Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-01 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із вищевказаною заявою в порядку окремого провадження, яку обґрунтовувала тим, що вона є власницею земельної розташованої на території селища Міжгір`я Хустського району Закарпатської області, виділена для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,2585 га, яка знаходиться в урочищі «Кривуля». Їй видано 29.07.2003 Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК № 003620 на підставі рішення 8 сесії 24 скликання Міжгірської селищної ради народних депутатів від 27.05.2003. Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК № 003620 зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1572. При внесенні до Державного акту відомостей про власника земельної ділянки, зокрема прізвища, ім`я, по батькові посадовою особою, яка вносила та видавала державний акт, допущено орфографічну помилку в написанні імені заявниці, зазначивши її особу по імені, як « [PERSON] », тоді як вірно слід було вказати ім`я заявниці « [PERSON] », відповідно до паспорта громадянина України виданого на ім`я заявниці серії [NUMBER] виданого Міжгірським РВ УМВС України в Закарпатській області 24.06.2002. Встановлення факту належності заявниці Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК № 003620 від 29.07.2003, є необхідним для складання технічної документації із землеустрою для встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), присвоєння земельним ділянкам кадастрового номера, реєстрації речового права в Єдиному Державному реєстрі нерухомого майна, а тому такі факти породжують юридичні наслідки для заявниці. Через неможливість виправлення зазначеної помилки в інший спосіб просила суд встановити факт належності їй зазначеного державного акту. 31 березня 2025 року ухвалою судді було відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду. Заявниця в судове засідання не з`явилась. Представник [PERSON] адвокатка Гренджа В.Ю. просила розглянути справу без її участі та у відсутність заявниці, заявлені вимоги підтримала й наполягала на задоволенні. Заінтересована особа Міжгірська селищна рада Хустського району Закарпатської області подала суду заяву від 18 квітня 2025 року в якій повідомила, що заперечень щодо заяви про встановлення факту не має, додаткових доказів та клопотань не має, просила розглянути справу без участі представника селищної ради. Суд установив такі фактичні обставини справи. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] було зареєстровано 11.06.1965 шлюб між заявницею [PERSON] та [PERSON] , про що було зроблено відповідний актовий запис № 1, в результаті чого заявниця змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.8). Згідно паспорта громадянина України, який виданий Міжгірським РВ УМВС України в Закарпатській області 24 червня 2002 року та картки платника податків від 21.09.2005 ім`я заявниці записано [PERSON] (а.с.6-8). 27 травня 2003 року на підставі рішення 8 сесії 24 скликання Міжгірської селищної ради народних депутатів заявниці було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІIІ-ЗК № 003620, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1572, яким посвідчувалося право власності на земельну ділянку загальною площею 0,2640 га, розташовані на території Міжгірської селищної ради і призначені для ведення особистого селянського господарства, де ім`я заявниці зазначили [PERSON] . Допущення помилки в написанні імені заявниці в державному акті стало можливим, оскільки саме під таким іменем її знали всі близькі й оточуючі та орган місцевого самоврядування, позаяк сама [PERSON] називала себе іменем Поліна. Зазначена обставина підтверджується заявою [PERSON] , мешканки с. Запереділля, 176 від 09.02.2001 (а.с. 28) на підставі якої останній було передано у власність земельні ділянки, зазнаечні в державному акті. Також зазначена обставна підтверджується відомостями погосподарського обліку, відповідно до яких [PERSON] мешкає за адресою [ADDRESS] . З наведених вище доказів та установлених на їх підставі обставин у системному взаємозв`язку суд констатує, що зазначення в державному акті на право приватної власності на землю серії ІIІ-ЗК № 003620 від 29 липня 2003 року, що він виданий [PERSON] очевидно є технічною помилкою, допущеною при оформленні права власності на землю заявниці. Внаслідок зазначеної помилки, право власності [PERSON] ставиться під сумнів (не визнається) іншими особами, відтак заявниця має право на судовий захист невизнаного права. За приписами статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст.293 ЦПК України, суд вправі встановити факт, що має юридичне значення. Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті розглядаються судом. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення ч.2ст.315 ЦПК України. Пунктом 12 Постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 за №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" передбачено, що суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Вирішення заявлених вимог в іншому порядку, окрім судового, є неможливим. Під час розгляду даної заяви спору про право виявлено не було. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, доходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви в повному обсязі. Згідно з частиною сьомою статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі наведеного та

Outcome: approved