Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 00-10990246 від 18.01.2024 року в розмірі 22707,88 грн, судові витрати в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійно правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. На обґрунтування позову зазначила, що 18.01.2024 року між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №00-10990246, у формі електронного документа з використанням електронного підпису, згідно якої відповідач отримав кошти на платіжну картку № [NUMBER] у розмірі 5200,00 грн. 22.01.2024 року між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ТОВ "Макс Кредит" укладено Договір факторингу №22-01/2024, згідно умов якого ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ" відступлено ТОВ " Макс Кредит " право грошової вимоги до відповідача. 16.08.2024 року ТОВ "Макс Кредит" та ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" укладено Договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС згідно умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №00-10990246 від 18.01.2024 року. Відповідно до Реєстру боржників за договором факторингу №16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 року від ТОВ «Макс Кредит» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 22707,88 грн. Всупереч умов Договору №00-10990246 від 18.01.2024 року відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, що створило заборгованість у розмірі -22707,88 грн. яка складається з наступного: 6240,00 грн - заборгованості по кредиту; 16467,88 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. ТОВ "Фінансова компанія " ЕЙС" не здійснювало нарахувань за кредитним договором. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, остання не здійснила для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», ні на рахунки попереднього кредитора, тому позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 31.01.2025 року позовну заяву передано за підсудністю для розгляду до Маловисківського районного суду Кіровоградської області. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 28.02.2025 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та витребувано докази. 18.03.2025 року АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду повідомлено, що на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] в банку емітовано карту № [NUMBER] . Номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою 5168742731216556 та який знаходиться в анкетних даних [PERSON] [NUMBER] . Крім того, направлено виписку по рахунку № [NUMBER] за період з 18.01.2024 по 23.01.2024, яка містить зарахування на суму 5200,00 грн. Представник позивача в прохальній частині позовної заяви просила розгляд справи здійснювати за відсутності представника ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС». Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судові засідання призначені на 28.03.2025, 14.05.2025 року не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином в розумінні положень п. 2 ч. 7, та п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки суду не відомі. Клопотання, заяви чи докази, від відповідача не надходили, тим самим, судом відзначається, що відповідач не скористався своїм правом на участь в судовому засіданні та на надання суду пояснень та доказів на обґрунтування своєї позиції щодо заявлених позивачем позовних вимог. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Заперечення від сторін проти заочного розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходило. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ст. ст.12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів у справі встановив факти, обставини та правовідносини. 18.01.2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КАЧАЙ ГРОШІ» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №00-10990246, у формі електронного документа, згідно якої відповідач отримав кредит у розмірі 5200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Договір кредитної лінії № 00-10990246 від 18.01.2024 р підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 58201, відправлено 18.01.2024 о 21:43:57, введено 18.01.2024 о 21:44:11. Згідно п.1.2 Договору сума ліміту кредитної лінії складає 5200 грн. Відповідно до п 1.3 Договору строк дії кредитної лінії: 360 днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю 12.01.2025 року або достроково. Згідно з п.1.3.1 Позичальник зобов`язаний оплатити проценти в рекомендовану дату оплати 12.02.2024 протягом дії Кредитної лінії, Позичальник зобов`язаний сплачувати проценти на кожний 25 день після рекомендованої дати погашення процентів за фактичне користування грошовими коштами. Відповідно до п.1.4.1 Договору знижена процентна ставка становить 2,47% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається Позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше рекомендованої дати оплати визначеної п.1.3.1. даного Договору. Згідно п.1.5, п.1.5.1 Договору за надання кредиту. позичальник зобов`язаний сплатити одноразову комісію у розмірі 20,00% від суми кредиту, що складає 1040,00 грн і має бути сплачена у день погашення кредиту (а.с.14-18). Вказана інформація міститься в графіку платежів, що є додатком № 1 до Кредитного договору № 00- 10990246 від 18.01.2024 року (зворотна сторона а.с.18). Відповідно до довідки про ідентифікацію, [PERSON] отримала одноразовий ідентифікатор 58201 на вказаний номер телефону [NUMBER] (а.с.26). Згідно з інформаційної довідки ТОВ «Платежі онлайн» № 204/09 від 09.09.2024 останніми повідомляється, що на сайті Торговця через платіжний сервіс «Platon» було проведено успішні транзакції. Сайт Торговця: KACHAY.COM.UA Тип транзакції: видача. До даної довідки надано додаток в якому зазначено відомості і щодо відповідача за номером 8861, номер транзакції 40560-70520-90083, дата 18.01.2024 о 21:44:14, сума трансакції 5200.00 грн., картка ПриватБанк № [NUMBER] (а.с.28-31). Відповідно до виписки з особового рахунка за Кредитним договором № 00-10990246 від 18.01.2024 року за період 18.01.2024 станом на 23.12.2024 (включно) заборгованість [PERSON] складає 22707,88 грн. прострочене тіло кредиту 6240,00 грн., прострочені відсотки 16467,88 грн. гривень. (а.с.35). Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору №00-10990246 від 18.01.2024 року за період з 22.01.2024 року по 16.08.2024 року, за [PERSON] має непогашений залишок заборгованості 22707,88 грн. При цьому, слід зазначити, що в даній виписці суму простроченої заборгованості за сумою кредиту вказано 22707,88 грн. до якої, як встановлено з вищезазначеного, враховано комісію у розмірі 1040 грн (а.с.36-37). Згідно відповіді АТ КБ ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7 - 250303/93481-БТ від 10.03.2025 р., на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] в банку емітовано карту № [NUMBER] . Номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою 5168742731216556 та який знаходиться в анкетних даних [PERSON] [NUMBER] . Крім того, направлено виписку по рахунку № [NUMBER] за період з 18.01.2024 по 23.01.2024, яка містить зарахування на суму 5200,00 грн. Тобто, відповідач порушила умови Договору №00-10990246 від 18.01.2024 року та взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, на підставі чого виникла заборгованість у розмірі 22707,88 грн. 22.01.2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ТОВ "Макс Кредит" укладено Договір факторингу №22-01/2024, згідно умов якого ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ" відступлено ТОВ " Макс Кредит " право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-10990246 від 18.01.2024 (а.с.38-49). 16.08.2024 ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС, у відповідності до умов якого ТОВ «Макс Кредит» передало (відступило) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЕЙС» їх прийняло, до боржників, вказаних у Акті прийому-передачі Реєстру Боржників. Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру боржників до Договору факторингу № 116082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024, ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло права грошової вимоги до [PERSON] у сумі 22707,88 грн (а.с.50-61). Вирішуючи даний позов, суд застосовує такі норми права. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 частини 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст.205, 207 ЦК України). У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Як свідчать матеріали справи, договір укладено сторонами в електронній формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з приписами ст. 12, ч. 1, 5-7 ст.81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що кредитний договір укладено між сторонами в електронній формі на підставі оформлення та подання ТОВ «Качай Гроші» відповідного договору кредитної лінії № 00-109990246 від 18.01.2024 року, підписання позичальником одноразовим ідентифікатором та відправлення товариству електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір. Суд зазначає, що без здійснення відповідачем певного алгоритму дій кредитний договір не був би укладений сторонами, а тому суд доходить до висновку, що цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, за яким з рахунку ТОВ «Качай Гроші», перераховано кошти шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки [PERSON] . У кредитному договорі сторонами погоджено всі його істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, умови кредитування. Крім того, згідно зі ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За положеннями ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Стаття 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачає, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів. У ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ст. 1079 ЦК України). Статтею 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Оскільки факторинг визначено п. 3 ч.1 ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кредитною операцією, вимоги до такого договору визначені у ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Зазначене узгоджується із правовими висновками, які викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16, від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11. Враховуючи вищевикладене та наданих позивачем доказів, беручи до уваги, що відповідачем належним чином у повній мірі не виконано зобов`язання за кредитним договором № 00-10990246 від 18.01.2024, укладеним з ТОВ «Качай гроші», правонаступником якого є ТОВ «ФК «ЕЙС», у наслідок чого утворилась заборгованість відповідача перед позивачем у розмірі 22707,88 грн., з яких: 6240 - заборгованість по кредиту; 16467,88 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за зазначеним кредитним договором є обґрунтованою та доведеною, а тому така вимога підлягає задоволенню. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Положеннями ст. 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Судом встановлено, що представником позивача у встановленому законом порядку та строк були надані документи на підтвердження понесених судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, а саме: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №4956; договір про надання правничої допомоги №2211/Е від 22 листопада 2024 року, протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги № 2211/Е від 22.11.2024, додаткову угоду №5 до договору про надання правничої допомоги №2211/Е від 22 листопада 2024 року, акт прийому-передачі наданих послуг укладений між адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» із детальним описом робіт (наданих послуг) на суму 7000 грн 00 коп, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Тараненка А.І. від 24 квітня 2012 року, ордер на надання правничої допомоги адвокатом Тараненком А.І. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», довіреність видана ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» адвокату Тараненку А.І. від 04 грудня 2024 року. Клопотання від відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи у розмірі 7000 грн., що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22. Позивачем подано позовну заяву до суду через систему «Електронний суд». При цьому слід зазначити, що в ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в даній ситуації становить 3028,00 грн. Проте, нормами ч.3 ст.4зазначеного Закону передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Таким чином, в зв`язку з подачею позивачем позову через систему «Електронний суд» ними сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень статті 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого, враховуючи що позов задоволено повністю, суд дійшов висновку, що судові витрати, що складаються з судового збору, сплаченого позивачем в розмірі 2422,40 грн, слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved