Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

У листопаді 2024 року представник позивача звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків «Пролетарська 13» заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 8443,44 грн та витрати по сплаті судового збору і правничої допомоги. В обґрунтування позову вказував, що відповідач являється власником квартири [ADDRESS] . За вказаною адресою створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Пролетарська 13». Рішенням загальних зборів співвласників даного ОСББ, затвердженим протоколом від 15 січня 2021 року було вирішено надати повідомлення співвласників до КП БМР «ЖЕК № 6» (виконавцю послуг) про відмову від користування його послугами і розірвання договору з 28.02.2021 року та початок самостійного утримання будинку з 01.03.2021 року. Також було пролонговано дію тарифу КП БМР «ЖЕК № 6» на утримання будинку [ADDRESS] і рекомендувати загальним зборам затвердити його як внесок на відшкодування витрат на утримання будинку ОСББ «Пролетарська 13». Протоколом № 2 загальних зборів ОСББ від 18 грудня 2021 року було затверджено внесок на утримання будинку та прибудинкової території 4,36 грн на місяць за 1 кв.м площі приміщення, що належить власнику та внесок до ремонтного фонду 1,64 грн за 1 кв.м приміщення, що належить власнику. Протоколом № 4 загальних зборів ОСББ від 10 грудня 2023 року було затверджено внесок на утримання будинку та прибудинкової території 7,15 грн на місяць за 1 кв.м площі приміщення, що належить власнику та внесок до ремонтного фонду 1,079 грн за 1 кв.м приміщення, що належить власнику. Відповідач за період з 01.03.2021 по 01.08.2024 не здійснювала оплату та за вказаний період часу у неї існує заборгованість перед ОСББ в сумі 8443,44 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.11.2024 року головуючим суддею визначено Кошеля Б.І. та матеріали передані для розгляду. Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. 18 листопада 2024 року здійснено запити стосовно відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача. 16 грудня 2024 року судом отримано інформації з ЦМУ ДМС України щодо реєстрації місця проживання відповідачів за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 31 грудня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. Позивач в судове засідання представника не направив, про день та час судового засідання повідомлений належним чином. Представник позивача адвокат Семенюта Руслан Анатолійович направив до суду заяву, яка була зареєстрована канцелярією суду 13.02.2025 р. за вх..№8083, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує щодо заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач повторно не з`явилася, про день та час судового засідання була повідомлена належним чином, жодних клопотань, відзиву чи заперечень до суду не направила, та відповідно до положень ст.128,130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлена належно про розгляд справи. Матеріали справи містять підтвердження про направлення відповідачеві рекомендованого повідомлення про вручення поштою повістки в судові засідання. При цьому слід зазначити, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. (позиція КГС ВС у справі № 911/3142/19 від 18.03.2021р). На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи, про що не заперечував позивач. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що в будинку [ADDRESS] для здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання було створено ОСББ «Пролетарська 13». Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Пролетарська 13» створено відповідно до Рішення установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку від 26 травня 2016 року 14 червня 2016 року було проведено державну реєстрацію створення юридичної особи - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Пролетарська 13». Рішенням установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] від 26 травня 2016 року затверджено Статут Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Пролетарська 13», згідно якого ОСББ створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку [ADDRESS] , а об`єднання діє відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», чинного законодавства України та Статуту. Протоколом засідання правління ОСББ «Пролетарська 13» від 15 січня 2021 року було вирішено надати повідомлення співвласників до КП БМР «ЖЕК № 6» (виконавцю послуг) про відмову від користування його послугами і розірвання договору з 28.02.2021 року, та початок самостійного утримання будинку з 01.03.2021 року (по 4 питанню). Також прийнято рішення по 3 питанню - пролонгувати дію тарифу КП БМР «ЖЕК № 6» на утримання будинку [ADDRESS] і рекомендувати Загальним Зборам затвердити його як внесок на відшкодування витрат на утримання будинку ОСББ «Пролетарська 13». Протоколом № 2 загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Пролетарська 13» від 18 грудня 2021 року було затверджено кошторис ОСББ «Пролетарська 13» на 2022 рік у запропонованій правлінням редакції та створити ремонтний та резервний фонд (питання 6). По сьомому питанню вирішили затвердити з 01.01.2022 року: внесок на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території - 4,36 грн на місяць за 1 м.кв. площі приміщення, що належить співвласникові; внесок до ремонтного фонду - 1,64 грн на місяць за 1 м.кв. площі приміщення, що належить співвласникові; до резервного фонду внески надавачам ТВ та інтернет послуг, розміщення реклами та оренда місця на розміщення скриньок. Встановлено порядок оплати - розрахунковим періодом є календарний місяць: оплата внесків здійснюється шляхом внесення платежу до 30 числа поточного місяця; внески оплачуються у безготівковій формі; оплата вноситься на банківські рахунки Об`єднання, визначені правлінням ОСББ «Пролетарська 13». Протоколом № 4 загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Пролетарська 13» від 10 грудня 2023 року було затверджено кошторис ОСББ «Пролетарська 13» на 2024 рік та затверджено розмір внеску з 01.01.2024 на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 7,15 грн/м2 ( внесок до Загального фонду - 6,071 грн на місяць з 1 м.кв. площі приміщення, що належить співвласникові, внесок до Ремонтного фонду 1,079 грн на місяць з 1 м.кв. площі приміщення, що належить співвласникові). Відповідно до статуту ОСББ «Пролетарська 13» співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі (Розділ V Статуту). Згідно рішення Білоцерківської міської ради Київської області від 28 липня 2022 року за № 2806-31-VIII, перейменовано [ADDRESS] . Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] являється власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю від 09.10.2024 р. за №БЦ-5924/1КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації». Оскільки відповідач є власником вищевказаної квартири, тому входить до числа співвласників вказаного багатоквартирного будинку та є членом ОСББ, а тому має обов`язок співвласників щодо ОСББ - сплачувати внески, встановлені загальними зборами. З доданого з боку позивача Розрахунку заборгованості з внесків вбачається, що за відповідачем, у зв`язку із невиконанням належним чином і в повному обсязі своїх обов`язків щодо сплати внесків ОСББ «Пролетарська 13» на утримання будинку та прибудинкової території, за період з 01.03.2021 по 01.08.2024 рахується заборгованість у розмірі 8443,44 грн. У зв`язку з наявною заборгованістю, відповідач викликалася на засідання правління на 08.09.2023 та 19.06.2024, а також на адресу відповідача було направлено досудову вимогу/повідомлення про стягнення заборгованості, однак позивач зазначає, що виклики з боку відповідача та досудова вимога залишилися проігнорованими, заборгованість не сплачена. Звертаючись до суду з вказаними вимогами позивач посилався на те, що відповідач як власник майна, не сплачує внески та платежі, у зв`язку з чим виникла заборгованість, на виклики правління не з`являється, досудові вимоги залишені без задоволення, тому вимушений звернутись до суду. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, яка полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом (ст. 13 ЦПК України). Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 8 ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» від 29.11.2001 № 2866-ІІІ (далі - ЗУ «Про ОСББ») співвласники зобов`язані своєчасної та у повному обсязі сплачувати належні внески і платежі, а п. 1 ст. 15 Закону України «Про ОСББ» зобов`язує співвласника виконувати обов`язки, передбачені Статутом об`єднання. Відповідно до статуту ОСББ «Пролетарська 13» співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі (Розділ V Статуту). Згідно ст. 22 Закону України «Про ОСББ» для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. Так, як зазначено вище, ОСББ «Пролетарська, 13» на загальних зборах співвласників ( Протоколи 2, 4 ), на яких затверджено кошторис про внески на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території. У відповідності до ст. 16 Закону України «Про ОСББ», ОСББ «Пролетарська, 13» має право виступати як стягувач за заборгованістю з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення прав власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417, в свою чергу, власники квартир і співвласники. Загальне майно будинку належить співвласникам на праві спільної сумісної власності. Спільне майно багатоквартирного будинку не можна поділити на частки і виділити в натурі. Таким чином, власники квартир і нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, повинні виконувати свої обов`язки щодо утримання багатоквартирного будинку. У відповідності до положень Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» № 2866-ІІІ від 29.11.2001 (далі - Закон № 2866-ІІІ) власник приміщення у багатоквартирному будинку, де створено ОСББ, автоматично набуває членства в Об`єднанні з моменту набуття права власності. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Як визначено ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. У відповідності до ч. ч. 1, 4 ст.4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами; основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об`єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території. сприяння членам об`єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних із діяльністю об`єднання. За змістом ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», вищим органом управління об`єднання є загальні збори його членів, до виключної компетенції яких, зокрема, належить затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення розмірів внесків і платежів членами об`єднання. За результатами розгляду питань, віднесених до компетенції загальних зборів, приймається рішення, яке може бути оскаржено в судовому порядку. Відповідно до ч. 9 ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» до виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема, визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. У разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду (ч. 6 ст.13 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку"). Об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, зокрема: встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; визначати підрядника, укладати договори про управління та експлуатацію, обслуговування, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення майна з будь-якою фізичною або юридичною особою; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів (ст. 16 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку"). Згідно зі ст. 17 вказаного Закону для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право, зокрема: вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Як передбачено ч. ч. 1, 3 ст. 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» утримання і ремонт приміщень, які перебувають у власності, здійснюються відповідно до законодавства України. Внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів. Частиною 2 ст. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006 року: власник (наймач) квартири, приміщення зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. ст. 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Згідно п. 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Відповідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить якщо інше не встановлене договором або законом. Окрім того, 10.12.2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 638/11034/15-ц, дійшов до висновку, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі № 462/6393/15-ц, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16. Така правова позиція викладена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 № 712/8916/17 (14-448цс19 ). Де, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками судів першої й апеляційної інстанцій про те, що у сторін спору є фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідача від обов`язку оплати за надані такі послуги. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 4 ЦПК України 2004 року, частина перша статті 5 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Отже, як встановлено судом, відповідач є власником квартири в якій створено ОСББ та відповідно споживачем послуг, які надаються позивачем ОСББ «Пролетарська 13». З огляду на це, відповідач, як власник квартири [ADDRESS] , має обов`язок оплатити внески та платежі у розмірах, які були затверджені загальними зборами ОСББ «Пролетарська 13», однак, за матеріалами справи має заборгованість. В свою чергу, відповідачем жодного належного доказу в спростування доводів позивача не було надано, як і не спростовано те, що остання дійсно не має заборгованості. Крім того, відповідачем не надано до суду доказів того, що житло вибуло з її власності. Зважаючи на викладені вище обставини справи та норми закону, суд вважає, що наданий з боку позивача розрахунок заборгованості є належними доказами та допустимими засобами доказування у цій справі та в сукупністю з іншими доказами свідчать про несплату з боку відповідача вчасно та в повному обсязі внесків по утриманню будинку, у якого існує заборгованість. При цьому, відповідачем не було спростовано факт наявності та розміру заборгованості, хоча це є її процесуальним обов`язком. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11.06.2020 у справі № 757/1782/18: «Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, саме позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.». Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Тому, з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими, сума боргу підтверджена та не спростована з боку відповідача. Таким чином, оскільки відповідач є власником квартири у будинку, балансоутримувачем якого є ОСББ «Пролетарська 13», за вказаною адресою рахується заборгованість, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість по сплаті внесків на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 8443,44 грн. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши докази у справі,

Outcome: approved