Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

19.03.2025 до суду надійшла заява [PERSON] , подана від її імені адвокатом Осадчою І.О., заінтересована особа Департамент державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, про встановлення факту, що має юридичне значення. У обгрунтування заяви зазначає, що так як правовстановлюючий документ на кв. [ADDRESS] зареєстрований на паперовому носії, з метою внесення даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, звернулася до Департаменту державної реєстрації Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області з відповідною заявою. Державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області Смішко А.М., розглянувши всі подані нею документи, винесла 14.02.2025 рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій за № 77247615. Відмова обгрутована тим, що подані для проведення державної реєстрації документи містять суперечності та не узгоджуються між собою, а саме: у свідоцтві про право власності на житло, виданому 26.09.1996 Управлінням житлово-комунального господарства виконкому міської Ради народних депутатів, власником частини квартири є [PERSON] , тоді як заявник у паспорті громадянина України серії [NUMBER] від 03.03.1998 вказана як [PERSON] . Просила встановити факт належності [PERSON] , правовстановлюючий документ - свідоцтво про право власності на житло (квартиру [ADDRESS] , виданого 26.06.1996 Управлінням житлово-комунального господарства виконкому міської Ради народних депутатів на підставі розпорядження № 8119/1/1 від 26.06.1996, як співвласниці на ім`я [PERSON] . Встановлення даного факту необхідне заявниці для оформлення особистих майнових прав на майно. 20.03.2025 ухвалою судді відкрите провадження по справі у порядку окремого провадження. У судове засідання адвокат Осадча І.О. від імені [PERSON] подала заяву про розгляд справи за відсутності заявниці, вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Департаменту державної реєстрації Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області не прибув до суду, надав клопотання про розгляд справи без участі їх представника. Інших заяв, клопотань суду не надано. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV ЦПК України. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ст. 223 ЦПК України). Суд, враховуючи думку сторін та клопотання заінтересованої особи,\~розглядає справу за відсутності представника заінтересованої особи на підставі ст. 223 ЦПК України. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ст.ст.\~15,\~16 ЦК України\~передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є зокрема, його визнання. Відповідно до ст.ст.\~12,\~13, 81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 по справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 по справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Вивчивши матеріали справи, дослідивши в повному обсязі надані докази, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 293 ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.5 ч.2\~ст. 293, п.6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються із прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п. 12\~постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. [PERSON] просить суд встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності на житло (квартиру [ADDRESS] , виданого 26.06.1996 Управлінням житлово-комунального господарства виконкому міської Ради народних депутатів на підставі Розпорядження № 8119/1/1 від 26.06.1996, як співвласниці на ім`я [PERSON] . Згідно зазначеного свідоцтва , [PERSON] разом зі своєю сім`єю - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласницею квартири [ADDRESS] . Право власності на зазначену квартиру зареєстроване на підставі діючого на той час законодавства в КП «Кременчуцьке МБТІ» в реєстрову книгу М-2 за № 379. Оскільки правовстановлюючий документ на зазначену квартиру зареєстрований на паперовому носії, з метою внесення даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] звернулася до Департаменту державної реєстрації Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області з відповідною заявою. \~ \~ \~ \~Державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, розглянувши подані нею документи, винесла 14.02.2025 рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій за № 77247615, у зв`язку із тим, що подані для проведення державної реєстрації документи містять суперечності та не узгоджуються між собою. У свідоцтві про право власності на житло від 26.09.1996, виданому Управлінням житлово-комунального господарства виконкому міської Ради народних депутатів, власником частини квартири є [PERSON] , тоді як заявник в паспорті громадянина України серії [NUMBER] від 03.03.1998 вказана [PERSON] . \~ \~ \~ \~З питанням щодо виправлення виявленої помилки в свідоцтві про право власності на житло в написанні імені, [PERSON] звернулася до Департаменту житлово-комунального господарства Кременчуцької міської ради. На її звернення, делегуючи повноваження щодо надання подібних відповідей, 07.03.2025 Комунальне підприємство «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради за № 01-10/56 наданий лист про неможливість внесення таких виправлень та необхідністю з цим питанням звернутися до суду. Таким чином, оскільки паспорт громадянина України оформлений пізніше ніж зазначене свідоцтво про право власності на житло, а такі документи, як свідоцтво про народження [PERSON] від 09.03.1965 серії [NUMBER] , свідоцтво про укладення шлюбу від 25.01.1986 серії [NUMBER] складені на російській мові, де її ім`я зазначене як « [PERSON] », на даний час неможливо виправити помилку в написанні імені в адміністративному порядку. У зв`язку із цими розбіжностями вона вимушена звертатися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. З метою встановлення ідентичності записів імені " [PERSON] , [PERSON] " і надавши всі зазначені документи, [PERSON] звернулася до Українського бюро лінгвістичних експертиз, яке 14.02.2025 надало Експертний висновок за № 056/255-m. Той факт, що [PERSON] дійсно є співвласницею квартири [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 26.06.1996, підтверджується слідуючими доказами, де її ім`я на українській мові вказане « [PERSON] », а саме: паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданому Автозаводським РВ КМУ УМВС України в Полтавській області 03.03.1998; карткою платника податків від 09.05.2024, де зазначена дата реєстрації у Державному реєстрі фізичних осіб платників податку 21.05.1998; закордонним паспортом [NUMBER] від 08.06.2018; довідкою до акту МСЕК від 20.11.2017 № 0495715; експертним висновком № 056/255-m, виданим 14.02.202 Українським бюро лінгвістичних експертиз, в якому вказано, що записи особового імені [PERSON] (у паспорті громадянина України, запис [PERSON] ) та [PERSON] (у свідоцтві про право власності на житло, запис [PERSON] ) та російський запис [PERSON] (у свідоцтві про народження, запис російською мовою [PERSON] ; свідоцтві про укладення шлюбу, запис російською мовою [PERSON] ) попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах, наданих для експертизи, є ідентичними. Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що факт належності [PERSON] , правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності на житло кв. [ADDRESS] , виданого 26.06.1996 Управлінням житлово-комунального господарства виконкому міської Ради народних депутатів на підставі розпорядження № 8119/1/1 від 26.06.1996 підтверджений належними доказами, що підтверджено у судовому засіданні. Факт встановлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки надає їй право на реалізацію своїх цивільних прав, а тому заява підлягає задоволенню. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Outcome: approved