільшення станом на день прийняття рішення по справі та 4 844,80 грн судового збору. Об`єднання справ № 576/2850/24 та № 576/536/25 в одне провадження є неможливим в силу вимог ч. 3 ст. 188 ЦПК України з моменту подання другого позову, оскільки підготовче засідання у справі № 576/2850/24 станом на 11.03.2025 (день звернення до суду) вже було проведене, а підготовче провадження закінчене. Разом із цим визнання незаконними та скасування лише наказів про застосування заходів дисциплінарного стягнення, які в подальшому призвели до звільнення працівника на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, не призведе до відновлення прав позивача та не є необхідним. Так, Верховний Суд у постанові від 21.06.2023 у справі № 212/5018/20 вказав, що, вирішуючи спір про поновлення працівника на роботі, звільненого за систематичне невиконання без поважних причин трудових обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, суд повинен перевірити законність всіх попередніх стягнень, які за висновком роботодавця, входять до системи для звільнення (річний строк та інше). Отже, незалежно від того чи оспорює позивач такі накази, які й не потрібно оспорювати заявленням окремої позовної вимоги, суд перевіряє законність таких наказів про оголошення доган, які передували звільненню за систему порушень. А тому помилково дослідження судом строку звернення до суду із оскарженням наказів роботодавця, які увійшли у систему порушень, не є підставою для скасування законних та обґрунтованих судових рішень. З огляду на викладене, а також те, що цивільна справа № 576/2850/24 прийнята до розгляду першою, і заявлені в ній позовні вимоги є достатніми для поновлення права позивача, а заявлені у цій справі позовні вимоги не є необхідними для такого поновлення, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не є ефективним та належним. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в пункті 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 в справі № 910/3009/18. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові (правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 в справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20)). З огляду на те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, позов в частині оскарження наказів про застосування заходів дисциплінарного стягнення не підлягає задоволенню, а клопотання позивача про поновлення пропущеного строку - розгляду. Не підлягає задоволенню також клопотання відповідача про застосування до [PERSON] заходу процесуального примусу у виді штрафу, оскільки в матеріалах справи наявна квитанція № 2895559 про доставку 11.03.2025 о 21-54 год позовної заяви з додатками на адресу АО «КРАВЕЦЬ І ПАРТНЕРИ» (а.с. 79-81). Щодо подвійного оскарження наказу про звільнення позивача, то в діях останнього не вбачається умислу на введення суду в оману позаяк нумерація наказу в паперовій та електронній формі є вочевидь різною. Одночасно з цим, позаяк наказ № 3 utAooooooo3 - oooooooo6o від 27.09.2024 та наказ № utAooooooo3 - oooooooo6o від цієї ж дати фактично являються наказом про звільнення та його електронним екземпляром відповідно, і оскарження наказу № 3 вже перебуває на розгляді суду в межах справи № 576/2850/24 - в цій частині позов слід залишити без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. У відповідності до приписів п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати покладаються на нього.

Outcome: dismissed