Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

Представник позивача АТ «Сенс Банк» звернувся до Хустського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 59221,97 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 20.04.2016 року АТ «Альфа Банк» та відповідач [PERSON] уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №630380862. Відповідно до умов кредитного договору, Банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в поряду та на умовах, що визначені Кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Умовами Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору, останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від Банку інформації. Позивач вказує, що свої зобов`язання за договором щодо надання позичальнику кредиту виконав в повному обсязі. Однак, відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 28.02.2023 року має заборгованість в розмірі 59221,97 грн. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк». 30 листопада 2022 року були внесені зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме - змінено найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк». З метою досудового врегулювання спору на адресу позичальника було направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, однак відповідачем дану вимогу залишено без реагування. В зв`язку з чим, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором №630380862 в розмірі 59221,97 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 2684 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив суд розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням та розміщенням оголошення на офіційному веб-сайті судової влади Хустського районного суду. Причини неявки суд не повідомила, відзиву не подала. Суд, виконуючи вимоги ст. 280 ЦПК, враховуючи, що відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подала відзив та позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, відповідно до приписів ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що 20.04.2016 року між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] підписано оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, згідно якої погоджено ліміт кредитної лінії 200 000 грн.; відсоткова ставка - 26% річних. Цього ж дня між сторонами було підписано також акцепт та анкету-заяву, якими зокрема підтверджено [PERSON] укладення договору на умовах, викладених у публічній пропозиції та додатках до договору, розміщених на веб-сторінці банку (а.с.63-69). Відповідно до оферти [PERSON] запропонував АТ «Альфа-Банк» укласти з нею Угоду про надання кредиту, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підставою для укладення цієї угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» затверджено рішення про зміну найменування на АТ «Сенс Банк», запис про відповідну зміну внесено до реєстру 30.11.2022. Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Ч.2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку Банк). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Суд констатує, що у підписаних [PERSON] документах чітко відображено її волевиявлення на відкриття поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту, а також погоджено істотні умови кредитного договору у виді відсоткової ставки. Укладення між сторонами договору шляхом підписання відповідачем анкети-заяви, відповідає вимогам статей 633, 634 ЦК України щодо порядку укладення договору приєднання, а тому суд вважає встановленою наявність кредитних правовідносин між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до умов кредитного договору, Банк зобов`язується надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується в поряду та на умовах, що визначені Кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Судом достовірно встановлено, що банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. Однак, [PERSON] \~ не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Умовами Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору, останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від Банку інформації. Як вбачається з матеріалів справи, на адресу позичальника [PERSON] було направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, однак, відповідачкою [PERSON] дану вимогу залишено без реагування, відповідачка свідомо не скористалася своїм правом на дотримання строку для погашення заборгованості за кредитним договором, в зв`язку з чим згідно з наданим банком розрахунком\~ у відповідачки станом на 28.02.2023 року виникла заборгованість у загальній сумі 59221,97 грн., з яких 27083,24 грн. прострочене тіло кредиту, 108,25 грн. відсотки за користування кредитом, 29 977,29 грн. тіло кредиту, 1260,95 грн. відсотки за прострочене тіло кредиту. Долучений банком розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору та зважаючи на відсутність жодних заперечень відповідачки щодо його правильності, такий слід взяти до уваги. Отже суд виходить з того, що внаслідок неналежного виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором у відповідачки виникла заборгованість в сумі 59221,97 грн., і така підлягає стягненню з неї на користь кредитора. Відтак позов слід задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 2684 грн.

Outcome: approved