Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

09.12.2024 директор ТОВ "ВІН ФІНАНС", через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з вищевказаним позовом, яким просить стягнути з гр. [PERSON] заборгованість за кредитним договором №865962 від 10.05.2019р. в розмірі 36771,05грн., з яких: 24094грн. заборгованість, 10510,24грн. - інфляційні втрати, та 2166,81грн. - 3% річних; а стягнути з [PERSON] судові витрати на судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу; крім того просить поновити строк позовної давності для подання позову. Позовну заяву ТОВ "ВІН ФІНАНС" обґрунтовує тим, що 10.05.2019 року між ТОВ «Авентус України» та відповідачкою [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту №865962. Сума кредиту становила 7000грн. строком на 22дні до 01.06.2019р. ТОВ "Авентус Україна" виконало умови договору та перерахувало відповідачці кредитні кошти, але відповідачка [PERSON] не виконала умови договору, внаслідок чого в неї виникла заборгованість. 12.04.2018 між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" було укладено договір факторингу №1, а 12.09.2019 року на виконання Договору факторингу було укладено Додаткову угоду №25 та підписано Реєстр прав вимоги №25 про те, що на умовах вищезазначеного договору Клієнт відступив Фактору Право вимоги по ряду боржників, в тому числі й до [PERSON] , на підставі чого відбулося відступлення права вимоги, в тому числі за договором про надання фінансового кредиту №865962 від 10.05.2019р. Таким чином, позивач ТОВ "ВІН ФІНАНС" набув прав кредитора відносно відповідачки [PERSON] . Протоколом №1706 загальних зборів ТОВ ФК «Довіра і Гарантія» від 25.07.2024р. змінено найменування ТОВ ФК «Довіра і Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС», та Наказом №55-к від 25.07.2024, на виконання цього протоколу внесені зміни про перейменування до облікових та інших документів Товариства. Крім того, Позивач ТОВ "ВІН ФІНАНС", посилаючись також на своє право як нового кредитора, нарахував інфляційні втрати у сумі 10510,24грн. та 3 % річних у сумі 2166,81грн., у зв`язку з чим, загальний розмір заборгованості становить 36771,05грн, з яких: 24094грн. - заборгованість за кредитним договором, 2166,81грн. - сума збитків з урахуванням 3% річних, 10510,24 грн. - сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань. Крім того, представник позивача просить поновити строк позовної даності, посилаючись на судову практику та пп.п.12 і 19 «Прикінцевих положень» ЦК України. 24.02.2025р. адвокат Сахарова Н.М. представник відповідачки [PERSON] звернулася до суду з заявою, якою просить відмовити у задоволенні вимог позову, застосувавши строк позовної давності, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову, та, крім того, заперечує наявність будь-якої заборгованості відповідача перед позивачем, посилаючись на те, що позивач не надав суду належних доказів, які б підтвердили факт виникнення заборгованості або її існування на момент подачі позову, адже відповідач не отримував жодних письмових застережень або вимог від позивача щодо погашення заборгованості, - що є порушенням вимог ст.611 ЦК України, яка зобов`язує кредитора пред`явити відповідну вимогу до боржника, якщо заборгованість не була погашена добровільно. Крім того, відповідач заперечує правомірність нарахування позивачем інфляційних витрат і 3% річних, стверджуючи, що вони є безпідставними і надмірними, та вважаючи, що, відповідно до ст.625 ЦК України, інфляційні втрати та 3% річних можуть бути нараховані лише за умови існування належно підтвердженого факту прострочення виконання зобов`язання, однак, у даному випадку, на думку представника відповідача, - позивач не надав достатніх доказів щодо наявності прострочення виконання зобов`язання, а також не обґрунтував, чому саме таку суму інфляційних втрат та відсотків необхідно нарахувати. У зв`язку з вищевикладеним просить відмовити позивачу у задоволенні позову через пропущення строку позовної давності, ненадання достатніх доказів на підтвердження наявності заборгованості та нарахуванні інфляційних втрат і 3% річних безпідставно не дотримуючись вимог чинного законодавства. У судове засідання представник позивача не прибув, подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не прибула, теж подала заяву про судовий розгляд справи без її участі. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено у письмовому порядку, та, згідно ч.2ст.247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши надані суду матеріали та дослідивши надані докази, суд з`ясував наступне. Ч.1ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона має довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. А, відповідно до ч.1ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 10.05.2019р. між ТОВ Авентус України та відповідачкою [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №865962 в розмірі 7000грн. строком на 22дні до 01.06.2019р. ТОВ "Авентус Україна", стверджує позивач виконало умови договору та перерахувало відповідачці кредитні кошти, проте відповідачка [PERSON] не виконала умов договору з повернення кредитних коштів, внаслідок чого в неї виникла заборгованість. Крім того, 12.04.2018р. між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" було укладено договір факторингу №1, а 12.09.2019р. на виконання Договору факторингу було укладено Додаткову угоду №25 та підписано Реєстр прав вимоги №25 про те, що на умовах вищезазначеного договору клієнт відступив Фактору Право вимоги по ряду боржників, в тому числі до [PERSON] , на підставі чого відбулося відступлення права вимоги, в тому числі за договором про надання фінансового кредиту №865962 від 10.05.2019року. Таким чином, позивач ТОВ "ВІН ФІНАНС" набуло прав кредитора відносно відповідачки та, вважаючи наявність в нього права щодо рахування інфляційних втрат нарахував їх в розмірі 10510,24грн. та 2166,81грн. в якості 3 %річних, що разом, відповідно до розрахунку заборгованості відповідачки, становить 36771,05грнразом зі збитками від інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань Представником відповідачки заявлено вимогу про застосування строків позовної давності. Вирішуючи питання щодо пропущення позивачем строку позовної давності, суд враховує правовий висновок, викладений Верховним судом України у постанові № 6-2104цс16 від 23.11.2016р., згідно якого, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд. Відповідно до положень ч.1ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку в силу ч.3 цієї статті, та, після переривання перебіг позовної давності починається заново. Згідно ст.ст.257,267ч.3 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, що подана до ухвалення остаточного рішення. Закінчення строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4ст.267 ЦК України). За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1ст.261 ЦК України). Позов містить відомості про те, що Договір про надання фінансового кредиту між ТОВ «Авентус України» та відповідачкою [PERSON] було укладено 10.05.2019 року за №865962, Сума кредиту становила 7000грн. строком на 22дні до 01.06.2019р., тому, не отримавши в цей день коштів на погашення кредитної заборгованості, кредитор набув право на примусове її стягнення, у тому числі у судовому порядку. Тобто, строк позовної давності почався в цих правовідносинах з 01.07.2019р. Відповідно до положень ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. При цьому, за змістом норми цієї статті, початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. Згідно ч.5ст.261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Проаналізувавши вимоги закону, щодо позовної давності, суд приходить до наступного. Так, враховуючи, що вищевказаний кредитний договір були укладений у 2019 році, - строк у який позивач мав право звернутися до суду за захистом своїх цивільних справ сплив у 2022 році, а саме для Кредитного договору від 10.05.2019 року № 865962 останнім днем для подання позову становить 01.06.2022 рік. Відтак, позовні вимоги про стягнення заборгованості пред`явлені позивачем з пропуском трирічного строку позовної давності. При цьому, позивачем не надано доказів, які б вказували на переривання строку позовної давності, заяв про поновлення позовної давності суду й доказів існування поважних причин пропуску строку звернення до суду. Відповідно до положень ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed