Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 7 червня 2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем було укладено кредитний договір № 754243246. На підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, а також додаткової угоди, укладених між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» передало (відступило) ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за плату, а ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» прийняло належне ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» право вимоги за кредитним договором № 754243246 від 7 червня 2021 року на загальну суму 12835,52 грн. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належне ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» право вимоги за кредитним договором № 754243246 від 7 червня 2021 року на загальну суму 12835,52 грн. 11 червня 2021 року між ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та відповідачем було укладено кредитний договір № 2934606412/694891. 19 квітня 2022 року між ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 19042022-Є, відповідно до умов якого ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належне ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» право вимоги за кредитним договором № 2934606412/694891 від 11 червня 2021 року на загальну суму 13580 грн. 4 липня 2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та відповідачем було укладено кредитний договір № 2934606412/444022. 19 квітня 2022 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 19042022-Г, відповідно до умов якого ТОВ «ГОУФІНГОУ» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належне ТОВ «ГОУФІНГОУ» право вимоги за кредитним договором № 2934606412/444022 від 4 липня 2021 року на загальну суму 8000 грн. Позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь: - заборгованість за кредитним договором № 754243246 від 7 червня 2021 року у сумі 12835,52 грн.; - заборгованість за кредитним договором № 2934606412/694891 від 11 червня 2021 року у сумі 13580 грн.; - заборгованість за кредитним договором № 2934606412/444022 від 4 липня 2021 року у сумі 8000 грн.; - понесені судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити без їх участі, позов задовольнити у повному обсязі, зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, не просив розгляд справи відкласти. Ухвалою від 5 травня 2025 року суд постановив проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою усіх учасників справи, суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 7 червня 2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем було укладено кредитний договір № 754243246, який підписано електронним підписом позичальника. Відповідно до умов цього договору товариство передало позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 6500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Відповідно до цього договору сума кредиту становить 6500 грн., строк кредиту 23 дні, процентна ставка (базова) 1,56 % (денна). 11 червня 2021 року між ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та відповідачем було укладено кредитний договір № 2934606412/694891, який було підписано електронним підписом позичальника. Відповідно до умов цього договору товариство надало клієнту фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Відповідно до цього договору сума кредиту складає 3500 грн., строк кредиту 29 днів, процентна ставка (добова, фіксована) 2,5 %. 4 липня 2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та відповідачем було укладено кредитний договір № 2934606412/444022, який було підписано електронним підписом позичальника. Відповідно до умов цього договору товариство надало клієнту фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до цього договору сума кредиту складає 2000 грн., строк кредиту 25 днів, процентна ставка (добова, фіксована) 2,5 %. У судовому засіданні встановлено, що відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за вищевказаними договорами, унаслідок чого виникла заборгованість, яка відповідно до розрахунків, наданих позивачем, становить: - за кредитним договором № 754243246 від 7 червня 2021 року - 12835,52 грн., з якої 5006 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 7829,52 грн. - заборгованість за відсотками; - за кредитним договором № 2934606412/694891 від 11 червня 2021 року - 13580 грн., з якої 3500 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 10080 грн. - заборгованість за відсотками; - за кредитним договором № 2934606412/444022 від 4 липня 2021 року - 8000 грн., з якої 2000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 6000 грн. - заборгованість за відсотками. Статтею 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не доведено належного повернення позики/кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаними договорами, презумпція правомірності яких не спростована. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частиною 1 ст. 513 ЦК України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Частиною 1 ст. 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України). Відповідно до ст. 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором. Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 1 грудня 2022 року у справі № 910/7305/20, права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор. Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися лише відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір № 754243246 від 7 червня 2021 року станом на момент укладення договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, а також додаткової угоди № 26 від 31 грудня 2020 року до зазначеного договору факторингу, не були укладені, у зв`язку з чим відступлення неіснуючих станом на 28 листопада 2018 року та 31 грудня 2020 року прав вимоги та майнових прав ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» за кредитним договором № 754243246 від 7 червня 2021 року на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» суперечить ст. 514 ЦК України. Кредитний договір № 754243246 від 7 червня 2021 року між відповідачем та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» був укладений після укладення договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, а також додаткової угоди № 26 від 31 грудня 2020 року до зазначеного договору факторингу. Таким чином, суд приходить до висновку, що до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» не перейшло право вимоги ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до відповідача за кредитним договором № 754243246 від 7 червня 2021 року, а тому це право вимоги не могло бути передане ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року. Суд вважає за необхідне також зазначити, що позивачем на надано суду реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року в редакції додаткової угоди № 26 від 31 грудня 2020 року, із зазначенням розміру заборгованості відповідача перед ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» за кредитним договором № 754243246 від 7 червня 2021 року, право вимоги за яким передавалося на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відповідно до зазначеного договору факторингу.\~ За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 754243246 від 7 червня 2021 року у сумі 12835,52 грн. задоволенню не підлягають. У судовому засіданні встановлено, що: - 19 квітня 2022 року між ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 19042022-Є, відповідно до умов якого ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належне ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» право вимоги за кредитним договором № 2934606412/694891 від 11 червня 2021 року на загальну суму 13580 грн.; - 19 квітня 2022 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 19042022-Г, відповідно до умов якого ТОВ «ГОУФІНГОУ» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належне ТОВ «ГОУФІНГОУ» право вимоги за кредитним договором № 2934606412/444022 від 4 липня 2021 року на загальну суму 8000 грн. На підставі вищезазначеного та враховуючи те, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, умов кредитних договорів № 2934606412/694891 від 11 червня 2021 року та № 2934606412/444022 від 4 липня 2021 року не виконав та не бажає у повному обсязі погасити заборгованість за цими договорами у добровільному порядку, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за цими договорами. Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, крім заборгованості за основним боргом, просив стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитом. Проте, суд не може погодитися з розміром нарахованих відсотків за користування кредитом відповідно до кредитних договорів № 2934606412/694891 від 11 червня 2021 року та № 2934606412/444022 від 4 липня 2021 року, виходячи з наступного. Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до ст. 251 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№ 202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Визначаючи розмір відсотків, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача за договорами № 2934606412/694891 від 11 червня 2021 року та № 2934606412/444022 від 4 липня 2021 року, суд виходить з наступного. Відповідно до кредитного договору № 2934606412/694891 від 11 червня 2021 року сума кредиту складає 3500 грн., строк кредиту 29 днів, процентна ставка (добова, фіксована) 2,5 %. Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов цього договору становить 2537,50 грн., виходячи з розрахунку: 3500 грн. (тіло кредиту) х 2,5 % (процентна ставка) х 29 днів (строк кредиту). Відповідно до кредитного договору № 2934606412/444022 від 4 липня 2021 року сума кредиту складає 2000 грн., строк кредиту 25 днів, процентна ставка (добова, фіксована) 2,5 %. Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов цього договору становить 1250 грн., виходячи з розрахунку: 2000 грн. (тіло кредиту) х 2,5 % (процентна ставка) х 25 днів (строк кредиту). Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 9287,50 грн., з яких 6037,50 грн. - за кредитним договором № 2934606412/694891 від 11 червня 2021 року та 3250 грн. - за кредитним договором № 2934606412/444022 від 4 липня 2021 року. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 3028 грн., що підтверджується матеріалами справи. Позовні вимоги задоволено на 26,99 %, а тому з відповідача на користь позивача підлягають присудженню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 817,26 грн.

Outcome: partial