Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

В квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК "Європейська агенція з повернення боргів» через свого представника КакунА.С. звернулося до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами, де просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 31 690,00 грн, в тому числі: - за кредитним договором № 2373385 від 28.07.2024 року, в розмірі - 20\~010,00 грн, з яких: 5800,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 16,82 грн сума заборгованості за відсотками; 11 600,00 грн сума заборгованості за пенею; 2 593,18 грн комісія за надання позики; - за кредитним договором № 7757361 від 28.07.2024 року, в розмірі 11680,00 грн,з яких: 4 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 3 800,00 грн. сума заборгованості за процентами за користування позикою; 3880,00 грн сума заборгованості за процентами на прострочену позику. Також позивач просить стягнути понесені судові витрати. На обґрунтування позову вказано, що 28.07.2024 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором сторін, було укладено договір позики №2373385, відповідно до якого позичальнику надано кредит у безготівковій формі шляхом перерахування за реквізитами платіжної карти, наданими позичальником, під зобов`язання останнього повернути позику зі сплатою відсотків за користування кредитом у день закінчення строку Договору. У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаним Договором у нього виникла заборгованість. 14.06.2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентствонеобхідних кредитів» та ТОВ «ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги за вищевказаним договором позики в розмірі 20\~010,00 грн, з яких: 5800,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 16,82 грн сума заборгованості за відсотками; 11 600,00 грн сума заборгованості за пенею; 2 593,18 грн комісія за надання позики. Крім того, 28.07.2024 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором сторін було укладено договір позики № 7757361, відповідно до якого позичальнику надано кредит у безготівковій формі шляхом перерахування за реквізитами платіжної карти, наданими позичальником, під зобов`язання останнього повернути позику зі сплатою відсотків за користування кредитом та всі інші платежі, пов`язані із виконанням Договору. У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаним Договором у нього виникла заборгованість. 11.01.2024 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 11-01/2024, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги за вищевказаним договором позики в розмірі 11 680,00 грн, з яких: 4 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 3 800,00 грн. сума заборгованості за процентами за користування позикою; 3880,00 грн сума заборгованості за процентами на прострочену позику. З огляду на наявну заборгованість відповідача за вказаними Договорами позики, позивач звернувся до суду щодо її стягнення. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 14 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 06 травня 2025 року на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, яким він просив відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтовується тим, що договір факторингу між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентствонеобхідних кредитів» та ТОВ «ФК "Європейська агенція з повернення боргів" №14/06/21 було укладено 14.06.2021 року, що передувало укладенню Договору позику від 28.07.2024 року, тому право вимоги до позивача не могло було перейти за таким договором факторингу, оскільки воно не існувало взагалі. Також відповідач вказує на відсутність доказів направлення йому повідомлення про відступлення права вимоги за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача у позові просив розглянути справу без його участі. Відповідач, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином проте в судове засідання не прибув, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного висновку. Щодо Договору позики від 28.07.2024 року № 2373385. Як вбачається з матеріалів справи, 28липня 2024 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентствонеобхідних кредитів»(Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник) було укладено договір позики № 2373385 (а.с. 7-11). З огляду на пункт 1 Договору, за його умовами Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (позику), на погоджений умовами Договору строк (строк позики), а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (проценти) від суми позики та комісію за надання позики. У відповідності до підпунктів 2.1 2.4 пункту 2 Договору визначено, що: сума позики складає 5800,00 грн; строк позики/строк Договору складає 30 днів; процентна ставка до дати повернення позики/день дорівнює 0.01%; комісія за надання позики складає 44,71% від суми позики (2593,18 грн); дата надання позики: 28.07.2024 року; дата повернення позики: 26.08.2024 року; денна процентна ставка в день: 1,50%; проценти за понадстрокове користування позикою: 5,00%; пеня складає 5% в день; орієнтовна загальна вартість позики складає 8410,00 грн. Крім цього, у пункті 18 Договору сторони передбачили, що за користування позикою понад встановлений Договором строк, Позикодавець має право нараховувати пеню в розмірі, визначеному п. 2 Договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. Також сторони передбачили електронну форму укладання даного Договору з використанням інформаційно-комунікаційної системи, із застосування електронного підпису Позикодавця та електронного підпису Позичальника (пункт 21 Договору). Додатком 1 до Договору сторони визначили Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки, яким узгодили дату видачі позики: 28.07.2024 року та дату платежу: 26.08.2024 року; проценти за користування на суму 16,82 грн; комісію за надання кредиту у сумі 2593,18 грн; загальний розмір кредиту 8410,00 грн. Договір та Додаток 1 до нього підписано відповідачем електронним підписом одноразового ідентифікатору: 825736. 14.06.2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентствонеобхідних кредитів» (Клієнт) та ТОВ «ФК "Європейська агенція з повернення боргів" (Фактор) укладено договір факторингу №14/06/21 (а.с. 12-14) за умовами якого, клієнт відступає факторові право грошових вимог до боржників, строк виконання яких настав. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору. Згідно укладеної додаткової угоди від 08.10.2024 року № 41 (а.с.17) до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року ТОВ «ФК «1 Безпечне агентствонеобхідних кредитів» (Клієнт)додатково відступило ТОВ «ФК "Європейська агенція з повернення боргів" право вимоги до боржників згідно реєстру боржників № 33 від 08.10.2024 року. На підставі вказаної Додаткової угоди клієнт передав факторові реєстр боржників № 33 від 08.10.2024 року, що підтверджується актом прийому передачі від 08.10.2024 року (а.с. 18). Як встановлено судом із Витягу з реєстру боржників № 33 від 08.10.2024 року (а.с. 19) та розрахунку заборгованості (а.с. 20) ТОВ «ФК "Європейська агенція з повернення боргів" отримало також право вимоги до [PERSON] на заборгованість за договором позики № 2373385 в розмірі 20\~010,00 грн, з яких: 5800,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 16,82 грн сума заборгованості за відсотками; 11 600,00 грн сума заборгованості за пенею; 2 593,18 грн комісія за надання позики. Доказів виконання відповідачем зобов`язань за Договором позики від 28.07.2024 року № 2373385 суду надано не було. У відзиві на позовну заяву відповідач фактично заперечує факт отримання позивачем права вимоги до відповідача, не заперечуючи проти інших обставин позову. Встановивши наведені вище обставини, суд вважає, що доводи відповідача викладені у відзиві спростовуються матеріалами справи, зокрема договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року та додатковою угодою до нього від 08.10.2024 року № 41 саме за якою позивачу було передано новий реєстр боржників, сформований на дату 08.10.2024 року. Тобто, право вимоги до відповідача позивач отримав не за реєстром боржників до договору факторингу укладеного у 2021 році, а за результатами додаткової угоди та нового реєстру боржників від 08.10.2024 року, до якого було включено заборгованість відповідача за Договором позики. Таким чином, зауваження відповідача з приводу того, що позивач не отримав права вимоги до нього суд відхиляє. Крім цього, згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Таким чином, наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним. Як вказано у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі 361/2105/16-ц, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. З огляду на викладене, саме по собі неповідомлення позичальника про уступку права вимоги, на що посилається відповідачка, не припиняє зобов`язань сторін за договором позики і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за таким договором на користь нового кредитора. Натомість, суд вважає доведеним наявність заборгованості відповідача за договором позики № 2373385 від 28.07.2024 року, що вбачається з Договору та розрахунку заборгованості. Факт передачі права вимог до відповідача від первинного кредитора до позивача підтверджується договором факторингу, додатковою угодою, актом приймання-передачі реєстру вимог боржників та витягом з реєстру боржників. При цьому, суд вважає необґрунтованим та не погоджується із нарахуванням відповідачеві пені та зазначає наступне. У пункті 18 Договору позики № 2373385 від 28.07.2024 року сторони передбачили, що за користування позикою понад встановлений Договором строк, Позикодавець має право нараховувати пеню в розмірі, визначеному п. 2 Договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. В свою чергу, пункт 2 Договору визначає розмір пені на рівні 5% в день. Як вбачається зі змісту частини 2 статті 21 Закону України «Про споживче кредитування»у договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Тобто, відповідною нормою Закону встановлено обмеження розміру пені подвійною обліковою ставкою НБУ на момент прострочення та максимальним розміром пені не більше 15% суми простроченого платежу. Так, у період прострочення виконання зобов`язання відповідачем за Договором позики від 28.07.2024 року, за яким первинним кредитором було нараховано пеню (з 27.08.2024 року по 08.10.2024 року) подвійна облікова ставка Національного банку України була встановлена на рівні 26% річних. В такому випадку ставка пені, що підлягала застосуванню щоденно повинна складати 0,07% або 4,13 грн (26% / 365 днів = 0,07% * 5800 / 100 = 4,13 грн). Кількість днів прострочення складає 43 дні (з 27.08.2024 року по 08.10.2024 року), а отже розмір пені повинен дорівнювати 177,59 грн (4,13 грн * 43 дні), що не перевищує 15% суми простроченого платежу. З огляду на встановлені судом обставини, розмір нарахованоїпені повинен дорівнювати177,59 грн. В той же час, зі змісту пункту 18 Прикінцевих та\~перехідних положень ЦК Українивбачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього\~Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Виходячи з цього, суд вважає, що підстави для стягнення з відповідача пені за Договором позики відсутні. Що стосується Договору позики від 28.07.2024 року № 7757361. 28 липня 2024 року між ТОВ «МАНІФОЮ» (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник) було укладено договір позики № 7757361 (а.с. 26-33). Як вбачається з пункту 2.1 Договору Позикодавець передає Позичальнику у власність грошові кошти (позику), а Позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити Позикодавцю проценти за користування позикою та всі інші платежі відповідно до умов цього Договору. Зі змісту підпунктів 2.3.3 2.3.7 пункту 2.3 Договору встановлено, що сума позики складає: 4000,00 грн; строк позики: до 16.10.2024 року (80 днів), який складається з розрахункових періодів, визначених Розрахунком; дата надання позики: 28.07.2024 року; дата повернення: 16.10.2024 року; загальні витрати за позикою 2100,00 грн. Пунктом 2.4 Договору сторонами узгоджено процентні ставки, що застосовуються в межах строку позики, а саме: акційна процентна ставка, фіксована складає 1.50000% на день, що застосовується протягом першого розрахункового періоду у разі виконання акційних пропозицій та діє лише за умови дотримання визначених умов оплати за цією ставкою відповідно до п. 3.1.1 цього Договору (п.п. 2.4.1. п. 2.4 Договору). Підпунктом 2.4.2 пункту 2.4 Договору визначено, щобазова процентна ставка, фіксована складає 1.50000% на день, що застосовується протягом першого розрахункового періоду відповідно п. 3.1.2 цього Договору, а також у разі продовження строку позики протягом першого розрахункового періодузгідно з умовами відповідної Додаткової угоди, укладеної сторонами цього Договору. Основна процентна ставка, фіксована: 1.50000% на день,що застосовується протягом усього строку позики, окрім першого розрахункового періоду (п.п. 2.4.3 п. 2.4 Договору). У пункті 2.5 Договорувизначено, що позика надається Позичальнику в день підписання Сторонами Договору позики шляхом безготівкового перерахування на рахунок Позичальника [NUMBER] . Зі змісту пункту 3.1 Договорувизначено умови нарахування процентів протягом першого розрахункового періоду (за Розрахунком, затвердженим Сторонами при укладенні Договору або, у разі наявності, затвердженим Сторонами при укладенні Додаткової угоди щодо продовження строку позики): у разі наявності акційних пропозицій проценти за користування позикою нараховуються за акційною процентною ставкою за фактичну кількість календарних днів користування позикою з першого дня користування позикою відповідно до встановленого в Розрахунку за Договором позики графіку нарахування процентів, при цьому значення акційної процентної ставки є середньоденним розміром нарахування процентів в межах першого розрахункового періоду. У разі недотримання умов застосування акційної процентної ставки нарахування процентів за користування позикою за кожен день першого розрахункового періоду здійснюється за базовою процентною ставкою. Відповідне перерахування процентів здійснюється на 4-й день після спливу строку першого розрахункового періоду (п.п. 3.1.1 п. 3.1 Договору). У разі відсутності акційних пропозицій (акційна процентна ставка відповідає базовій процентній ставці), а також при укладенні Додаткової угоди щодо продовження строку користування позикою нараховуються за базовою процентною ставкою за фактичну кількість календарних днів користування позикою з першого дня користування позикою відповідно до встановленого в Розрахунку графіка нарахування процентів, при цьому значення базовоїпроцентної ставки є середньоденним розміром процентів в межах першого розрахункового періоду визначеного Договором/відповідною Додатковою угодою щодо продовження строку позики. Зі змісту пункту 4.2 Договору вбачається, що строк позики може бути продовжений лише шляхом укладення Додаткової угоди. За пунктом 9.1 Договору визначено, що Договір позики укладається в інформаційно-комунікаційній системішляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором шляхом введення його значення у відповідне поле. Згідно Розрахунку за Договором, що складає Додаток 1 до нього (а.с. 31-32), сторони визначили графік нарахування процентів протягом перших 30 днів на загальну суму 1800,00 грн. Відповідно до Графіку обов`язкових платежів за Договором позики (а.с. 32 на звороті) протягом строку договору (80 днів) чиста сума позики складає 6100,00 грн, з яких: 4000,00 грн суми позики та 2100,00 грн процентів за користування кредитом. Договір з Додатками до нього підписано відповідачем електронним підписом одноразового ідентифікатору: t03611. Відповідач ознайомився із Паспортом позики (а.с. 34-36), що в цілому відповідає Договору в частині процентної ставки та дати повернення позики, який підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором v52471. 28 липня 2024 року відповідачу було зараховано платіж в сумі 4000,00 грн на рахунок [NUMBER] , що вбачається з листа сервісу онлайн платежів iPay.ua від 13.12.2024 року № 2782_241213102426 (а.с. 37). 11.01.2024 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 11-01/2024 (а.с. 38-40) та Додаткову угоду до нього від 11.12.2024 року № 10 (а.с. 41), відповідно до яких до позивача перейшло право грошової вимоги за вищевказаним Договором позики в розмірі 11 680,00 грн, з яких: 4 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 3 800,00 грн. сума заборгованості за процентами за користування позикою; 3880,00 грн сума заборгованості за процентами на прострочену позику. З огляду на акт приймання передачі реєстру боржників № 9 від 11.12.2024 року (а.с. 42) позивач отримав реєстр боржників, зокрема й право вимоги до відповідача в розмірі 11 680,00 грн, з яких: 4 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 3 800,00 грн. сума заборгованості за процентами за користування позикою; 3880,00 грн сума заборгованості за процентами на прострочену позику. З розрахунку заборгованості за договором позики (а.с. 44) вбачається, що протягом строку кредитування (80 днів) відповідачу було нараховано 3800,00 грн процентів за користування кредитом та 3880,00 грн процентів за прострочену позику, що з урахуванням неповернутої позики в розмірі 4000,00 грн складає заборгованість відповідача на загальну суму в розмірі 11 680,00 грн. Таким чином, судом встановлено, що відповідач на підставі укладеного договору позики з первинним кредитором отримав позику у розмірі 4000,00 грн, яку протягом строку договору (80 днів) не повернув кредитору та не виконав зобов`язання щодо сплати процентів. Доказів зворотного суду відповідачем надано не було та у відзиві на позовну заяву вказані обставини ним не заперечуються. Натомість, суд не може погодитись із розрахунком заборгованості за договором позики, який було надано позивачем, оскільки вважає його таким, що не відповідає умовам Договору позики та визначених у ньому Розрахунків позики та Графіку платежу. Так, за Договором позики сторонами було передбачено процентну ставку на суму 2100,00 грн за весь період строку кредитування (позики), яка складається із нарахованих відсотків за користування позикою в залежності від розрахункового періоду, а саме: протягом 1 розрахункового періоду (30 днів) сума процентів складає 1800,00 грн; протягом 2 розрахункового періоду (50 днів) сума процентів складає 300 грн; протягом 80 днів сума процентів складає загальний розмір 2100,00 грн. Інших даних щодо нарахування процентів за іншою ставкою або порядком судом не встановлено. З огляду на встановлені судом обставини, що описані вище, суд приходить до висновку, що розмір нарахованих процентів повинен бути зменшеним до 2100,00 грн. Висновки суду за результатами встановлених обставин та норми матеріального права, якими керується суд. Відповідно до положень частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. З огляду на статтю 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до пункту першого частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі статтею 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з яким договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчених. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладенним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується у порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Проаналізовані судом докази дають підстави для висновку, що сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення таких договорів. Відповідач отримав на належний йому банківський (картковий) рахунок суми позики, що свідчить про укладення відповідних договорів. При цьому, як зі змісту самих кредитних договорів так і зі змісту наведених вище правових норм, убачається дотримання певного алгоритму дій, супутніх підписанню договорів (документів) в електронному, що мало б відбутись лише за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідачем. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до частини першої статті 1049 та статті 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В ході розгляду справи встановлено, що фінансові установи виконали свої зобов`язання за договорами, надавши відповідачу кредитні кошти. Однак, в порушення умов кредитних договорів, відповідач свої зобов`язання не виконував, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за кредитними договорами. Згідно з частиною 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Вказана правова позиція закріплена в постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у № справі № 2-1055/11. За умовами досліджених судом договорів факторингу позивач набув право грошової вимоги до відповідача. Вказане підтверджується актами прийому передачі Реєстру Боржників та Витягом з реєструборжників, які містять чітку інформацію щодо боржника, номеру та дати договорів позики та суму заборгованості за ними. Що стосується посилання відповідача на непідписаний сторонами Витяг з реєстру боржників, то суд такі доводи відхиляє, оскільки право вимоги до відповідача було отримано на підставі реєстру боржників, Витяг з якого було виготовлено безпосередньо позивачем, що й обумовлює відсутність на ньому підписів всіх сторін договорів факторингу. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем доведено заборгованість відповідача у загальному розмірі 14 510,00 грн, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості відповідача: - за договором позики № 2373385 від 28.07.2024 року на загальну суму 8 410,00 грн, з яких: 5800,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 16,82 грн сума заборгованості за відсотками; 2 593,18 грн комісія за надання позики; - за договором позики № 7757361від 28.07.2024 року на загальну суму 6 100,00 грн, з яких: 4000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 100,00 грн сума заборгованості за процентами за користування позикою. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Витрати сторін у даній справі складаються з: суми судового збору сплаченого позивачем за звернення до суду в розмірі 3028,00 грн. Вирішуючи питання щодо розміру судового збору, який покладається на відповідача у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог позивача, суд виходить з наступного. Ціна пред`явленого позову складає 31690,00 грн, а розмір задоволених позовних вимог складає 14 510,00 грн, тобто 45,7% від ціни позову. Таким чином, розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача становить 1383,79 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial