Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про припинення права власності [PERSON] на 1/2 частину автомобіля марки "ВАЗ 21112", 2007 року випуску, з державним номерним знаком [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , виділивши вказану частку в особисту приватну власність [PERSON] . Також просить стягнути з [PERSON] на свою користь як грошову компенсацію у розмірі 41593,50 грн замість 1/2 частини вищевказаного автомобіля, право власності на який припиняється. Крім цього просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн, витрати на проведення оцінки транспортного засобу в розмірі 1000 грн та судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Позов обґрунтовано тим, що 15.12.2006 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 21.12.2020 шлюб розірвано. 18 липня 2014 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на транспортний засіб "ВАЗ 21112", 2007 року випуску з державним номером [NUMBER] , номер шасі (кузова) [NUMBER] . Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 10.10.2024 у справі № 197/484/21, яке набрало законної сили 14.11.2024, визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину вищевказаного транспортного засобу. Згідно з відповіддю територіального сервісного центру МВС № 1248, станом на 20.11.2024 вказаний автомобіль зареєстровано за відповідачем. 11 лютого 2025 року на замовлення позивача було проведено оцінку вартості транспортного засобу "ВАЗ 21112", відповідно до якої ринкова вартість зазначеного автомобіля станом на 11.02.2025 складає 83187 грн. Оскільки транспортний засіб є неподільною річчю, спільне користування ним є неможливим, позивач фактично не може володіти і розпоряджатися ним. За таких обставин, позивач просить суд припинити право власності [PERSON] на 1/2 частину автомобіля "ВАЗ 21112", виділивши вказану частку в особисту приватну власність [PERSON] . Також позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь грошову компенсацію у розмірі 41593,50 грн замість 1/2 частини вищевказаного автомобіля, стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з витрат на правничу допомогу в розмірі 6000 грн, витрати на проведення оцінки транспотного засобу в розмірі 1000 грн та судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 06.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Представниця позивача в судовому засіданні просила задовольнити позов з підстав, зазначених в останньому та стягнути понесені судові витрати. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки не повідомив. Заяв, клопотань від нього не надходило. Суд у зв`язку з вищевикладеним зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). Суд, враховуючи ту обставину, що позивачу та відповідачу були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідним ухвалити відповідне рішення, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Заслухавши представницю позивача, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.10.2024 (а.с. 8) визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину транспортного засобу - автомобіля "ВАЗ 21112", 2007 року випуску, з державним номерним знаком [NUMBER] , номер шасі (кузова) [NUMBER] , який зареєстрований за [PERSON] . Згідно з відповіддю Територіального сервісного центру МВС № 1248 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях Головного сервісного центру МВС (а.с. 9), у відповідності до Єдиного державного реєстру транспортних засобів станом на 20 листопада 2024 року легковий автомобіль "ВАЗ 21112", VIN - [NUMBER] , 2007 року випуску зареєстровано за [PERSON] , [INFO] . Як вбачається зі звіту про оцінку майна, а саме легкового автомобіля "ВАЗ 21112", легковий універсал-В, номер кузова - [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , виконавець - ТОВ "Імперія-2022" (а.с. 10 - 30), ринкова вартість вищевказаного автомобіля станом на дату оцінки 11.02.2025 становить 83187 грн, без ПДВ. Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до положень ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з ч. 1 ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Згідно з п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи питання про припинення права власності [PERSON] на 1/2 частину автомобіля ВАЗ 21112, стягнення з відповідача компенсації замість 1/2 частини автомобіля, суд враховує, що вказаний автомобіль є неподільним майном, спільне користування ним є неможливим, отже позовна заява підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд прийшов до наступних висновків. Згідно з товарним чеком від 11.02.2025 (а.с. 31), вартість оцінки авто "ВАЗ 21112" з номерним знаком [NUMBER] Товариством з обмеженою відповідальністю "Імперія-2022" становить 1000 грн. Згідно із ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. За змістом ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц. Судом встановлено, що понесені [PERSON] витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн., підтверджуються матеріалами справи, а саме: договором про надання правничої допомоги № 22/02/25-4 від 22.02.2025 (а.с. 34 - 35), актом прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги №22/02-25-4 від 22.02.2025 (а.с. 36), квитанцією № 01 від 22 лютого 2025 року (а.с. 37). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, за відсутності заперечень щодо таких витрат від відповідача, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн підлягають стягненню з відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №5 від 26.02.2025 (а.с. 4). Виходячи з вищенаведеного, стягненню з відповідача підлягають 1211,20 грн судового збору, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн та витрати на проведення оцінки транспортного засобу в розмірі 1000 грн. Виходячи з вищенаведеного та

Outcome: approved