Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

Заявник, [PERSON] , звернувся до суду із даною заявою, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що [PERSON] є рідним сином [PERSON] , [INFO] , який був солдатом 3 зенітного артилерійського відділення зенітного артилерійського взводу мотопіхотного батальйону ВЧ [NUMBER] , оскільки був призваний за мобілізацією 11.04.2022 р. та загинув [INFO] під час артилерійського обстрілу поблизу с. Микільське в Донецькій області. Отримавши повідомлення про смерть батька, заявник звернувся 15.07.2022 року до [INFO] із заявою про призначення й виплату одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум. Також із відповідною заявою звернулася бабуся заявника, [PERSON] , мати загиблого. Зазначав, що спору про призначення та виплату одноразової грошової допомоги й компенсаційних сум у них між собою немає. Однак 23.02.2023 року він отримав витяг з протоколу від 10.02.2023 року засідання комісії Міноборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат, в якому зазначено, що без надання документів, які відповідно до Сімейного кодексу України підтверджують, що повнолітній син був членом сім`ї загиблого солдата [PERSON] або перебування на його утриманні відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», неможливо встановити право заявника на отримання частки одноразової грошової допомоги відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів від 28.02.2022 року № 168, у зв`язку з чим документи були повернуті заявнику на доопрацювання. Зазначав, що його місце проживання зареєстровано в [ADDRESS] , хоча він проживав за місцем реєстрації та проживання свого батька, [PERSON] та бабусі, матері загиблого, [PERSON] , тобто по [ADDRESS] . Додавав, що шлюб між батьками заявника, [PERSON] та [PERSON] , був розірваний 13.03.2003 року, а також ні заявник, ні його батько на той момент не перебували у шлюбі. Крім того він із батьком підтримували один одного матеріально, вели спільне господарство. Звертаючись до суду із даною заявою [PERSON] бажає підтвердити свій статус члена сім`ї загиблого військовослужбовця для визнання права на отримання одноразової грошової допомоги. Таким чином просив суд встановити факт спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків між загиблим [PERSON] , [INFO] , та його сином, [PERSON] , [INFO] , з 2015 року до [INFO] . Від представника Міноборони надійшли письмові пояснення, де зазначено, що надані заявником докази не підтверджують факт ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків між [PERSON] та [PERSON] , тому вважав, що заявником не доведено факт проживання його із батьком однією сім`єю, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав і обов`язків, що просив суд врахувати при розгляді даної справи. Заявник, [PERSON] , та його представник, адвокат Бузинарська Д. М., підтримуючи заявлені вимоги та надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у поданій [PERSON] заяві, просили суд встановити факт спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав й обов`язків між заявником та його загиблим батьком, [PERSON] , [INFO] , станом на момент смерті останнього, тобто на [INFO] . Представник Міноборони в судовому засіданні за допомогою відеоконференції, підтримуючи надані ним письмові пояснення, зазначав, що наявні докази по справі не підтверджують факт, який просить встановити заявник, тому просив врахувати судову практику Верховного Суду. Таким чином суд, дослідивши матеріали справи та допитавши свідків, вважає заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно із ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі - СК) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За абз. 5 п. 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. На підставі п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» установлено, що особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пп. 1 - 1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть його реалізувати протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Днем виникнення такого права є дата, зазначена у свідоцтві про смерть особи, зазначеної у пунктах 1 - 1-2 цієї постанови, загибель якої сталася в період воєнного стану або смерть якої настала внаслідок причин, зазначених в абзаці першому цього пункту, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва). За пп. 1 п. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; Відповідно до п. 1, 4 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у пп. 1-3 п. 2 ст. 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у п. 4 цієї статті. Так до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у пп. 1-3 п. 2 ст. 16 цього Закону, належать, зокрема: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Згідно із п. 1 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників. Відповідно до п. 10 «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 (в редакції на момент звернення заявника до комісії) (далі - Порядок № 975) члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), перелік документів, зокрема: заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на виплату одноразової грошової допомоги; копію документів членів сім`ї, до яких внесено відомості про реєстрацію місця проживання; свідоцтва про народження дитини для виплати одноразової грошової допомоги дитині. У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується допомога, подають уповноваженому органові документи, копії документів, зазначені в абзацах другому-шістнадцятому згаданого пункту, та копію відповідного рішення суду. Аналіз правових норм Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку № 975 свідчать про те, що одноразова грошова допомога за своєю правовою природою є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується, зокрема, членам сім`ї військовослужбовця у разі, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби. При цьому за своєю природою одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця має компенсаторний характер, яка спрямована матеріально підтримати, наскільки це можливо, членів сім`ї (батьків, дітей, дружину) та утриманців загиблого військовослужбовця після втрати близької людини (годувальника), а тому виключення із кола осіб, які мають право на отримання допомоги, дитини військовослужбовця з підстав дати її народження не відповідає змісту і меті закону. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 5 лютого 2025 року по справі №120/17960/23. Натомість, суд зазначає, що спору з приводу призначення та виплати одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця на теперішній час між учасниками процесу немає. Чинне ж цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. Отже, юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18 січня 2024 року по справі № 560/17953/21. Таким чином встановлення факту спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків між заявником та його загиблим батьком, військовослужбовцем, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства незалежно від мети звернення до суду і наявності в заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень. Отже, суд дійшов висновку, що в разі відсутності відмови у призначенні та виплаті заявнику одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця та відповідно спору про таке право, то суд повинен розглянути заяву про встановлення юридичного факту віднесення заявника до кола членів сім`ї загиблого військовослужбовця за правилами цивільного судочинства в окремому провадженні, оскільки за законом встановлення такого факту породжує юридичні наслідки; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати такий документ, що посвідчує даний факт; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року по справі № 644/6274/16. Суд встановив, що згідно із копією трудової книжки [PERSON] (серія [NUMBER] ) вбачається, що останній працював з 6 квітня 2022 року слюсарем-ремонтником 4 розряду Центрально-Міського цеху КП «Кривбасводоканал». Суд встановив, що на підставі витягу з наказу командира ВЧ [NUMBER] від 22 серпня 2022 року [PERSON] було виключено зі списків особового складу внаслідок його загибелі 7 липня 2022 року через ушкодження від дії вибуху, що підтверджується копією військового квитка [PERSON] . Встановлено, що на підставі повідомлення про смерть [INFO] повідомив [PERSON] , як матів загиблого військовослужбовця, про те, що її син, [PERSON] , помер [INFO] поблизу с. Микільське в Донецькій області під час виконання бойового завдання щодо захисту Батьківщини, що підтверджується витягом з протоколу № 2093 від 10 жовтня 202 року засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії. Так зі свідоцтва про смерть, виданого Центрально-міським відділом ДРАЦС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 889 від 13 липня 2022 року, вбачається, що [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер у віці 50 років у селі Микільське Волноваського району Донецької області, що також підтверджується довідкою про причину смерті від 12 липня 2022 року, з якої вбачається, що причиною смерті [PERSON] була вибухова травма внаслідок військових дій. На підставі свідоцтва про народження, виданого відділом РАЦС виконкому Центрально-Міської районної ради м. Кривого Рогу, актовий запис № 782 від 7 жовтня 1994 року, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , батьками якого вказані [PERSON] та [PERSON] . За свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого відділом РАЦС Центрально-Міського управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, актовий запис № 71. Відповідно до копією трудової книжки [PERSON] (серія [NUMBER] ) вбачається, що останній 28 жовтня 2020 року був звільнений за власним бажанням з КП «Міський тролейбус». За довідкою ВЧ [NUMBER] від 20.10.2021 року вбачається, що [PERSON] проходив військову службу у даній військовій частині, який має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням [NUMBER] від 5 жовтня 2023 року. Також відповідно до нотаріально посвідченої заяви від 18 вересня 2023 року, реєстр нотаріусу № 1738, вбачається, що [PERSON] стверджував, що не перебуває у зареєстрованому шлюбі та не має дітей. Відповідно до копії паспортного документа заявника, [PERSON] , № [NUMBER] та відомостям з Реєстру Криворізької міської територіальної громади від 15.07.2022 року вбачається, що останній зареєстрований по [ADDRESS] із 16.12.2010 року. На підставі ж довідки від 3 серпня 2023 року квартального комітету № 42 вбачається, що в будинку [ADDRESS] [PERSON] мешкав разом із [PERSON] по день смерті останнього, [INFO] , з яким вів спільне господарство. Допитані у судовому засіданні в якості свідків, мати та бабуся заявника, [PERSON] та [PERSON] , вказували суду, що внаслідок розлучення своїх батьків заявник після закінчення ним технікуму десь з 2015 року постійно став мешкати разом зі своїм батьком, [PERSON] , по [ADDRESS] , з яким також мешкала [PERSON] аж до смерті [PERSON] 7 липня 2022 року. При цьому свідки стверджували, що [PERSON] та [PERSON] мали спільні права та взаємні обов`язки, спільний бюджет та вели спільне господарство, оскільки матеріально допомагали один одному, придбавали разом техніку та меблі, а також робили ремонт у будинку. Також у приватному будинку [ADDRESS] були окремі кімнати у [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . В той же час [PERSON] після розлучення із [PERSON] знову вийшла заміж, внаслідок чого змінила своє прізвище. Свідок [PERSON] додавала, що у неї, як матері загиблого військовослужбовця, [PERSON] , не має спору щодо одноразової виплати внаслідок смерті сина із заявником, її онуком, [PERSON] , який також є учасником бойових дій. Натомість, відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міноборони від 10 лютого 2023 року № 2/д вбачається, що за поданими [PERSON] документами не вбачається, що заявник, як повнолітній син загиблого батька, [PERSON] , перебував на утриманні [PERSON] , або що вони проживали разом, вели спільне господарство та мали взаємні прав та обов`язки, внаслідок чого не можливо встановити право заявника на отримання частки одноразової грошової допомоги відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів від 28.02.2022 року № 168. Таким чином надані заявником документи були йому повернуті на доопрацювання. Однак судом на підставі досліджених у судовому засіданні доказів у їх сукупності було встановлено, що заявник, [PERSON] фактично тривалий час проживав по [ADDRESS] разом із своїм батьком, загиблим військовослужбовцем, [PERSON] , з яким вони вели спільне господарство, маючи взаємні права та обов`язки, до моменту смерті [INFO] [PERSON] . Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов переконання, що в суді повною мірою було підтверджено факт того, що [PERSON] проживав з 2015 року однією сім`єю разом із батьком, [PERSON] , ведучи спільне господарство та маючи взаємні права й обов`язки. Таким чином заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню судом.

Outcome: approved