Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

13 листопада 2024 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Дунаєвецького районного суду Хмельницької області з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач), треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] ; [INFO] ; виконавчий комітет Смотрицької селищної ради Хмельницької області; виконавчий комітет Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області, про встановлення факту перебування дітей на утриманні. Позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтовував тим, що з початку 2020 року по даний час позивач спільно проживає однією сім`єю з [PERSON] у цивільному шлюбі та спільно виховує, одягає, утримує дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьком яких у свідоцтві про народження записаний [PERSON] , тобто фактично виконує обов`язки батька.16 липня 2024 року між позивачем та [PERSON] укладено шлюб. [INFO] у шлюбі народилась спільна донька [PERSON] . Позивач зазначає, що дружина та діти [PERSON] та [PERSON] з 2019 року не бачили та не мали жодної звістки від їх біологічного батька [PERSON] та рідної бабусі. Тобто, уже п`ять років біологічний батько не виходить на зв`язок із дітьми, взагалі не цікавиться їхнім життям. Дружина позивача бажає подати позов про позбавлення батьківських прав [PERSON] , однак не має відомостей про місце фактичного перебування відповідача та будь-якого телефонного зв`язку з ним. Родичів відповідача не знає, з якими б могла зв`язатись і дізнатись хоч якусь інформацію про відповідача. Також відповідно до Автоматизованої системи виконавчого провадження в ДВС відсутні відкриті або інші виконавчі провадження, рішення суду стосовно стягнення аліментів із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] на [INFO] . Син [PERSON] пам`ятає батька, однак не хоче про нього говорити, називає позивача «татом», донька [PERSON] називає позивача «татом», не пам`ятає біологічного батька.Позивач турбується про фізичний і духовний розвиток дітей. Неповнолітні діти дуже добре ставляться до позивача, сім`я дружна, разом проводять вільний час. [PERSON] повноцінно виконує роль батька вказаних дітей. Позивач піклується та утримує [PERSON] та [PERSON] з початку 2020 року і по теперішній час. Позивач зазначає, що він офіційно працює, отримує доходи, які витрачає на свою сім`ю, а саме на утримання дружини та дітей. Також, підробляє на різних роботах. Розмір щомісячних доходів позивача значно перевищує розмір доходів дружини, а тому допомога чоловіка є постійним і основним джерелом засобів до існування сім`ї, оскільки надавалась чоловіком своїй дружині систематично, носить постійний характер, про що свідчать квитанції (виписки) із карткового рахунку Монобанку [PERSON] про переказування коштів дружині на її рахунок в Ощадбанку. Дружина ніде працює від початку збройної агресії російської федерації. На даний час доглядає за новонародженою донькою [PERSON] , яка народилась [INFO] . Абзацом 4 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» 3543-ХП від 21 жовтня 1993 року передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, зокрема, жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років. Таким чином, визначальним фактом є не батьківство, а саме утримання трьох і більше дітей. У зв`язку із оформленням документів про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації визначеного додатком 5 до Постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560, виникло питання стосовно факту перебування дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] на утриманні [PERSON] , тому виникла необхідність звернення до суду для встановлення даного факту. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 25 листопада 2024 року матеріали позовної заяви передано на розгляд до Миколаївського районного суду Миколаївської області. 24 грудня 2024 року вказана цивільна справа надійшла до Миколаївського районного суду Миколаївської області та, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 грудня 2024 року розподілена головуючій судді Лопіній О.О. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 26 грудня 2024 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] ; [INFO] ; виконавчий комітет Смотрицької селищної ради Хмельницької області, про встановлення факту перебування дітей на утриманні прийнято до провадження. Постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 19 лютого 2025 року у справі № 674/1804/24 залучено в якостітретьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - виконавчий комітет Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 11.03.2025 задоволено клопотання представника позивача - [PERSON] про витребування із Міністерства оборони України відомостей щодо перебування в лавах Збройних Сил України відповідача [PERSON] . Витребувана інформація надійшла до суду 16.04.2025. Так, 16.04.2025 на адресу суду надійшло повідомлення про те, що станом на 02.04.2025 облікові записи на громадянина [PERSON] , [INFO] , не виявлено. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 24 квітня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків для допиту: [PERSON] та [PERSON] . У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та суду пояснив, що з 2020 року проживає однією сім`єю з [PERSON] у цивільному шлюбі та спільно виховує, одягає, утримує дітей - [PERSON] та [PERSON] , фактично виконуючи обов`язки батька.У 2024 році між позивачем та [PERSON] укладено шлюб. [INFO] у шлюбі в них народилась спільна донька [PERSON] . Позивач зазначає, що дружина та діти знаходяться на його утриманні, він має стабільний заробіток. Разом з тим, біологічний батько дітей долею їх не цікавиться, не утримує. Представник позивача адвокат Наталюк Н.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав та мотивів, викладених у позовній заяві зазначивши, що визнання факту утримання дітей необхідне для отримання відстрочки від мобілізації та звернув увагу суду, що відсутність будь-яких заяв та клопотань від представника [INFO] свідчить про відсутність заперечень щодо визнання вказаного факту. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, наголосила на тому, що [PERSON] повністю утримує сім`ю та дітей, вона не працює з моменту повномасштабного вторгнення військ рф на територію України, отримує лише допомогу по народженню на малолітню [PERSON] у сумі 860 грн, допомогу як багатодітна сім`я в сумі 2 тисячі гривень. Статус ВПО не має. Крім того, з приводу біологічного батька дітей відповідача [PERSON] пояснила, що у шлюбі з ним не перебувала, проте записаний він у свідоцтвах про народження дітей у графі «батько» на підставі його документів та з його згоди. З відповідачем не проживають з 2018 року, його місце знаходження їй невідоме, долею дітей він не цікавиться, матеріально не допомагає. Крім того зауважила, що не зверталась до суду з вимогою про стягнення аліментів на утримання дітей так як вважає, що чоловік повинен це робити добросовісно та добровільно. Представник [INFO] у підготовче та судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, без повідомлення причин. Представник виконавчого комітету Смотрицької селищної ради Хмельницької області у підготовче та судове засідання не з`явився, на електрону адресу суду направив заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності представника. Представник виконавчого комітету Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області у підготовче та судове засідання не з`явився, до суду направив клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, шляхом направлення Ухвали про відкриття провадження у справі та судових повісток за місцем реєстрації та проживання, проте до суду повернулись поштові конверти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, справа вирішується за наявними матеріалами. Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши позицію сторін, допитавши свідків у судовому засіданні, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов такого. З 2020 року по даний час позивач спільно проживає однією сім`єю з [PERSON] у цивільному шлюбі. 16.07.2024 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , після укладання шлюбу прізвище дружини « [PERSON] » (а. с. 8) У [PERSON] є діти від попереднього цивільного шлюбу: син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , відповідно до якого батько дитини - [PERSON] , мати - [PERSON] ; донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , відповідно до якого батько дитини - [PERSON] , мати - [PERSON] (а. с. 8 на звороті, 9). У [PERSON] та [PERSON] є спільна дитина - донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 9 на звороті). До матеріалів справи долучено копію посвідчення багатодітної сім`ї серії [NUMBER] від 19.08.2024 та строком дії до 29.09.2030, у якому зазначено мати - [PERSON] , батько - [PERSON] , діти: [PERSON] , [INFO]., [PERSON] , [INFO]., [PERSON] , [INFO].(а.с.10). Згідно Довідки про склад сім`ї № 324 від 22.08.2024 та довідки Виконавчого комітету Смотрицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області № 327 від 23.08.2024, сім`я [PERSON] складається з: дружина - [PERSON] , дочка - [PERSON] , син - [PERSON] , дочка - [PERSON] . На дату видачі довідки сім`я проживала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а. с. 10 на звороті -11). З Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 14 квітня 2025 року, складеного та засвідченого старостою Пістинського старостинського округу Тодорок Д.І. слідує, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований із своєю дочкою [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . За даною адресою проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Будинок в якому проживає дана сім`я належить [PERSON] , матері [PERSON] (а.с. 186). [PERSON] та [PERSON] навчаються в Пістинському ліцею та знаходяться на повному матеріальному забезпечені [PERSON] (а. с. 187-188). Згідно довідки виданої Дунаєвецьким відділом державної виконавчої служби у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 23.08.2024, встановлено, що станом на 23.08.2024 згідно Автоматизованої системи виконавчого провадження в ДВС відсутні відкриті або інші виконавчі провадження, рішення суду стосовно стягнення аліментів із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а. с. 12). Відповідно до довідки № 952 від 26.08.2024 [PERSON] дійсно займається вихованням дітей та їх навчанням, діти Савелій та [PERSON] є учнями опорного закладу освіти «Смотрицький ліцей ім. М. Смотрицького» (а. с. 14 на звороті). Допитані свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] має родину, яка складається з дружини та трьох неповнолітніх дітей. Позивач працює і утримує сім`ю, піклується про дітей, які називають його татом. Про допомогу від [PERSON] , біологічного батька [PERSON] та [PERSON] свідкам нічого не відомо. Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту перебування на утриманні [PERSON] неповнолітніх дітей позивач зазначає, що встановлення такого факту йому необхідно, зокрема для підтвердження права на звільнення від мобілізації на підставі ст. 23 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався. Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів. Перелік обставин та інших поважних причин для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації зазначений у ст. 23 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Пунктом 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. У силу ч. 4 ст. 15 СК України невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Частиною 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав. Аналізуючи вищенаведені норми сімейного законодавства слід дійти висновку, що обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися з настанням певних юридичних фактів. Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. При цьому нормами ст. 260 СК України передбачено, що якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні. Відповідно до ч. 1 ст. 268 СК України мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу. Таким чином, у вітчима виникає обов`язок утримувати дітей лише у разі відсутності у них матері та батька, або вони з поважних причин не можуть надавати належного утримання, що відповідає правовій позиції Верховного суду у постанові від 14.12.2023 року № 160/11228/23. Як вбачається з довідки про доходи №01 від 26.08.2024 видана [PERSON] , він дійсно працює у ФОП [PERSON] на посаді водія транспортних засобів, його зарплата в розрахунковому періоді з лютого 2024 року по липень 2024 року становила 45 952 грн 95 коп. (сорок п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят дві гривні дев`яносто п`ять копійок) (а. с. 12 на звороті). Згідно довідки про доходи №02 від 14.02.2024, виданої [PERSON] , його заробітна плата в розрахунковому періоді з серпня 2024 року по січень 2025 року становила 49 065 грн 23 коп. (сорок дев`ять тисяч шістдесят п`ять гривень двадцять три копійки) (а. с. 96). Відповідно до статей 1, 3 ЦК України, статей 2, 4-5, 12, 13, 19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом. При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів. Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (частина друга статті 15 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. При зверненні до суду із заявою (позовною заявою) про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. Установлено, що [PERSON] є вітчимом [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , оскільки перебуває з їх матір`ю в зареєстрованому шлюбі. Законом не заборонено [PERSON] добровільно утримувати неповнолітніх сина та дочку своєї дружини, дбати про їх всебічний розвиток, забезпечувати повсякденні побутові потреби, навчання, піклуватися про їх духовний та фізичний стан, проте таке право позивача не породжує юридичного значення за наслідками встановлення факту, про який просить позивач. Відтак суд зазначає, у дітей є матір, яка згідно з приписом ст. 180 СК України зобов`язана утримувати дітей до досягнення ними повноліття, доказів про її неможливість належним чином виконувати свій обов`язок щодо належного утримання дітей, у тому числі і дітей, народжених від попереднього цивільного шлюбу, матеріали справи не містять. Не було реалізоване право [PERSON] на отримання аліментів на утримання дітей, від якого добровільно відмовилась. Крім того, у судовому засіданні [PERSON] повідомила, що не працевлаштовувалась з 2022 року, так як були таким чином розподілені обов`язки у сім`ї: чоловік заробляє кошти для існування сім`ї, вона доглядає за дітьми. Це було їх спільним рішенням з чоловіком. Позивачем також не надано суду достатніх та переконливих доказів того, що батько дитини з поважних причин не може надавати дитині належного утримання. Крім того, до матеріалів справи долучено копію посвідчення багатодітної сім`ї серії [NUMBER] від 19.08.2024 та строком дії до 29.09.2030, у якому зазначено мати - [PERSON] , батько - [PERSON] , діти: [PERSON] , [INFO]., [PERSON] , [INFO]., [PERSON] , [INFO]. Жодних доказів того, що відповідач, або треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору порушують, не визнають чи оспорюють права позивача, як і про те, що є обґрунтовані фактами ризики їх порушення, невизнання чи оспорювання, до позовної заяви не надано. Вказані факти можуть бути встановлені судом, зокрема, під час розгляду справ про позбавлення батьківських прав, усиновлення, оскарження дій чи рішень компетентних органів. Отже, слід дійти висновку, що позивач звернувся до суду з метою закріплення факту, який ніким не оспорюються та не ставиться під сумнів. На думку суду, встановлення факту утримання позивачем дітей його дружини не породжує ті юридичні наслідки, про які зазначено у позовній заяві, та від встановлення судом такого факту не залежить виникнення, зміна особистих прав позивача як вітчима, про які він зазначив у позові. Відповідно до норм діючого законодавства, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Зокрема, мати (батько) має право звернутися до суду з позовом про позбавлення другого з батьків батьківських прав через ухиляння його від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. При цьому, одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Жодний нормативно-правовий акт, що регулює сімейні відносини та захист прав дітей, не зобов`язує підтверджувати актом факт відсутності участі батьків у вихованні дитини, або підтверджувати його безумовну та одноосібну участь у вихованні та піклуванні. Такий факт може бути підтверджений за рішенням суду виключно в разі вирішення питання щодо позбавлення особи батьківських прав. Отже, захист порушених прав у зв`язку з невиконанням, неприйнятті участі одним із батьків у вихованні дітей, тобто самоусунення від виконання батьківських обов`язків, має розглядатись в іншому порядку, передбаченому законом. Разом з тим, на думку суду, заявлені [PERSON] вимоги направлені не на захист прав неповнолітніх дітей, а пов`язані з небажанням виконання військового обов`язку, проходженням військової служби та реалізацією права на відстрочку від призову на військову службу. Аналізуючи вищевикладені доводи позивача, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для встановлення факту перебування на утриманні позивача неповнолітніх дітей, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed