Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-01 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та заперечень відповідача. 21.02.2025 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 104542,96 грн., та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та відповідачем [PERSON] були укладено кредитні договори №2001527349701 від 18.01.2020 року за яким позичальнику надано кредит у сумі 41000,00 грн., та № 1010571110 від 23.09.2022 року за яким позичальнику надано кредит у сумі 39171,80 грн. Відповідач своїх зобов`язань за кредитними договорами не виконала, у зв`язку з чим станом на 01.12.2024 року заборгованість за кредитним договором №2001527349701 від 18.01.2020 становить 62039,89 грн., з яких 40317,51 грн. заборгованість за кредитом, 21722,38 грн. заборгованість за процентами, за кредитним договором № 1010571110 від 23.09.2022 року становить 42503,07 грн., з яких: 34766,66 грн.- заборгованість за кредитом, 5,6 грн.- заборгованість за процентами, 7730,81 грн.- заборгованість за комісією. На підставі вищевикладеного позивач просить суд, стягнути з відповідача загальну суму заборгованості у розмірі 104542,96 грн., та сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Процесуальні дії у справі. \~ \~ \~ \~Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18.03.2025 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. 14.04.2025 року представник відповідача в судове засідання надав відзив на позовну заяву, в якому вказує на те, що в укладеному сторонами кредитному договорі № 1010571110 від 23.09.2022 року не передбачено переліку додаткових та супутніх банківських послуг, за які встановлена щомісячна комісія, тому у позивача відсутні підстави для стягнення комісії у сумі 7730,81 грн., за вказаним кредитним договором. Також, кредитний договір № 2001527349701 від 18.01.2020 року був укладений строком на 12 місяців, строк звернення з позовом за цим договором сплив 19.01.2024 року, а позивач звернувся до суду 20.02.2025 року, після спливу строку позовної давності, тобто позовні вимоги є необгрунтованими та безпідставними, просить суд відмовити в позові в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та відповідачем [PERSON] були укладено кредитні договори №2001527349701 від 18.01.2020 року за яким позичальнику надано кредит у сумі 41000,00 грн., та № 1010571110 від 23.09.2022 року за яким позичальнику надано кредит у сумі 39171,80 грн. Відповідач своїх зобов`язань за кредитними договорами не виконала, у зв`язку з чим станом на 01.12.2024 року заборгованість за кредитним договором №2001527349701 від 18.01.2020 становить 62039,89 грн., з яких 40317,51 грн. заборгованість за кредитом, 21722,38 грн. заборгованість за процентами, за кредитним договором № 1010571110 від 23.09.2022 року становить 42503,07 грн., з яких: 34766,66 грн.- заборгованість за кредитом, 5,6 грн.- заборгованість за процентами, 7730,81 грн.- заборгованість за комісією. Загальна сума заборгованості складає 104542,96 грн. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку позивач). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З матеріалів справи вбачається, що 18.01.2020 [PERSON] підписано заяву №2001527349701 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а також заяву № 1010571110 від 23.09.2022, згідно умов яких остання беззастережно підтвердила, що приймає публічну пропозицію АТ «Пумб» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «Пумб» в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обрати будь-які передбачені послуги в тому числі через дистанційні канали обслуговування. Зазначені заяви містять детальну інформацію відносно [PERSON] . Підписанням даних заяв відповідач підтвердила, що ознайомлена з ДКБО, тарифами банку, розуміє всі наслідки підписання заяв електронним підписом або власноручним підписом, а також підтверджує, що підписання електронним підписом має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на паперовому носії, і що електронні документи, створені та підписані відповідно до умов ДКБО не можуть бути заперечні, відмінені розірвані, визнані недійсними, відкликані тощо лише на тій підставі, що вони підписані в електронній формі. До заяв також долучено паспорт споживчого кредитування, в якому міститься інформація щодо розміру кредиту, строку кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, в тому числі й відомості щодо прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит. Вказані договори у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювалися та не визнавалися недійсними. Отримання та користування відповідачем кредитними коштами підтверджуються банківськими виписками, які наявні в матеріалах справи. З огляду на наведене, суд відхиляє доводи відповідача про недотримання Банком вимог при укладенні кредитних договорів та їх виконанні. Проте, із заяви № 1010571110\~від 23.09.2022 також вбачається, що банком передбачено стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості 1,4 %. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності ЗУ «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 по справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 по справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому, до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». При цьому, заява №1010571110 від 23.09.2022 та паспорт споживчого кредитування не містять відомостей щодо переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговування кредитної заборгованості (списання, зарахування кредитної заборгованості, розрахунково-касові операції, надання консультативних та інформаційних послуг тощо) за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості. З огляду на вказане, враховуючи, що банком не надано доказів на підтвердження наявності та переліку таких послуг, в тому числі й підтвердження погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, відповідно положення заяви№1010571110\~від 23.09.2022 щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування». Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.11.2023 по справі № 204/224/21. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача комісії у розмірі 7730,81\~грн. не підлягають задоволенню. Щодо доводів відповідача про те, що позовна давність для звернення до суду з даним позовом банком була пропущена, судом встановлено наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257ЦК України встановлена тривалість загальної позовної давності у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно кредитного договору № 2001527349701 від 18.01.2020, підписаного сторонами, вбачається, що строк договору 12 місяців, тобто строк звернення за цим договором сплинув 19.01.2024 року. Разом з тим судом встановлено, що станом на час виникнення вказаної обставини, а саме 11.03.2020, постановою Кабінету Міністрів України впроваджено дію карантину на території України з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19. Згідно п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. 01.07.2023 згідно постанови Кабінету Міністрів України № 651 від 27.06.2023 завершено дію карантину. В той же час, 24.02.2022,у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 із 05 години 30 хвилин 24лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу. Згідно п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. З огляду на викладене, посилання відповідача на те, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення із даним позовом до суду не відповідають положенням діючого законодавства. Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги АТ «Перший український міжнародний банк» підлягають частковому задоволенню. Відповідно\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial