Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

18.02.2025 [PERSON] , в особі представника адвоката Слободенюк Г.М., звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.02.2025, цивільну справу передано для розгляду за підсудністю до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя. Згідно позовної заяви 04.06.2022 між ним [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, який був зареєстрований у Комунарському відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №365. Позовні вимоги мотивує тим, що в грудні 2022 року відповідач переїхала до іншого чоловіка і по теперішній час проживає з ним, фактично створила іншу родину, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Позивач вважає, що збереження шлюбу і подальше спільне проживання є неможливим та суперечить його інтересам. На розірванні шлюбу позивач наполягає. Враховуючи викладене, просить шлюб між ним [PERSON] та [PERSON] розірвати. Інші вимоги, які може бути вирішено одночасно з позовом про розірвання шлюбу, відсутні. Ухвалою суду від 28.03.2025 у справі за вказаним позовом відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Слободенюк Г.М. у судове засідання не з`явились, в позові просили розгляд справи проводити без їх участі. Відповідач в судові засідання двічі не з`являлась, хоча про дати, час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, причини неявки до суду не повідомила. Жодних клопотань та заперечень до суду не надала. Частиною 4 статті 223\~ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неявкою Відповідача, неподанням нею відзиву, та відсутністю заперечень Позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням\~ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04.06.2022 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, який був зареєстрований у Комунарському відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №365. Згідно позовної заяви, з грудня 2022 року сторони не проживають разом, шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Позивач вважає, що збереження шлюбу і подальше спільне проживання є неможливим та суперечить його інтересам. На розірванні шлюбу позивач наполягає, на збереження шлюбу не згоден. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997). Так, відповідно до ст. 12 зазначеної Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст. 5 Протоколу № 7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких він наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не має. Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах СК України. Таким чином, приймаючи до уваги ті обставини, які зазначені в позовній заяві, що позивач наполягає на задоволенні позову про розірвання шлюбу, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не має, суд приходить до висновку про задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Згідно частини 2 статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з частини 3 статті 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved