Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

В обгрунтування заявлених вимог позивачі посилаються на те, що 20 грудня 2024 року близько 17 год. 45 хв. в м. Харків на просп. Лозовенівському відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER] виїхав на зустрічну смугу руху де відбулося лобове зіткнення з автомобілем «IVECO 80E21», д.н.з. [NUMBER] з фактично встановленим номерним знаком [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] , який сидів на задньому боковому сидінні від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події. За фактом зазначеної дорожньо-транспортної пригоди Другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Харків) ТУ ДБР розташованого у місті Полтаві 20 грудня 2024 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №62024170020011628 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 415 КК України. Станом на дату виникнення цієї дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ТДВ СК "Альфа Гарант", відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №218701984. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які є доньками загиблого [PERSON] та [PERSON] , яка є дружиною загиблого, вказують, що у зв`язку з втратою годувальника в результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди їм було завдано значної матеріальної та непоправної моральної шкоди. Покликаючись на положення ст. 1166, 1187 ЦК України, ст. 6, 22, 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, яка діяла на час настання страхового випадку, просили стягнути з відповідача на користь: [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON] 144000 грн. 00 коп. страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника, 16000 грн. 00 коп. моральної шкоди, 15140 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу; [PERSON] 144000 грн. 00 коп. страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника, 8000 грн. 00 коп. моральної шкоди, 15140 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу та на користь [PERSON] стягнути 8000 грн. 00 коп. моральної шкоди, 9084 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу. У відзиві на позовну заяву представник ТДВ СК «Альфа-Гарант» зазначав, що позовні вимоги є необґрунтованими та передчасними, а тому просив суд залишити позов без розгляду. Разом з тим у відзиві зазначено, що на даний час досудове розслідування за фактом вказаної ДТП триває, що позивачку [PERSON] навіть не визнано потерпілою у кримінальному провадженні. Також у відзиві заявлено клопотання про зменшення витрат на правничу (правову) допомогу. У відповіді на відзив представник позивача адвокат Чабан І.В. зазначила, що посилання представника відповідача у відзиві на позов є необґрунтованими. Також просила суд задовольнити позов в повному обсязі. У судове засідання позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та їх представник адвокат Чабан І.В. не з`явилися, подали письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності, просили позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно до ч. 1, п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №62024170020011628 вбачається, що 20 грудня 2024 року внесено відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України та зазначено, що 20 грудня 2024 року близько 17-45 водій автомобіля «Фольцваген Транспортер» р.н. [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] (командир автомобільного відділення взводу матеріально технічного забезпечення другої стрілецької роти другого стрілецького батальйону військової частини [NUMBER] НГУ), рухаючись по [ADDRESS] , допустив виїзд на зустрічну смугу руху, де відбулось зіткнення з автомобілем «Івеко 80Е21» р.н. [NUMBER] , з фактично встановленим номерним знаком [NUMBER] під керуванням [PERSON] , [INFO] (військовослужбовець військової частини [NUMBER] ), який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП пасажир автомобіля «Фольцваген Транспортер», р.н. [NUMBER] [PERSON] , [INFO] (командир другого відділення четвертого стрілецького взводу, третьої стрілецької роти, другого стрілецького батальйону військової частини [NUMBER] НГУ), який сидів на задньому боковому сидінні від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці ДТП. Крім цього, пасажир автомобіля «Фольцваген Транспортер», р.н. [NUMBER] [PERSON] , [INFO] (командир другого відділення першого стрілецького взводу третьої стрілецької роти другого стрілецького батальйону військової частини [NUMBER] НГУ), а також водій даного автомобіля [PERSON] доставлені до лікарні з тілесними ушкодженням (діагнози уточнюються) (а.с. 21). Згідно лікарського свідоцтва про смерть №12-17/482Дт/24 від 23 грудня 2024 року вбачається, що [PERSON] помер [INFO] від тупої травми тіла в результаті ДТП (а.с. 25-26). Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 28 грудня 2024 року [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , про що 28 грудня 2024 року складено відповідний актовий запис №629 (а.с. 23-24). Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 14 червня 1997 року, Коломацьким районним відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області вбачається, що [PERSON] та [PERSON] з 14 червня 1997 року перебували шлюбі (а.с. 27). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 17 листопада 1998 року Коломацьким районним відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , а її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 28). Як вбачається з свідоцтва про народження виданого 12 грудня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Коломацького районного управління юстиції Харківської області вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , а її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 29). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 26 лютого 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Коломацького районного управління юстиції Харківської області вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , а її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 30). Відповідно до перевірки чинності полісу внутрішнього ОСЦПВВТЗ згідно полісу №218701984 страховиком ТДВ СК "Альфа-Гарант" застрахована цивільна-правова відповідальність володільця транспортного засобу "Volkswagen Transporter", державний номер [NUMBER] , станом на 20 грудня 2024 року та поліс був діючим (а.с. 31). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», чинного на час настання страхового випадку, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно до ст. 6 цього ж Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (ч. 16 ст. 9 Закону України «Про страхування»). Врахувавши наведені обставини та норми матеріального права, суд дійшов висновку, що обов`язок відшкодування шкоди позивача слід покласти на ТДВ СК «Альфа-Гарант», як на страховика цивільно-правової відповідальності володільця транспортного засобу "Volkswagen Transporter", державний номер [NUMBER] . Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюється у порядку, передбаченому параграфом 2 Глави 82 ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Згідно із п. 27.1 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п. 35.1 ст. 35 цього ж Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Встановлено, що позивачами не вживалися заходи досудового врегулювання спору, вони звернулися безпосередньо до суду. У постанові Великої Палати Верховного суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465\\4287\\15 викладено правовий висновок, що у разі звернення із заявою безпосередньо до суду страховик з цього моменту має діяти відповідно до ст. 36 Закону України №1961-ІV від 01.07.20004 р. та не позбавлений можливості, у разі відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування. Відповідно до ч. 2, ч. 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. З матеріалів справи встановолено, що шкоду потерпілому було завдано саме джерелом підвищеної небезпеки, а не внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого. З матеріалів справи також вбачається, що у загиблого [PERSON] на день його смерті на утриманні перебували доньки: [PERSON] , [INFO] , яка на час смерті батька була неповнолітньою та [PERSON] , [INFO] , яка на час смерті батька хоч і була повнолітньою проте навчалася та продовжує навчатися у Державному біотехнологічному університеті на факультеті ветеринарної медицини, на денному відділенні з 01 вересня 2023 року по 30 червня 2029 року, що підтверджується довідкою Державного біотехнічного університету №153 від 28 грудня 2024 року (а.с. 35). Також встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди загиблий [PERSON] перебував на військовій службі та отримував офіційні доходи, а саме був командиром другого відділення четвертого стрілецького взводу, третьої стрілецької частини, другого стрілецького батальйону військової частини [NUMBER] НГУ. Відповідно до ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). Пунктом 27.2 статті 27 Закону України від 01.07.2004 №1961-IV встановлено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є спеціальним соціально-правовим механізмом, який запроваджено державою для захисту майнових інтересів як власників транспортних засобів, так і осіб, права яких можуть бути порушені під час використання джерела підвищеної небезпеки. Саме баланс таких інтересів у визначених законом межах забезпечується страховиком. На час настання страхового випадку статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 7100 грн., з 1 квітня - 8000 грн. Отже, мінімально гарантований загальний розмір страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника, обрахований відповідно до п. 27.2 ст. 27 Закону України №1961-IV, становить 288000 грн., який розрахований за формулою: 36 х 8000 грн. Таким чином, шкода по втраті годувальника, яка підлягає стягненню з відповідача на користь доньок потерпілого [PERSON] та [PERSON] , становить 288000 грн., мінімально гарантованого розміру страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника. За приписами ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю (ч. 2 ст. 1168 ЦК України). Пунктом 27.3. Закону України №1961-IV від 01.07.2004 р. встановлено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Встановлено, що особами які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю [PERSON] є його доньки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а також його дружина [PERSON] . Батько загиблого [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] , актовий запис №24, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 22 травня 2014 року (а.с. 33). Мати загиблого [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] , актовий запис №55, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 11 січня 2025 року (а.с. 34). Як вже зазначалося вище на час настання страхового випадку було встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 8000 грн. З урахуванням викладеного загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 96000 грн., а частка яка припадає на кожного позивача становить 24000 грн. В той же час, відповідно до п.27.5 ст. 27 Закону України №:1961-IV від 01.07.2004 р., загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Згідно Постанови Правління Національного банку України від 30 травня 2022 року № 109 "Про розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цією постановою за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, у розмірі 320 000 грн. на одного потерпілого. Враховуючи наведене вище, а також приймаючи до уваги ту обставину, що граничний ліміт відповідальності по даному страховому випадку у сумі не може перевищувати 320000 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, слід стягнути 32000 грн. Посилання представника відповідача на те, що позовні вимоги позивачів не обгрунтовані суд не приймає до уваги, оскільки законом чітко передбачено, що страховик відшкодовує шкоду, завдану смертю фізичної особи членам її сім`ї. За наведених обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення та з відповідача підлягає стягненню на користь [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON] 144000 грн. 00 коп. страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника, 16000 грн. 00 коп. страхового відшкодування моральної шкоди; [PERSON] 144000 грн. 00 коп. страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника, 8000 грн. 00 коп. страхового відшкодування моральної шкоди та на користь [PERSON] стягнути 8000 грн. 00 коп. страхового відшкодування моральної шкоди. Щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Згідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, інтереси позивачів під час розгляду справи представляла адвокат Адвокатського об`єднання «Автопоміч» Чабан І.В. на підставі ордерів №1346762, 1346763, 1346764 від 13 лютого 2025 року та договорів про надання професійної правничої (правової) допомоги № Ж442, Ж443, Ж444 від 28 грудня 2024 року (а.с. 36-47). З детального розрахунку робіт (наданих послуг), виконаних для надання правничої (правової) допомоги №Ж442 від 28.12.2024 вбачається, що Адвокатське об`єднання «Автопоміч» надало позивачці [PERSON] , яка також діє в інтересах [PERSON] правничу (правову) допомогу, обумовлену договором щодо захисту інтересів позивача шляхом у наступному обсязі: консультація щодо порядку, строків та можливих наслідків подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи протягом 1 години вартістю 3028, 00 грн.; підготовчі дії спрямовані на подання позовної заяви в суд протягом 2 годин вартістю 6056, 00 грн.; підготовка та подання позовної заяви в суд протягом 2 годин вартістю 6056, 00 грн. Загальна кількість витраченого часу на надання правничої допомоги становить 5 годин, вартість - 15 140,00 грн (а.с. 58-59). З детального розрахунку робіт (наданих послуг), виконаних для надання правничої (правової) допомоги №Ж443 від 28.12.2024 вбачається, що Адвокатське об`єднання «Автопоміч» надало позивачці [PERSON] правничу (правову) допомогу, обумовлену договором щодо захисту інтересів позивача шляхом у наступному обсязі: консультація щодо порядку, строків та можливих наслідків подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи протягом 30 хвилин вартістю 1514, 00 грн.; підготовчі дії спрямовані на подання позовної заяви в суд протягом 1 години вартістю 3028, 00 грн.; підготовка та подання позовної заяви в суд протягом 1 години 30 хвилин вартістю 4542, 00 грн. Загальна кількість витраченого часу на надання правничої допомоги становить 3 години, вартість - 9 084,00 грн (а.с. 62-63). З детального розрахунку робіт (наданих послуг), виконаних для надання правничої (правової) допомоги №Ж444 від 28.12.2024 вбачається, що Адвокатське об`єднання «Автопоміч» надало позивачці [PERSON] правничу (правову) допомогу, обумовлену договором щодо захисту інтересів позивача шляхом у наступному обсязі: консультація щодо порядку, строків та можливих наслідків подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи протягом 1 години вартістю 3028, 00 грн.; підготовчі дії спрямовані на подання позовної заяви в суд протягом 2 годин вартістю 6056, 00 грн.; підготовка та подання позовної заяви в суд протягом 2 годин вартістю 6056, 00 грн. Загальна кількість витраченого часу на надання правничої допомоги становить 5 годин, вартість - 15 140,00 грн (а.с. 60-61). Загальна сума витрат на правничу допомогу складає 39364, 00 грн. Представником відповідача у відзиві на позов заявлено клопотання про зменшення витрат на правничу (правову) допомогу, обґрунтоване тим, що позивачами не надано жодного документу, що підтверджує оплату таких послуг. Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до статті 33 Правил адвокатської етики, єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді. Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 та від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц. Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката,

Outcome: approved