Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до КЗ ВЛ №4, третя особа: [PERSON] , про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, мотивуючи його тим, що згідно наказу №244 від 05.11.1998 вона була прийнята на роботу вчителем фізкультури по переводу зі спецшколи №28 з 06.11.1998. Наказом №38-К від 05.06.2024 вона була звільнена із займаної посади у зв`язку із закінченням строку трудового договору. Наказ про звільнення підписаний директором ліцею [PERSON] . Звільнення вважає незаконним, оскільки: в наказі про звільнення не зазначена норма матеріального права, на підставі якої позивача звільнено з посади; позивач є пенсіонеркою за віком. Крім того, відповідачем не було приведено у відповідність до норм діючого законодавства укладений з нею трудовий договір (переукладення строкового трудового договору на безстроковий) з врахуванням рішення Конституційного Суду України від 07.02.2023 №1-р/2023 у справі №1-5/2020/118/20). Просить визнати наказ №38-К від 05.06.2024 про її звільнення незаконним та поновити її на посаді вчителя фізичної культури вищої категорії у КЗ ВЛ\~№4\~з 18.08.2024. (а.с. 1-3) 27.08.2024 надійшов відзив відповідача, у якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову, зазначив, що згідно наказу КЗ ВЛ №4 №2-к від 01.07.2011 [PERSON] призначено на посаду вчителя фізичного виховання. Згідно з наказом КЗ ВЛ №4 №28-к від 16.05.2023 [PERSON] було переведено на строковий трудовий договір з неповним тижневим навантаженням з 18.05.2023 по 30.06.2024 згідно її заяви від 12.05.2023. Наказом КЗ ВЛ №4 №20-в від 05.06.2024 [PERSON] надано щорічну відпустку, тривалістю 56 календарних днів, починаючи з 24.06.2024, яка частково перевищувала строк трудового договору. Через що наказом КЗ ВЛ №4 №37-к від 05.06.2024 строковий трудовий договір було продовжено на період перебування позивача у відпустці. Наказом КЗ ВЛ №4 №38-к від 05.06.2024 [PERSON] звільнено з посади вчителя фізичної культури в останній день відпустки 18.08.2024 у зв`язку із закінченням строку трудового договору. Переведення [PERSON] на умовах строкового трудового договору відбулося на підставі її власноручної заяви та не оскаржувалося нею, укладення безстрокового трудового договору [PERSON] перед відповідачем не ініціювала та з відповідною заявою не зверталася. При звільненні [PERSON] відповідачем норм чинного законодавства порушено не було, тому оскаржуваний наказ є законним, підстави для його скасування відсутні. (а.с. 26-27) 27.08.2024 третьою особою [PERSON] надані письмові пояснення, в яких третя особа заперечує щодо задоволення позову, зазначивши, що призначення [PERSON] на умовах строкового трудового договору відбулося на підставі її власноручної заяви та нею не оскаржувалося. Договірні відносини з позивачкою припинені у зв`язку із закінченням строку трудового договору. Укладення безстрокового трудового договору [PERSON] перед відповідачем не ініціювала та з відповідною заявою не зверталася. (а.с. 29) 10.09.2024 до суду надійшла відповідь позивача на відзив, де [PERSON] зазначила, що її заява від 12.05.2023 про укладення з нею строкового трудового договору на термін з 18.05.2023 по 30.06.2024 не має юридичного значення, оскільки була написана під психологічним тиском і саме у час, коли рішення Конституційного суду від 07.02.2023 №1-р2023 набуло чинності, про що [PERSON] не могла не знати. (а.с. 38-39) 19.09.2024 до суду надані письмові заперечення представника відповідача на відповідь позивача на відзив, в якому зазначено, що призначення позивача на умовах строкового трудового договору здійснено на підставі її власноручної заяви. Наказ про переведення на строковий трудовий договір позивачем не оскаржувався. Припинення труджового договору у зв`язку з закінченням строку його дії не потребує заяви працівника. При звільненні позивача не було допущено порушень чинного законодавства. (а.с. 42-47) В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Грачов А.В. позов підтримали за викладених у позовній заяві обставин, просили його задоволити. Додатково позивач пояснила, що наказ про переведення її на посаду за строковим трудовим договором вона не оскаржувала, але її заява про таке переведення була написана нею під психологічним тиском. Лист відповідача, в якому було роз`яснення, що відповідач може продовжити строковий трудовий договір з нею на безстроковий термін з неповним тижневим навантаженням, за умови надання відповідної заяви, вона отримала, чому не написала таку заяву чітко не пояснила, вважала, що роботодавець без її заяви мав укласти з нею безстроковий трудовий договір, боялась, якщо вона напише таку заяву з неповним тижневим навантаженням, то не буде мати належного навантаження (уроків). Представник відповідача, адвокат Шевчук В.О. позов не визнав, пояснив, що позивач написала власноручну заяву про переведення її на посаду на умовах строкового трудового договору. Відповідний наказ не оскаржувала. Коли закінчився строк трудового договору позивач перебувала у щорічній відпустці, яка частково перевищувала строк трудового договору, була звільнена після закінчення відпустки. А перед цим, за місяць, відповідач вручив [PERSON] лист, в якому роз`яснив, що відповідач може продовжити строковий трудовий договір з нею на безстроковий термін з неповним тижневим навантаженням, за умови надання відповідної заяви. Але позивач такої заяви не подала і була звільнена в зв`язку з закінченням строку трудового договору. Третя особа [PERSON] (директор КЗ ВЛ №4) в судове засідання не з`явилась, про день і час розгляду справи повідомлялась належним чином. Вислухавши пояснення учасників процесу, що з`явились, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що згідно наказу №2-к від 01.07.2011 директора ЗОШ І-ІІІ ступенів №4 ім.Д.І. Менделєєва позивача [PERSON] з 01.07.2011 призначено на посаду вчителя фізичного виховання (п. 1 ст. 23 КЗпП). (а.с.10, 59-60) На а.с. 62 - копія заяви [PERSON] від 12.05.2023 про її переведення на строковий трудовий договір на посаду вчителя фізичної культури з неповним тижневим навантаженням з 18.05.2023 до 30.06.2024. Відповідно до наказу №28-к від 16.05.2023 директора КЗ «Вінницький ліцей №4 ім. Д.І. Менделєєва» [PERSON] переведено з 18.05.2023 по 30.06.2024, за строковим трудовим договором, на посаду вчительки фізичної культури з неповним тижневим навантаженням згідно п. 2 ст. 23 КЗпП України. Підстава: заява [PERSON] від 12.05.2023 №77. (а.с. 61) Наказом №20-в від 05.06.2024 [PERSON] , на підставі її заяви, надана щорічна відпустка, тривалістю 56 календарних днів з 24.06.2024 по 18.08.2024 включно. (а.с. 65) На а.с. 63 - копія листа Комунального закладу "Вінницький ліцей №4" від 14.05.2024 за №94 ( за підписом директора [PERSON] , адресованого вчителю фізичної культури [PERSON] , який позивач [PERSON] отримала 14.05.2024 під розпис, згідно якого (останній абзац листа) КЗ "ВЛ №4" поінформувало [PERSON] , що може з нею продовжити строковий трудовий договір на безстроковий термін з неповним тижневим навантаженням, за умови надання відповідної заяви. На а.с. 66 - копія наказу директора КЗ «ВЛ №4» №37-к від 05.06.2024 щодо продовження чинності строкового трудового договору з [PERSON] до закінчення відпустки, а саме до 18.08.2024 включно. Від власноручного підпису про ознайомлення та отримання копії наказу №37-к від 05.06.2024 [PERSON] відмовилася, про що свідчить акт №1 від 06.06.2024 (а.с. 67), з яким [PERSON] також відмовилася ознайомлюватися. (а.с. 68) Відповідно до наказу директора КЗ «ВЛ №4» №38-к від 05.06.2024 [PERSON] , вчителя фізичної культури, звільнено в останній день відпустки 18.08.2024, у зв`язку із закінченням строку трудового договору. (а.с. 69) Актом №3 від 06.06.2024 засвідчена відмова [PERSON] від власноручного підпису про ознайомлення з наказом №38-к від 05.06.2024. (а.с. 70) Актом №4 від 06.06.2024 засвідчена відмова [PERSON] від ознайомлення з актом №3 від 06.06.2024 «Про звільнення [PERSON] ». (а.с.71) Стаття 43\~Конституції України регламентує, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Частиною 2\~ст. 2 КЗпП України\~передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Відповідно до ч. 1, 3 ст.\~21\~КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовий договір може бути укладеним, згідно зі ст. 23 КЗпП України: на невизначений строк; на визначений строк, який встановлюється за погодженням сторін; на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір може укладатися на будь-який строк, визначений за погодженням сторін. Строковий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами (ст. 23 ч. 2 КЗпП України). Пленум Верховного Суду України в постанові №9 від 06.11.1992 (із змінами і доповненнями) роз`яснив судам, що при укладенні трудового договору на певний строк цей строк встановлюється угодою сторін і може визначатися не тільки конкретним періодом, але також і настанням певної події, наприклад, повернення на роботу робітниці з відпустки по вагітності, пологах і догляду за дитиною; працівника, який звільнився з роботи в зв`язку із призовом на строкову військову або альтернативну (невійськову) службу. Строковий трудовий договір може укладатися для заміни тимчасово відсутнього працівника. Відповідно до ч. 2\~ст. 22 Закону України «Про повну загальну середню освіту»\~педагогічні працівники закладів освіти приймаються на роботу за трудовими договорами відповідно до вимог цього Закону та законодавства про працю. Укладаючи трудовий договір з роботодавцями, громадяни реалізують своє конституційне право на працю, добровільно вступають у трудові правовідносини, набуваючи конкретних трудових прав і обов`язків; трудовий договір є основним юридичним фактом, із яким пов`язано виникнення, зміна чи припинення трудових правовідносин (Рішення Конституційного Суду України від 09.07.1998 року №12-рп/98). Згідно 36\~ч.\~1\~п.\~2\~КЗпП України підставами припинення трудового договору є: закінчення строку (п. 2 і 3 ст. 23 КЗпП України), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припиненняю. Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає окремої заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору він вже виявив у заяві про прийняття на роботу за строковим трудовим договором та шляхом підписання самого строкового трудового договору. Закінчення строку дії трудового договору і видання, у зв`язку із цим, наказу про звільнення, не є ініціативою щодо розірвання трудового договору, а лише доводить відсутність ініціативи та наміру роботодавця переукласти або продовжити трудовий договір, трудові відносини. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29.04.2021 в справі №266/3163/16-ц, від 13.11.2019 в справі №522/7888/16-ц. \~ \~ \~ \~Рішенням Конституційного Суду України від 07.02.2023 р. №1-р/2023, справа №1-5/2020(118/20) визнано таким, що не відповідає Конституції України, абзац третій частини другої ст. 22 Закону України "Про повну загальну середню освіту" від 16.01.2020, згідно з яким "педагогічні працівники державних і комунальних закладів загальної середньої освіти, які досягли пенсійного віку та яким виплачується пенсія за віком, працюють на основі трудових договорів, що укладаються строком від одного до трьох років", унаслідок чого унеможливлено укладення безстрокових трудових договорів із цією категорією педагогічних працівників. Абзац третій частини другої ст. 22 Закону України "Про повну загальну середню освіту" від 16.01.2020 визнаний неконституційним, утрачає чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Позивач погодила зміни умов трудового договору, написала власноручно заяву 12.05.2023 про переведення її на строковий трудовий договір. Наказ директора КЗ «ВЛ №4» від 16.05.2023 №28-к (про переведення позивача за строковим трудовим договором на посаду вчительки фізичної культури з неповним тижневим навантаженням згідно п. 2 ст. 23 КЗпП України) не був оскаржений позивачем у встановлені законом порядок та строк. Тобто, [PERSON] власноручно написала заяву від 12.05.2023 про переведення її на посаду за строковим трудовим договором з 18.05.2023 до 30.06.2024, доказів того, що цю заяву позивач написала під тиском суду не надано, позивач не оспорювала правомірність укладення з нею строкового трудового договору за її заявою, наказ №28-к від 16.05.2023 директора КЗ «Вінницький ліцей №4 ім. Д.І. Менделєєва» про переведення [PERSON] з 18.05.2023 по 30.06.2024, за строковим трудовим договором, на посаду вчительки фізичної культури з неповним тижневим навантаженням згідно п. 2 ст. 23 КЗпП України, не визнаний незаконним і не скасований. Позивач була ознайомлена із наказом про зміну умов трудового договору, зокрема, щодо терміну його дії, погодилася з ним, працювала за строковим трудовим договором рік. (а.с. 61 зворот) Отже, [PERSON] було звільнено з посади вчителя фізичної культури Комунального закладу «Вінницький ліцей №4» у зв`язку із закінченням терміну строкової трудової угоди, звільнення проведене з дотримання вимог чинного законодавства, оскільки строк дії трудового договору закінчився. Закінчення строку трудового договору (контракту) припиняє трудові відносини тоді, коли вимогу про звільнення заявила одна зі сторін трудового договору працівник чи власник або уповноважений ним орган. При такому волевиявленні однієї зі сторін друга сторона не може перешкодити припиненню трудових відносин (постанова Верховного Суду від 06.11.2023 в справі № 616/459/21). Щодо твердження позивача про відсутність посилання на норму КЗпП України в наказі директора КЗ «ВЛ №4» №38-к від 05.06.2024 про звільнення [PERSON] , вчителя фізичної культури, в останній день відпустки 18.08.2024, у зв`язку із закінченням строку трудового договору, потрібно зазначити, що в наказі є посилання на норму КЗпП України - ст. 36 ч. 1 п. 2 КЗпП України (закінчення строку трудового договору). На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed