Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

представник АТ "Сенс-Банк" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №501302785 від 12.03.2021 у розмірі 421\~735,92 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати у розмірі 5060,83 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 33\~706,27 грн. Позов мотивовано тим, що між АТ "Альфа-Банк" та [PERSON] 12.03.2021, шляхом підписанням оферти на укладання угоди про надання кредиту №501302785 укладено кредитний договір. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ "Альфа-Банк" затверджено рішення про зміну найменування АТ "Альфа-Банк" на АТ "Сенс-Банк", про що внесено відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань 30.11.2022. Таким чином, 12.03.2021 між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, що підтверджується офертою на укладання угоди про надання кредиту №501302785, акцептом пропозиції на укладання угоди про надання кредиту; додатком №1 "Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг"; паспортом споживчого кредиту; анкетою-заявою про акцепт публічної пропозиції АТ "Альфа-Банк" на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ "Альфа-Банк", з наступними умовами: тип кредиту "Кредит готівкою"; сума кредиту 318\~000 грн; процентна ставка 27% річних, тип ставки фіксована; строк кредиту 60 місяців; дата повернення кредиту 12.03.2026. Банк виконав всі взяті на себе зобов`язання, надавши позичальнику кредит відповідно до узгоджених умов. Відповідачка отримала кредит, однак не виконала взяті на себе зобов`язання, припинила здійснювати платежі в рахунок повернення кредиту та сплачувати проценти за користування кредитом. Загальна заборгованість за кредитним договором №501302785 від 12.03.2021 становить 421\~735,92 грн, з яких 309\~279,32 грн заборгованість за кредитом; 112\~456,60 грн заборгованість по відсоткам. Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 01.04.2025 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач явки свого представника в судове засідання не забезпечив, будучи належно повідомленим про дату, час та місце останнього. У прохальній частині позовної заяви представником позивача було заявлено клопотання про розгляд справи за його відсутності, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 4). Відповідачка до суду повторно не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляд справи, зокрема шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, про причини своєї неявки не повідомила (а.с. 16, 19, 22, 24, 26, 29). Заяв, клопотань від неї не надходило. Суд у зв`язку з вищевикладеним зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). Суд, враховуючи ту обставину, що позивачу та відповідачу були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідним ухвалити відповідне рішення, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов до наступних висновків. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. 12 березня 2021 року між АТ "Альфа-Банк" та [PERSON] , шляхом підписання оферти на укладання угоди про надання кредиту №501302785 укладено кредитний договір. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ "Альфа-Банк" затверджено рішення про зміну найменування АТ "Альфа-Банк" на АТ "Сенс-Банк", про що внесено відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань 30.11.2022. Таким чином, 12.03.2021 між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, що підтверджується офертою на укладання угоди про надання кредиту №501302785, акцептом пропозиції на укладання угоди про надання кредиту; додатком №1 "Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг"; паспортом споживчого кредиту; анкетою-заявою про акцепт публічної пропозиції АТ "Альфа-Банк" на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ "Альфа-Банк", з наступними умовами: тип кредиту "Кредит готівкою"; сума кредиту 318\~000 грн; процентна ставка 27% річних, тип ставки фіксована; строк кредиту 60 місяців; дата повернення кредиту 12.03.2026. Банк виконав всі взяті на себе зобов`язання, надавши позичальнику кредит відповідно до узгоджених умов. Відповідачка отримала кредит, що підтверджується меморіальним ордером №123397783 від 12.03.2021 та виписками по рахункам № [NUMBER] та № [NUMBER] . Відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання, припинила здійснювати платежі в рахунок повернення кредиту та сплачувати проценти за користування кредитом. Загальна заборгованість за кредитним договором №501302785 від 12.03.2021 становить 421\~735,92 грн, з яких 309\~279,32 грн заборгованість за кредитом; 112\~456,60 грн заборгованість по відсоткам. У частині першій статті 509 ЦК України зазначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 зроблено висновок, що "припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання". З матеріалів справи вбачається, що позивач здійснив нарахування відсотків за користування коштами у межах строку дії кредитного договору (з 12.03.2021 по 12.11.2022), розрахунок яких було здійснено на підставі боргу по тілу кредиту, що підтверджується наданою суду довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором №501302785 від 12.03.2021, який не спростований відповідачкою, як і не спростовано відсутність її волевиявлення на погодження вказаної процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення позики. Згідно з вищевказаною довідкою-розрахунком, заборгованість відповідачки перед позивачем за кредитним договором №501302785 від 12.03.2021 становить 421\~735,92 грн, з яких 309\~279,32 грн заборгованість за кредитом; 112\~456,60 грн заборгованість по відсоткам. Розміри кредитної заборгованості та її складові відповідачка не спростувала, контррозрахунку боргу не надала. Клопотання про призначення у справі судово-бухгалтерської експертизи з метою з`ясування питання наявності або відсутності заборгованості за кредитним договором, не заявлялось. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини 1-3\~статті 12 ЦПК України). Оскільки належним чином повідомлена про дату слухання справи відповідачка відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не надала, враховуючи, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, оскільки збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду та кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (статті\~12,13 ЦПК України), суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним. Згідно із ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом встановлено, що понесені АТ "Сенс-Банк" витрати на правничу допомогу в розмірі 33\~706,27 грн, підтверджуються матеріалами справи: договором про надання правової допомоги № 1006 від 28.01.2025. Згідно п. 3.1 зазначеного договору про надання послуг № 1006 від 28.01.2025 за надання послуг замовник сплачує на користь виконавця (гонорар) розмірі: 375 грн за підготовку і подання позовної заяви до суду; 225 грн за отримання рішення суду; 7,85 % - комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, за відсутності заперечень щодо таких витрат від відповідача, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 33\~706,27 грн підлягають стягненню з відповідача. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення вимог позивача у повному обсязі, суд вважає необхідним відшкодувати АТ "Сенс-Банк" понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 5060,83 грн згідно меморіального ордеру № 784552 від 07.03.2025 (а.с. 10).

Outcome: approved