Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

ТОВ «Агріпорт-Норд» звернулося до Путивльського районного суду Сумської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов обгрунтований тим, що між відповідачем та ТОВ «Агріпорт-Норд» було укладено договір позики № ПЗ-01/1705-23 від 23.05.2017. На підставі вказаного договору позивач надав відповідачу грошові кошти на безпроцентній основі, а останній зобов`язався використати позику за цільовим призначенням і повернути її у визначені договором порядку і строк. Відповідач прийняті на себе зобов`язання за вказаним договором не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість у загальному розмірі 1837816 грн. 36 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою судді від 05.10.2021 у даній справі відкрито провадження, а також визначено, що її розгляд підлягає здійсненню за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 01.06.2022 було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Латишевої В.О. про поновлення пропущеного процесуального строку на подання зустрічного позову та зустрічну позовну заяву [PERSON] до ТОВ «Агріпорт-Норд» про визнання недійсним договору позики № ПЗ-01/1705-23 від 23.05.2017 повернуто відповідачу. Ухвалою суду від 10.08.2022 провадження у справі було зупинено, до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі № 584/497/22 за позовом [PERSON] до ТОВ "Агріпорт-Норд" про визнання недійсним договору позики. Ухвалою судді від 01.09.2023 провадження у даній справі було поновлено. Ухвалою суду від 23.10.2023 підготовче провадження у даній справі було закрито та справу призначено до розгляду. Ухвалою суду від 06.11.2024 було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Латишевої В.О. про витребування доказів. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позов не визнав. В обґрунтування своїх заперечень відповідач вказував, що по-перше, він не заперечує, що в свій час між ним та позивачем був укладений договір позики від 23.05.2017, хоча другого екземпляру договору у нього немає, а тому умови договору йому не відомі, як і не відомі умови укладених пізніше додаткових угод від 19.07.2017 та від 28.12.2017. Цей договір позики укладався в той час коли він працював директором ТОВ «Агріпорт-Норд», на підставі наказу від 04.02.2015. Вказаний договір позики укладався не для його особистих потреб, а для здійснення різних правочинів в інтересах ТОВ «Агріпорт-Норд», про що позивачу відомо і така практика є усталеною на ТОВ «Агріпорт-Норд», а даний позов є певним важелем впливу на органи влади в м. Путивль Путивльську ОТГ, першим заступником якої він є, оскільки після направлення новому директору ТОВ «Агріпорт-Норд» листа від 02.09.2021 про підписання додаткової угоди, умови якої є невигідними для ТОВ «Агріпорт-Норд», йому одразу 08.09.2021 надійшла вимога про повернення грошових коштів за договором позики від 23.05.2017 і майже одразу, не дочекавшись його відповіді на цю вимогу, була підготовлена позовна заява 23.09.2021 і подана до суду. Однак, він заперечує факт наявної заборгованості перед ТОВ «Агріпорт-Норд», оскільки суми, які надходили на його картковий рахунок, що в сукупності склало 1574515 грн. 02 коп. ним було повернуто через касу ТОВ «Агріпорт-Норд» шляхом внесення готівки (п. 4.2 Договору), а тим паче, якщо навіть аналізувати умови договору позики від 23.05.2017 розмір позики становить 500000 грн., а відповідно до додаткової угоди від 19.07.2017 розмір позики становить 1200000 грн. (п.3.2 Договору), а ніяк не 1574515 грн. 02 коп., тобто Договором не була передбачена ця сума, і від якої позивач нараховує суму індексу інфляції за час ніби-то прострочення та суми інфляційних втрат. Також відповідач звертав увагу суду на той факт, що він був звільнений з посади директора ТОВ «Агріпорт-Норд» за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України 15.04.2019, при цьому, отримав всі виплати при звільненні, в т.ч. відпускні і претензій матеріального характеру до нього не було. Вказана сума заборгованості по бухгалтерському обліку ТОВ «Агріпорт-Норд» не проходила. Крім того, відповідач звертав увагу на те, що п. 4.1 Договору передбачено, що Сторона 1 надає Стороні 2 позику за цим договором одним платежем або поетапно частинами в узгоджені сторонами строки та розмірі. Договір позики був укладений 23.05.2017, а перший платіж йому надійшов 09.06.2017, однак сторони не узгоджували дати та розміру вказаного платежу. Так само сторонами не погоджувались дати та розміри й інших платежів. Він не робив заявок на перерахування відповідних сум і доказів узгодження поетапної видачі частинами суми позики немає, а це передбачено Договором позики. Тобто, як позивач може вимагати повернення суми боргу по Договору позики № ПЗ-01/1705-23 від 23.05.2017, якщо умови договору не були виконані, а всі суми, що надходили на його банківський рахунок, він віддавав ТОВ «Агріпорт-Норд». По-друге, стосовно заявленої позивачем суми 3 % річних, як суми індексу інфляції за час ніби-то прострочення виконання грошового зобов`язання та визначеної суми інфляційних втрат, то вони не заслуговують на увагу і не підлягають задоволенню, оскільки він не має заборгованості перед ТОВ «Агріпорт-Норд». По-третє, він є людиною необізнаною в питаннях цивільного законодавства та інших правових та процесуальних питаннях, тому вимушений був звернутися за правовою допомогою до адвокатів і сплачувати суму гонорару за надану правничу допомогу. Докази про понесені витрати на правову допомогу ним будуть долучені до закінчення судових дебатів. Позивачем подано відповідь на відзив, відповідно до якої останній вважав доводи та заперечення відповідача, викладені у відзиві, надуманими, безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи та відповідно до чого не мають бути прийняті судом до своєї уваги. У запереченні на відповідь на відзив відповідач просив суд відмовити позивачеві у задоволенні позову за безпідставністю вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Як вбачається із копії трудової книжки [NUMBER] у період з 04.02.2015 по 15.04.2019 відповідач [PERSON] працював на посаді директора ТОВ «Агріпорт-Норд» (т.1, а.с.95-96). Судом встановлено, що 23.05.2017 між відповідачем та ТОВ «Агріпорт-Норд» був укладений Договір позики № ПЗ-01/1705-23 (т.1, а.с. 10-11). Відповідно до п.1.1. Договору Сторона 1 (ТОВ «Агріпорт-Норд») зобов`язується надати Стороні 2 ( [PERSON] ) грошові кошти на безпроцентній основі (надалі Позика), а останній зобов`язується використати Позику за цільовим призначенням і повернути її у визначені даним договором порядку і строки. Відповідно до п.1.2. Договору позика надається стороні 2 як зворотня фінансова допомога особі, що перебуває у трудових відносинах з Стороною 1. Відповідно до п.2.1. Договору метою надання позики є задоволення особистих потреб Сторони 2. Відповідно до п.3.2. Договору розмір позики, яку Сторона 1 надає Стороні 2 у відповідності до цього Договору, становить не більше 500000 грн. Відповідно до п.4.1. Договору Сторона 1 надає Стороні 2 позику за цим договором одним платежем або поетапно частинами, в узгоджені сторонами строки та розмірі. Відповідно до п.4.2. Договору позика надається у безготівковому порядку шляхом переказу необхідних грошових коштів на поточний рахунок Сторони 2 або у готівковій формі через касу Сторони 1. Відповідно до п.5.1. Договору термін на який надається позика Стороні 2 становить до 31.12.2017. Відповідно до п.6.1. Договору до закінчення терміну, вказаного у п. 5.1. Договору, сторона 2 зобов`язується повернути Стороні 1 отриману суму позики в повному розмірі. Відповідно до п.6.2. Договору сторони домовились про те, що Сторона 2 має право дострокового повернення отриманої суми позики. Відповідно до п.6.3. Договору позика вважається повернутою з моменту зарахування грошових коштів на поточний рахунок Сторони 1 або внесення коштів готівкою в касу Сторони 1. 19.07.2017 між відповідачем та ТОВ «Агріпорт-Норд» було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору позики № ПЗ-01/1705-23 від 23.05.2017 (т.1, а.с. 12). Як вбачається зі змісту вказаної угоди сторонами було внесено зміни до п. 3.2. Договору позики № ПЗ-01/1705-23 від 23.05.2017, а саме, викладено його у наступній редакції: «3.2. Розмір позики, яку Сторона 1 надає Стороні 2 у відповідності до цього Договору становить 1200000 грн. 00 коп». 28.12.2017 між відповідачем та ТОВ «Агріпорт-Норд» було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору позики № ПЗ-01/1705-23 від 23.05.2017 (т.1, а.с. 13). Як вбачається зі змісту вказаної угоди сторонами було внесено зміни до п. 5.1. Договору позики № ПЗ-01/1705-23 від 23.05.2017, а саме, викладено його у наступній редакції: «5.1. Термін на який надається позика Стороні 2 становить до 31.12.2019». Суму позики у загальному розмірі 1574515 грн. 02 коп. було перераховано ТОВ «Агріпорт-Норд» на картковий рахунок відповідача [PERSON] , що підтверджується копіями відповідних платіжних доручень (т.1, а.с.14-71). Всупереч умовам п. 5.1. Договору позики № ПЗ-01/1705-23 від 23.05.2017 відповідач не виконав своїх зобов`язань, та у строк до 31.12.2019 не повернув ТОВ «Агріпорт-Норд» наданої йому позики у розмірі 1574515 грн. 02 коп. 08.09.2021 на адресу відповідача позивачем було направлено вимогу про повернення грошових коштів у розмірі 1574515 грн. 02 коп. за вих. № 110 від 08.08.2021, яку відповідачем [PERSON] було отримано 13.09.2021 (т.1, а.с.72-74). Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 18.04.2023 у цивільній справі № 584/497/22 було відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до ТОВ «Агріпорт-Норд» про визнання недійсним Договору позики № ПЗ-01/1705-23 від 23.05.2017 (т.2, а.с. 49-54). Постановою Сумського апеляційного суду від 22.08.2023 апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Рішення Путивльського районного суду Сумської області від 18.04.2023 залишено без змін (т.2, а.с. 55-60,78). Постановою Верховного Суду від 27.12.2023 касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Рішення Путивльського районного суду Сумської області від 18.04.2023 та постанову Сумського апеляційного суду від 22.08.2023 залишено без змін (т.2, а.с. 103-107). Відповідно до ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Під виконанням зобов`язання належним чином слід розуміти і виконання його у встановлений строк. (ч.1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За приписами ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа ,- незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до положень ч.ч.1,3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 19.07.2017 між відповідачем та ТОВ «Агріпорт-Норд» було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору позики № ПЗ-01/1705-23 від 23.05.2017, якою сторонами було внесено зміни до п. 3.2. Договору позики № ПЗ-01/1705-23 від 23.05.2017, а саме, викладено його у наступній редакції: «3.2. Розмір позики, яку Сторона 1 надає Стороні 2 у відповідності до цього Договору становить 1200000 грн. 00 коп». В той же час, ТОВ «Агріпорт-Норд» було надано відповідачеві [PERSON] позику на підставі Договору позики № ПЗ-01/1705-23 від 23.05.2017 у загальному розмірі 1574515 грн. 02 коп., яку було прийнято відповідачем, що підтверджується наданим позивачем копіями платіжних доручень, у яких зазначено призначення платежу: «Позика згідно договору позики від 23.05.2017р. на к/р [NUMBER] [PERSON] , ІПН [NUMBER] ». В силу вимог п.2 ч.1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичною та фізичною особою, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу. Відповідно до положень ч.1 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання його окремих частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Таким чином, судом не можуть бути прийняті до уваги доводи відповідача про те, що відповідно до додаткової угоди від 19.07.2017 розмір позики становить 1200000 грн. (п.3.2 Договору), а ніяк не 1574515 грн. 02 коп., тобто що Договором не була передбачена ця сума, оскільки саме вказану суму позики було прийнято відповідачем від позивача, що підтверджується наданим позивачем копіями платіжних доручень. Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку, сума 3 % річних за період прострочення з 01.01.2020 по 21.09.2021 становить 81400 грн. 27 коп.. а сума інфляційних втрат за весь період прострочення виконання грошового зобов`язання становить 181901 грн. 07 коп. (т.1, а.с.4-5). Враховуючи вищенаведене, зважаючи на те, що відповідачем не було надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували повернення ним позивачеві суми заборгованості за Договором позики № ПЗ-01/1705-23 від 23.05.2017, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі 1837816 грн. 36 коп. (один мільйон вісімсот тридцять сім тисяч вісімсот шістнадцять гривень 36 копійок), з яких: - 1574515 грн. 02 коп. (один мільйон п`ятсот сімдесят чотири тисячі п`ятсот п`ятнадцять гривень 02 коп.) - сума основного боргу за Договором позики № ПЗ-01/1705-23 від 23.05.2017; - 81400 грн. 27 коп. (вісімдесят одна тисяча чотириста гривень 27 коп.) - 3 % річних; - 181901 грн. 07 коп. (сто вісімдесят одна тисяча дев`ятсот одна гривня 07 коп.) - сума інфляційних втрат. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі ) 27567 грн. 25 коп., сплата якого підтверджується платіжним дорученням № АН02373 від 22.09.2021 (т.1, а.с.1).

Outcome: approved