Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 19.09.2022 року [PERSON] звернувся за сприянням у працевлаштуванні до Лозівського міськрайонного центру зайнятості, де він був зареєстрований як безробітний та наказом від 28.09.2022 №HT220928 призначена допомога по безробіттю. Відповідно до наказу від 28.09.2022 №HT220928 розпочато виплату до.0.2022 безробіттю з 19.09.2022, виплату якої припинено з 24.01.2023 у зв`язку з початком зайнятості особи. У зв`язку з працевлаштуванням за наймом на умовах трудового договору (контракту)припинено реєстрацію як безробітного [PERSON] з 24.01.2023. Внаслідок обміну інформацією з Пенсійним фондом України встановлено, шо Відповідач відноситься до категорії осіб, які виконують роботи за договорами цивільно-правового характеру у ТОВ «ЛОЗМЕТАКОН». За результатами проведеної перевірки посадовими особами Лозівської філії Харківського обласного центру зайнятості складено акт №63 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» від 16.03.2023, з яким було ознайомлено Відповідача під особистий підпис. Також, відповідачем в акті зазначено про відсутність заперечень та про зобов`язання з повернення коштів в сумі 5638,21 грн.У ході розслідуванням встановлено, що [PERSON] укладено цивільно - правову угоду з ТОВ «ЛОЗМЕТАКОН» №11 від 08.11.2022. На підставі цієї угоди Відповідачем виконані роботи у ТОВ «ЛОЗМЕТАКОН» із загального складання та гідровипробування бойлерів Ю 04 08 010. В підтвердження чого складено акт прийому виконаних робіт № 11 від 16.11.2022, де сторонами узгоджено винагороду в розмірі 2730,00 грн. Як наслідок, встановлено невиконання [PERSON] своїх обов`язків щодо подання відомостей про обставини, що впливають на перебування на обліку в службі зайнятості та виплату матеріального забезпечення, приховування достовірних даних з метою отримання коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, а саме, Відповідач не повідомив про укладення цивільно-правової угоди з ТОВ «ЛОЗМЕТАКОН» від 08.11.2022. Зазначене призвело до безпідставного отримання [PERSON] допомоги по безробіттю за період з 08.11.2022 по 23.01.2023 року у сумі 5638,21 грн., чим завдав суттєвих збитків державній службі зайнятості. На підставі викладеного, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача вищевказані кошти, а також понесені судові витрати у розмірі 3028,00 грн. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 25 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, з заявою до суду про неможливість розгляду справи у його відсутність не звертався, відзив на позов не подав. Згідно до положення ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, доказів про поважність неявки до суду не надала, також не подала відзив на позовну заяву, тому у відповідності з вимогами ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 19.09.2022 року [PERSON] звернувся до Лозівського міськрайонного центру зайнятості із заявами про надання статусу безробітного та про призначення виплати допомоги по безробіттю. Згідно витягу із наказів про прийняті рішення по особі [PERSON] : наказом від 19.09.2022 № 220919 надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю. Наказом від 25.01.2023 №НТ230125 було припинено виплату допомоги по безробіттю. Актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття» за №63 від 16.03.2023 встановлено, що [PERSON] дійсно перебував в цивільно-правових відносинах з ТОВ «ЛОЗМЕТАКОН» з 08.11.2022 року під час перебування в статусі безробітного, чи порушив вимоги ч.2 ст.36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття « та п.4 ч.2 ст.44 ЗУ «Про зайнятість населення». Згідно довідки розрахунку нарахованої та виплаченої допомоги по безробіттю [PERSON] за період з 08.11.2022 по 23.01.2023, яка підлягає поверненню становить 5638,21 грн. Наказом від 06.04.2023 № 347 «Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю [PERSON] було вирішено вжити заходів по поверненню коштів у сумі 5638,21 грн., виплачених як допомога по безробіттю [PERSON] за період з 08.11.2022 по 23.01.2023. 07.04.2023 в.о. директора Лозівської філії ХОЦЗ було направлено лист-претензію адресу відповідача з вимогою повернути незаконно отриманні кошти протягом 15 календарних днів в сумі 5638,21 грн. Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Згідно із п. 2 ч. 1 ст.1Закону України «Про зайнятість населення» безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до п. 1 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення», безробіття - це соціально-економічне явище, при якому частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування. Призначення вказаної допомоги по безробіттю пов`язується саме з наявністю/відсутністю роботи (праці) в особи як можливості діяти. Умови виплати допомоги по безробіттю, визначені ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», пов`язуються з початком настання безробіття, тобто наданням особі статусу безробітного. Згідно з п.п. 2, 3 ч. 1 ст.44Закону України «Про зайнятість населення» ( в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та цього Закону; та збереження права на виплату допомоги по безробіттю на період участі у громадських та інших роботах тимчасового характеру (тривалістю до 180 днів, зокрема у разі заміщення тимчасово відсутнього працівника) у розмірах, встановлених до укладення ними строкового трудового договору на участь у таких роботах. Відповідно до ч. 3 ст.44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст.31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» ( в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), яка визначає права, обов`язки та відповідальність застрахованих осіб, такі особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Таким чином, умовою стягнення виплаченого забезпечення є умисне невиконання застрахованою особою своїх обов`язків та зловживання ними. Відтак, позивач повинен довести вину відповідача у формі прямого умислу, спрямованого саме на свідоме неповідомлення про працевлаштування з метою незаконного отримання допомоги з безробіття. Дана позиція узгоджується з постановами Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі № 802/1206/17-а, від 24 квітня 2019 року у справі № 757/17820/17-ц (провадження № 61-45759св18), у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727св18). Згідно з ч. 1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з частиною першою статті 1215 ЦК України, не підлягає поверненню заробітна плата й платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їхня виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку й недобросовісності з боку набувача. При цьому правильність здійснених розрахунків, на основі яких була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і, відповідно, тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. При цьому правильність здійснених розрахунків, на основі яких була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і, відповідно, тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Даний висновок викладений у постанові Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц. Як встановлено судом, [PERSON] перебував в цивільно-правових відносинах з ТОВ «ЛОЗМЕТАКОН» з 08.11.2022 року під час перебування в статусі безробітного, при цьому при зверненні із заявою до Харківського міського центру зайнятості останній повідомив, що через відсутність роботи немає заробітку та при цьому вказав, що ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальність за подання недостовірних даних. З листка відвідування центру зайнятості вбачається, що [PERSON] регулярно відвідував центр занятості, про що ставив свій підпис та дату відвідування, так відповідач відвідував центр зайнятості після того як вступив у цивільно-правові відносини з ТОВ «ЛОЗМЕТАКОН, проте про свою зайнятість не повідомив позивача. На підставі вищезазначеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість та задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача суму виплаченої допомоги по безробіттю в розмірі 5638,21 грн. На підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по справі.

Outcome: approved