Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до Шполянського районного суду Черкаської області із позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 04 липня 2020 року відділом ДРАЦС у місті Черкаси ЦМУ МЮ ( м. Київ), актовий запис про шлюб № 679. В обґрунтування позову зазначила, що 04.07.2020 вони з відповідачем уклали шлюб. Дітей, народжених у шлюбі, немає. Зазначила , що шлюбні відносини з відповідачем припинені, не підтримують їх з вересня 2022 року. Причиною розпаду сім`ї є сварки, взаємні непорозуміння, небажання спільно проживати однією сім`єю зі сторони відповідача. Вона вважає, що сім`я розпалась з вини відповідача, а тому вона вимушена звернутись до суду із вказаним позовом. Відповідач не бажає розірвати шлюб в органах ДРАЦС. Примирення неможливе. 10.04.2025 судом відкрито провадження у справі, вирішено розгляд цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивачка не з`явилась, в окремо поданій заяві просила справу розглядати без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, 16.04.2025 подав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 04.07.2020, про що зроблено актовий запис № 679, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим повторно 27.03.2025 відділом ДРАЦС у місті Черкаси ЦМУ МЮ ( м. Київ). Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилось на [PERSON] . Згідно зі ст. 51 Конституції України, та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом з`ясовано, що між сторонами немає згоди на продовження шлюбу, тобто не має їх вільної і повної згоди на шлюб, примирятися подружжя не бажає. Ураховуючи, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, суд вважає доцільним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Ураховуючи, що позивачка у позовній заяві просила залишити понесені нею витрати зі сплати судового збору на її рахунку, суд, з урахуванням принципу диспозитивності судового процесу, судовий збір залишає за рахунок позивачки. На підставі ст. ст. 24, 56, 105, 110-113, ч.2ст. 114 СК України,

Outcome: approved