Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики №75686643 від 17.07.2021, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №75686643 від 17.07.2021 в сумі: 31737,28 грн., з яких: 10078,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 21659,28 грн. - сума заборгованості за відсотками, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 17.07.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №75686643 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у сумі 10078,00 грн., строк позики - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день (базова процентна ставка/фіксована) Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису [NUMBER]), що був надісланий на вказану відповідачем/позичальником електронну адресу - [INFO] . 21 грудня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» укладено Договір факторингу №2112, відповідно до умов якого останнє набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором позики №75686643 від 17.07.2021. 31 березня 2023 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали договір факторингу №310323-ФМ, за умовами якого останнє набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором позики №75686643 від 17.07.2021. Відповідно до реєстру прав вимоги від 31.03.2023 до договору факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023 ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 33543,02 грн., з яких: 10078,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 23465,02 грн. - сума заборгованості за відсотками. Згідно з умовами договору позики №75686643 від 17.07.2021 [PERSON] зобов`язався вчасно повернути позичені кошти та сплатити відсотки за користування позикою в порядку, визначеному цим договором. Оскільки [PERSON] належним чином не виконала своїх зобов`язань за договором позики №75686643 від 17.07.2021, здійснивши лише частковий платіж в рахунок погашення заборгованості за договором на суму 2406,72 грн., тому ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», яке набуло права вимоги за договором позики, просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість в сумі 31737,28 грн., з яких: 10078,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 21659,28 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 08.04.2025 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання з розгляду справи по суті з повідомленням (викликом) сторін на 06.05.2025 об 11 год. 00 хв. та витребувано докази. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи провести без участі їх представника, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судовою повісткою-повідомленням із рекомендованим повідомленням, яка направлялася за зареєстрованим місцем проживання [PERSON] - [ADDRESS] . Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив суду не подав, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи в його відсутність до суду не надійшло. Відмітка на поштовому повідомленні: «адресат відсутній за вказаною вдресою», відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України свідчить про те, що відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Відповідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що всі належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися, і це не перешкоджає розгляду справи по суті, судовий розгляд справи проведено за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. При цьому, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 17 липня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено договір позики №75686643 (на умовах повернення позики в кінці строку позики). За умовами цього договору ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» зобов`язалось передати [PERSON] у власність грошові кошти (позику) на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а [PERSON] зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. 17 липня 2021 року [PERSON] було надано позику в сумі 10078,00 грн., шляхом перерахування коштів на платіжну карту, строком на 30 днів - по 16 серпня 2021 року включно зі сплатою процентів за користування позикою в розмірі 1,99 % в день (п. 2 Договору). Згідно п. 4 Договору, проценти нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Договір позики №75686643 укладений у вигляді електронного документа з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи згідно Закону України «Про електронну комерцію», із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (п. 12 Договору). Отже, строк дії договору позики №75686643 сторони визначили у 30 днів, тобто по 16 серпня 2021 включно. До вказаного строку сторони передбачили і право нараховувати відсотки за користування позикою у розмірі 1,99 % в день. За умовами вищезазначеного договору позики [PERSON] зобов`язався повернути отримані грошові кошти у визначений договором строк. Фінансова установа виконала свої зобов`язання за договором позики та надала відповідачу у позику грошові кошти в сумі 10078,00 грн. згідно умов договору, однак [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконав та не повернув отримані у позику грошові кошти, внаслідок чого у нього перед кредитором виникла заборгованість за вказаним договором позики (а.с.9). Перерахування коштів у розмірі 10078,00 грн. підтверджено квитанцією ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕЕКСПРЕС», від 17.07.2021 на платіжну карту [NUMBER] (а.с.8). Із змісту Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», слідує, що у них зазначено умови кредитування (а.с.10-15). Із копії про ідентифікацію встановлено, що [PERSON] ідентифіковано одноразовим ідентифікатором «[NUMBER]», електронна адреса [INFO] (а.с.16). Із розрахунку суми заборгованості [PERSON] встановлено, що сума заборгованості складається із 10078,00 грн. - сума заборгованості за тілом позики; 21659,28 грн. - сума заборгованості за нарахованими та не сплаченими процентами, всього 31737,28 грн. (а.с.18-20). 21 грудня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» укладено Договір факторингу №2112, за умовами якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» прийняло належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі прав вимог (а.с.22-25). Відповідно до Реєстру прав вимог №4 від 21 грудня 2021 року до Договору факторингу №2112 від 21 грудня 2021 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором позики №75686643 від 17 липня 2021 року, в сумі 31737,28 грн., з яких: 10078,00 грн. - сума заборгованості за тілом позики; 21659,28 грн. - сума заборгованості за нарахованими та не сплаченими процентами (а.с.26). 31 березня 2023 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали Договір факторингу №310323-ФМ, за умовами якого ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» відступило ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» прийняло належні ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі заборгованості (а.с.27 зворотній бік-31). Відповідно до Реєстру боржників від 31 березня 2023 року до Договору факторингу №310323-ФМ від 31 березня 2023 року, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором позики №75686643 від 17 липня 2021 року, в сумі 31737,28 грн., з яких: 10078,00 грн. - сума заборгованості за тілом позики; 21659,28 грн. - сума заборгованості за нарахованими та не сплаченими процентами (а.с.231 зворотній бік-32). Таким чином встановлено, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з кредитного договору. Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд враховує наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною першою ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Надані позивачем письмові докази, а саме: Договір факторингу №2112 від 21 грудня 2021 року, Реєстр прав вимоги №4 від 21 грудня 2021 року до Договору факторингу №2112 від 21 грудня 2021 року, Акт прийому-передачі інформації згідно Реєстру заборгованості за Договором факторингу №2112 від 21 грудня 2021 року, Акт звірки взаємних розрахунків за Договором факторингу №2112 від 21 грудня 2021 року, Договір факторингу №310323-ФМ від 31 березня 2023 року, Реєстр боржників від 31.03.2023 до Договору факторингу №310323-ФМ від 31 березня 2023 року, Акт прийому-передачі Реєстру заборгованостей від 31 березня 2023 року за Договором факторингу №310323-ФМ від 31 березня 2023 року, Акт прийому-передачі інформації згідно Реєстру заборгованостей в електронному вигляді від 31 березня 2023 року за Договором факторингу №310323-ФМ від 31 березня 2023 року, Акт звірки взаємних розрахунків за Договором факторингу №310323-ФМ від 31 березня 2023 року, свідчать про те, що ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло у встановленому законом порядку право грошової вимоги до відповідача за договором позики №75686643 від 17 липня 2021 року. Таким чином, [PERSON] несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за вищезазначеним договором позики перед новим кредитором ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором. Враховуючи факт підписання відповідачем [PERSON] електронного договору шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, суд вважає, що укладення договору позики №75686643 від 17 липня 2021 року відбулось, що узгоджується зі ст. ст. 6, 627 ЦК України та ст. ст. 11,12 Закону України «Про електронну комерцію», та останній перераховано суму позики в розмірі 10078,00 грн. на банківську картку № [NUMBER] . При цьому, факт отримання [PERSON] позики в сумі 10078,00 грн. підтверджується копією платіжної інструкції від 17 липня 2021 року про перерахунок 17 липня 2021 року на картку № [NUMBER] грошових коштів в сумі 10078,00 грн. Крім того, згідно довідки №КД-000018160/ТНПП від 13.03.2025, виданої ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС», ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» підтвердило факт перерахування 17 липня 2021 року на банківську картку № [NUMBER] для отримувача [PERSON] грошових коштів в сумі 10078,00 грн. (а.с.17 зворотній бік). З розрахунку заборгованості за договором позики №75686643 від 17 липня 2021 року за період з 17 липня 2021 року по 25 березня 2025 року вбачається, що [PERSON] отримані грошові кошти у визначений договором позики строк не повернув, а тому вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу, які доведені належними та допустимими доказами, ґрунтуються на законі та договорі позики, підлягають задоволенню, відтак з [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 10078,00 грн. Що стосується розміру відсотків за користування позикою за вищезазначеним договором позики, то суд зважає на наступне. Як вбачається із вищевказаного розрахунку, заборгованість [PERSON] за договором позики №75686643 від 17 липня 2021 року складає 31737,28 грн., з яких: 10078,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 21659,28 грн. - сума заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами. Відсотки в розмірі 1,99 % в день нараховувались протягом строку, на який надавалась позика, а саме, протягом 30 днів (по 16 серпня 2021 року включно), та після закінчення цього строку ще 90 днів, тобто по 16 листопада 2021 року включно. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18), від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. При цьому суд зазначив, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Договором позики №75686643 від 17 липня 2021 року передбачено, що позика в сумі 10078,00 грн. надається [PERSON] на строк 30 днів під 1,99 % в день. Отже, за цим договором проценти за користування грошовими коштами можуть бути нараховані лише протягом 30 днів, тобто терміну, на який були надані кредитні кошти, а тому розмір заборгованості по відсоткам за користування позикою, з урахуванням умов договору щодо розміру денного відсотку за користування коштами, складає 6016,57 грн. (10078,00 грн. х 1,99 х 30 = 6016,57 грн.). Як встановлено судом, на погашення заборгованості за договором позики [PERSON] 16.08.2021 сплачено грошові кошти у сумі 2406,72 грн., які були зараховані первісним кредитором в рахунок сплати процентів за позикою, а отже залишок боргу за процентами складає 3609,85 грн. (6016,58 - 2406,72 = 3609,85). Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути 3609,85 грн. відсотків за договором позики №75686643 від 17 липня 2021 року, а тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню на вказану суму. Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що відсотки нараховано відповідно до п. 5.2 договору позики, який передбачає умови щодо пролонгації та автопролонгації строку користування позикою, та п. 6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», в редакції, що діяла на час укладання договору позики, який передбачав, що у разі неповернення або несвоєчасного повернення позики та процентів, товариство на неповернуту суму позики має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування до повернення позики, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Так, договір позики №75686643 від 17 липня 2021 року не містить конкретних умов щодо пролонгації строку користування позикою та нарахування відсотків після закінчення строку, на який було надано позику, тобто після 16 серпня 2021 року. Пункт 6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), затверджених наказом директора ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» №14/05/2021 від 14.05.2021, дійсно передбачає можливість нарахування відсотків у разі неповернення або несвоєчасного повернення позики та процентів, у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування до повернення позики, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Проте вказані Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» не підписані відповідачем, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими Правилами ознайомився [PERSON] та погодився з ними, підписуючи договір позики №75686643 від 17 липня 2021 року. Отже, за відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Правила надання грошових коштів у позику, відсутності у договорі позики №75686643 від 17 липня 2021 року домовленості сторін про сплату відсотків за користування позикою після закінчення строку, на який позика була надана, надані позивачем Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою договору позики, оскільки цей документ достовірно не підтверджує вказаних обставин. У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 3 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права. Таким чином, з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» слід стягнути заборгованість за договором позики №75686643 від 17 липня 2021 року в сумі 13687,85 грн., з яких: 10078,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3609,85 грн. - сума заборгованості за відсотками. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору і документально підтверджені платіжною інструкцією №579933657.1 від 20.03.2025, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, підлягає стягненню із відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1053,37 грн., розрахованої за правилами простої математичної пропорції (2442,40 грн * 13687,85 грн / 31737,28 грн). Крім того, представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 3500,00 грн. Частиною 1 ст.133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед яких, в тому числі, є й витрати на професійну правничу допомогу. Судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача на його користь 3500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з приписами ч.ч.1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Судом встановлено, що у матеріалах справи містяться: копія договору №01-11/24 про надання професійної правничої допомоги від 01.11.2024, укладеного між адвокатом Ткаченко Ю.О. та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ»; копія акта приймання-передачі справ для надання правничої допомоги; копія акта приймання-передачі наданої правничої допомоги; копія витягу з акта №10-11 від 20.03.2025, згідно яких адвокатом Ткаченко Ю.О. позивачеві надано певні послуги, а саме: вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції/аналіз судової практики та збір документів/доказів (у разі відсутності у клієнта необхідних документів/доказів, адвокат збирає їх самостійно шляхом направлення адвокатських запитів) по малозначних справах для формування позовної заяви - 500 грн.; підготовка/складання позовної заяви до боржника за договором позики у малозначній справі (клієнт самостійно подає позовну заяву до суду у зручний для клієнта спосіб в електронній або письмовій формі) - 3000 грн. На підтвердження оплати юридичних послуг позивачем надано платіжної інструкції №579933657.1 від 20.03.2025, згідно якої ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» перерахувало адвокату Ткаченко Ю.О. 350000 грн. за призначенням платежу: оплата згідно акту №10-П приймання наданої правничої допомоги від 20.03.2025 за договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024 без ПДВ. Оскільки позов майнового характеру задоволено частково, а тому понесені та документально підтверджені позивачем судові витрати на правничу допомогу в сумі 3500,00 грн. підлягають розподілу за правилами ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідно становить 1509,50 грн. (3500,00 х 13687,85 / 31737,28 = 1509,50). Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1509,50 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial