Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 115620,00 грн на відшкодування матеріальної шкоди та 5000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову позивач зазначає, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] . В жовтні 2017 року сталося залиття вказаної квартири з квартири [ADDRESS] , яка належить відповідачу. У відповідності до акту, складеного представниками ТСББ «Університет-3» від 30.10.2017 залиття сталось у зв`язку з недодержанням власником кв. [ADDRESS] норм та правил встановлення та технічної експлуатації бойлеру та контролю за витоком води, внаслідок чого бойлер впав з кріплень та зруйнував укнітаз. Згідно з актом шкода заподіяна кв. [ADDRESS] в наступному обсязі: кімната 10,8 кв.м.: відпали шпалери та багети, перекошені двері та не закриваються, жовті плями на стелі, місцями вздутий паркет; кімната 20,5 кв.м.: місцями взутий паркет; коридор 5,7 кв.м.: тріщина у гіпсокартонній стіні, грибок на стінах, вхідні двері в квартиру перекошені, вздуте фарбування стін; кузня 7,8 к.м.: жовті плями на стелі, в деяких місцях провисання гіпсокартонної стелі; санвузол 3,1 кв.м.: жовті плями на стелі. Оскільки, у відповідності до акту залиття сталось з кв. [ADDRESS] , позивач вважає, що саме власник квартири повинен нести відповідальність за завдану шкоду у повному обсязі. Після вказаної події, позивачем були викликані спеціалісти, у відповідності до письмової пропозиції яких вартість ремонтних робіт по відновленню квартири [ADDRESS] складає 115620,00 грн., відповідний доказ долучено до матеріалів справи. Крім того, внаслідок зазначеного пошкодження майна позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає погіршенні стану здоров`я, постійних головних болях, безсонні, болях у серці, високому артеріальному тиску з кризовим станом. Посилаючись на вказані обставини, на підставі ст.ст. 22, 23, 319, 322, 1166, 1167, 1192, 1173, 1192 ЦК України, ст.ст. 10, 151 ЖК УРСР, позивач звернулась до суду з вказаним позовом (а.с. 2-17). Ухвалою суду від 02.01.2018 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу час для усунення недоліків (а.с. 19). 16.01.2018 позивачем до суду подано заяву про усунення недоліків (а.с. 20-24). Ухвалою суду від 11.04.2018 відкрито провадження по справі за правилами позовного (загального) провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 29). Відповідно протоколу судового засідання від 01.11.2018 оголошено перерву для надання сторонам часу для укладення мирової угоди (а.с. 40-42). 25.03.2019 відповідачем [PERSON] до суду подано заяву про відкладення розгляду справи з метою затвердження узгодженої сторонами мирової угоди (а.с. 45-51). 26.03.2019 представником позивача [PERSON] - [PERSON] до суду подано клопотання про призначення судово-будівельної експертизи (а.с. 52). 26.03.2019 представником позивача [PERSON] - [PERSON] до суду подано пояснення-клопотання щодо мирової угоди, у якому остання зазначала, що проект мирової угоди від 05.11.2018 є неналежним та недопустимим доказом по справі (а.с. 53-58). 26.03.2019 представником позивача [PERSON] - [PERSON] до суду подано клопотання про виклик та допит свідків (а.с. 59). 28.03.2019 представником позивача [PERSON] - [PERSON] до суду подано клопотання про долучення доказів до справи (а.с. 61-121). 28.03.2019 представником позивача [PERSON] - [PERSON] до суду подано заяву про забезпечення позову (а.с. 122-125). Ухвалою суду від 01.04.2019 відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову (а.с. 127). Ухвалою суду від 15.08.2019 призначено судову будівельно-технічну експертизу по справі, провадження у справі зупинено до надходження висновків експертизи (а.с. 138). 12.07.2023 на адресу суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (КНДІСЕ) Міністерства юстиції України надійшов висновок експерта від 15.06.2023 № 14206/20-43 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи у цивільній справі № 757/186/18-ц, відповідно до якого вартість ремонтно-будівельних робіт по відновленню конструктивних елементів, опорядження, обладнання квартири [ADDRESS] , які, згідно акту № 1 від 30.10.2017, були пошкоджені внаслідок залиття з розташованої вище квартири [ADDRESS] , розрахована у цінах на час проведення експертизи, з урахуванням таких же та аналогічних матеріалів, які були використані раніше в квартирі [ADDRESS] , становить 199136,00 грн. (а.с. 143-165). Ухвалою суду від 17.07.2023 поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 166). 20.11.2023 представником позивача [PERSON] - [PERSON] до суду подано заяву про подальший розгляд справи за відсутності позивача та її представника (а.с. 180). Ухвалою суду від 20.11.2023 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 183). 06.02.2024 представником відповідача [PERSON] - адвокатом Васильченко Л.І. до суду подано клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з участю адвоката в іншому судовому засіданні у Подільському районному суді м. Києва (а.с. 189-193). 06.11.2024 представником відповідача [PERSON] - адвокатом Васильченко Л.І. до суду подано клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з участю адвоката в іншому судовому засіданні у Переяслав-Хмельницькому міськрайонному суді Київської області (а.с. 230-234). 11.12.2024 представником відповідача [PERSON] - адвокатом Васильченко Л.І. до суду подано клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з участю адвоката в іншому судовому засіданні у Святошинському районному суді м. Києва (а.с. 242-246). 09.04.2025 представником відповідача [PERSON] - адвокатом Васильченко Л.І. до суду подано заяву про залишення позовної заяви без розгляду у разі неявки позивача, а у разі присутності позивача - відкласти судове засідання на іншу дату, оскільки представник відповідача приймає участь в іншому судовому засіданні у Господарському суді Львівської області (підтвердження зайнятості в іншому судовому засіданні до матеріалів заяви не долучено) (т. 2 а.с. 14-15). 08.05.2025 представником третьої особи ТСББ «Університет-3» - Костюком Л.О. до суду подано пояснення по справі (т. 2 а.с. 28-64). Позивач в судове засідання не з`явилась; про день, час, місце розгляду справи повідомлена належним чином; представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилась; про день, час, місце розгляду справи повідомлена належним чином; представник позивача неодноразово подавала заяви про відкладення судових засідань, про судові засідання повідомлялася шляхом направлення повістки на контактний номер, крім того адвокат зареєстрована в системі «Електронний суд». Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відзив на позов та клопотання про відкладення розгляду справи відповідач не подавала. Статтею 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на вказане, суд визнав за можливе проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 23.07.2013, зареєстрованого в реєстрі за № 23, приватним нотаріусом КМНО Бартковською О.В. та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 6672-17 від 23.07.2013 (а.с. 12-13). [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується заявою відповідача від 25.03.2019 та поясненнями третьої особи. Згідно з Актом № 1 про залиття житлового/нежитлового приміщення від 30.10.2017 комісією у складі: голови ТСББ «Університет-3» Костюка Л.О., члена правління Дробіна Д.О., члена правління Діброва М.В., була обстежена квартира [ADDRESS] на предмет залиття з вище розташованої квартири [ADDRESS] , квартира розташована на 5 поверсі 9-поверхового будинку 1966 року побудови, складається з 2-х кімнат. На день обстеження комісія встановила: під час залиття в квартирі [ADDRESS] постраждали: підвісна гіпсокартонна стеля волога та має жовті плями, та має прогиб; повітря в квартирі вологе та має запах пліснявого грибку; паркет місцями має пагорби від вздуття через вологу; стіна на кухні вкрита грибком, шпалери в спальній кімнаті відстали разом з багетом, двері в квартирі перекошені. В результаті обстеження вище розташованої квартири [ADDRESS] виявлено: бойлер, який впав з кріплень та зруйнував унітаз, призвів до витоку води з вказаних пристроїв. Причина залиття - ненадійне кріплення бойлеру господарем квартири [ADDRESS] та несвоєчасне перекриття ним води. Було порушені норми технічної експлуатації будівель та приміщень: п.п. 1.4.4. та 1.4.5. Розділу 1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Дерржжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 № 76 щодо заборони несанкціонованого встановлення переобладнання - улаштування в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних приладів. Таким чином причиною залиття квартири [ADDRESS] стало недодержання норм та правил встановлення та технічної експлуатації бойлеру та контролю за витоком води (а.с. 9-11). Після вказаної події, позивачем були викликані спеціалісти, у відповідності до письмової пропозиції яких вартість ремонтних робіт по відновленню квартири [ADDRESS] складає 115620,00 грн. (а.с. 14). Відповідно до висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (КНДІСЕ) Міністерства юстиції України від 15.06.2023 № 14206/20-43 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи у цивільній справі № 757/186/18-ц, відповідно до якого вартість ремонтно-будівельних робіт по відновленню конструктивних елементів, опорядження, обладнання квартири [ADDRESS] , які, згідно акту № 1 від 30.10.2017, були пошкоджені внаслідок залиття з розташованої вище квартири [ADDRESS] , розрахована у цінах на час проведення експертизи, з урахуванням таких же та аналогічних матеріалів, які були використані раніше в квартирі [ADDRESS] , становить 199136,00 грн. (а.с. 143-165). За приписами ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України). За приписами ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Зобов`язання з відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати, завдану шкоду в повному розмірі. Відповідно до ст. 151 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені ЦК України. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Аналіз положень ст.ст. 11, 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання з відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання з відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Отже, для застосування положень ст. 1166 ЦК України необхідно довести, що шкоду позивачу завдано саме неправомірними діями чи бездіяльністю особи, на яку покладається відповідальність відшкодувати шкоду, а саме необхідна наявність таких складових елементів як: а) протиправна поведінка; б) настання шкоди; в) прямий причинно-наслідковий зв`язок між першим та другим елементами; г) вина завдавача шкоди. Пленум Верховного Суду України у п. 2 Постанови від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснив, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 03.12.2014 у справі № 6-183цс14, постановах Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 759/4781/16-ц, від 11.09.2019 у справі № 203/2378/14-ц та від 28.08.2019 у справі № 638/20603/16. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч. 2 ст. 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (п. 1 ч. 2 ст. 1167, ч. 5 ст. 1187 цього Кодексу). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. За правилами ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За приписами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження факту пошкодження внаслідок залиття належного позивачу майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та завдання їй шкоди, позивач надала № 1 про залиття житлового/нежитлового приміщення від 30.10.2017 та Пропозицію по ремонту квартири після затоплення на суму 115620,00 грн. Крім того, під час розгляду справи будо проведено судову будівельно-технічну експертизу за результатами якої експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (КНДІСЕ) Міністерства юстиції України зроблено висновок від 15.06.2023 № 14206/20-43, відповідно до якого вартість ремонтно-будівельних робіт по відновленню конструктивних елементів, опорядження, обладнання квартири [ADDRESS] , які, згідно акту № 1 від 30.10.2017, були пошкоджені внаслідок залиття з розташованої вище квартири [ADDRESS] , розрахована у цінах на час проведення експертизи, з урахуванням таких же та аналогічних матеріалів, які були використані раніше в квартирі [ADDRESS] , становить 199136,00 грн. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.ч. 1, 3 ст. 77 ЦПК України). За положеннями ст. 80 цього Кодексу, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. З огляду на зазначене, суд вважає, що позивач довела належними та достатніми доказами обставини щодо залиття належної їй квартири та пошкодження майна внаслідок цього, причинно-наслідковий зв`язок між завданням шкоди позивачу та пошкодженням на внутрішньо квартирній каналізаційній мережі у належній відповідачу квартирі, розташованої на поверсі вище. При цьому, відповідачем належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності своєї вини у заподіянні збитків позивачу, зокрема, доказів на спростування доводів позивача стосовно вини відповідача у залитті квартири, у передбаченому ст.ст. 12, 81 ЦПК України порядку суду не надано; факт залиття відповідачем не оспорюється. З матеріалів справи вбачається, що залиття квартири, яка належить позивачу, відбулося з вини відповідача, яка в силу закону має нести майнову відповідальність за заподіяну шкоду. З огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав для покладення відповідальності за завдану позивачу матеріальну шкоду на відповідача в розмірі, заявленому в позовних вимогах, оскільки після надходження висновку експерта позивачем до суду не подавалася заява про збільшення позовних вимог, а саме, в розмірі 115620,00 грн., а відтак, про обґрунтованість позовних вимог в цій частині. Крім зазначеного, звертаючись з даним позовом до суду, позивач зазначає, що діями відповідача їй було завдано моральну шкоду, що полягає погіршенні стану здоров`я, постійних головних болях, безсонні, болях у серці, високому артеріальному тиску з кризовим станом. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання з відшкодування моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання з відшкодування моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4 визначено, що моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У абз. 2 п. 5 цієї постанови судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними в п. 9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У разі заявлення вимог про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачу, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Крім того, відшкодування шкоди, зокрема й моральної, що зумовлює порушення прав людини, є одним з ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання та приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Так, у постанові від 04.03.2019 у справі № 752/20375/15-ц за позовом фізичної особи до фізичної особи про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття її квартири, Верховний Суд погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для відшкодування відповідачем моральної шкоди, завданої позивачу залиттям квартири, та зазначив, що, задовольняючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суди правильно виходили із встановлених обставин справи, та, виходячи з міркувань розумності та справедливості, обґрунтовано визначили її у розмірі 3000,00 грн. З огляду на зазначене, встановивши, що в результаті залиття частини квартири з вини відповідача, позивач зазнала душевних страждань, оскільки вона отримала негативні емоції та переживала з приводу пошкодження майна, неможливості нормального користування ним під час ремонту, необхідності пошуку та купівлі будівельних матеріалів для здійснення ремонту, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації, звернення до суду за захистом порушеного права, з урахуванням принципу розумності, суд погоджується з вимогою позивача про стягнення з відповідача на свою користь 5000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. За положеннями ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем понесені в якості судових витрат витрати зі сплати судового збору в розмірі 1206,21 грн. за подання позову до суду та у розмірі 960,00 грн. за подання заяви про забезпечення позову, що підтверджується квитанціями № 167 від 16.01.2018 та № 108 від 28.03.2019. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2166,21 грн. у відшкодування судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved