Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

У жовтні 2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просила визначити місце проживання дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , разом з нею - [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання матері. Стягнути з відповідача на її користь судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04 червня 2021 року між позивачем та відповідачем у справі укладено шлюб, зареєстрований Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 04 червня 2021 року серія [NUMBER] , актовий запис № 801. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16 лютого 2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 04 червня 2021 року Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №801, розірвано. Сторони мають двох спільних дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданим Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 25 січня 2019 року, серія [NUMBER] , та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданим Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 13 жовтня 2021 року, серія [NUMBER] . Починаючи з 01 вересня 2023 року дочка сторін, [PERSON] , [INFO] , відвідує дитячий садок Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський ліцей «КІ СКУЛ». Діти зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але на цей час проживають разом з позивачем у справі в орендованій квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначила, що до грудня 2022 року відповідач брав учать в матеріальному забезпеченні дітей, зокрема сплачував за послуги няні. Однак починаючи з грудня 2022 року відповідач як батько дітей відмовився від виконання свого прямого обов`язку щодо матеріального утримання та забезпечення дітей. Натомість почав поводити себе агресивно відносно позивача, морально та психологічно тиснути на позивача стверджуючи, що позивач як мама двох дітей не може належним чином впоратися з вихованням дітей. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22 травня 2023 року у справі № 759/1733/23 стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 10 000,00 грн щомісячно, починаючи з 30 січня 2023 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, після чого в розмірі 5 000,00 грн до досягнення повноліття молодшою дитиною. На цей час це судове рішення оскаржується в апеляційному порядку, але в частині стягнення негайного платежу за один місяць так і не виконане [PERSON] . [PERSON] зареєстрована як фізична особа - підприємець, має постійний дохід та забезпечує дітей всім необхідним з метою їх належного та гармонійного розвитку, не покладаючись на будь-яку підтримку з боку батька дітей. Незважаючи на те, що діти залишились проживати разом з матір`ю, позивач пропонувала відповідачу укласти нотаріально посвідчений договір щодо визначення місця проживання дітей та визначення способи участі кожного з батьків у їх вихованні та утриманні, однак [PERSON] відмовився від укладення нотаріально посвідченого договору щодо місця проживання дітей, що стало підставою для звернення до суду з позовом, оскільки повноцінно питання щодо того з ким з батьків проживатимуть діти залишається невирішеним. Процесуальні дії Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 жовтня 2023 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а. с. 32-33). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче судове засідання на 18 грудня 2023 року (а. с. 36). У січні 2024 року заступник голови Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації листом від 29 січня 2024 року повідомив про неможливість виконання ухвали суду щодо надання висновку у зв`язку з неможливістю з`ясувати думку батька (а. с. 64). У лютому 2024 року до суду надійшов лист від 20 лютого 2024 року № 40-353, у якому Служба у справах дітей та сім`ї просить проводити судове засідання, призначене на 29 лютого 2024 року, у відсутності їх представника (а. с. 70). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29 лютого 2024 року зобов`язано Службу у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації надати письмовий висновок щодо вирішення спору. Висновок необхідно надати до Святошинського районного суду м. Києва до 15 квітня 2024 року (а. с. 73-75). У квітні 2024 року до суду надійшов висновок Служби у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 19 березня 2024 року № 107-2046 про визначення місця проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а. с. 84-87). У травні 2024 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом та просив поновити строк на подачу зустрічного позову, визнавши причини його пропуску поважними; прийняти зустрічний позов до спільного розгляду із первісним позовом [PERSON] ; відмовити у задоволенні позовних вимог первісного позову [PERSON] . Просить вимоги зустрічного позову [PERSON] задовольнити, на період військової служби [PERSON] до його звільнення з неї визначити місце проживання доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю, [PERSON] за місцем проживання матері за адресою: [ADDRESS] ; після звільнення позивача з військової служби визначити місце проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , почергово з кожним з батьків, у такому порядку: два тижні з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; два тижні з батьком за адресою: [ADDRESS] ; двотижневий період проживання дітей починається з 10:00 год. неділі, та завершується через два тижні о 10:00 год. неділі; перші повні два тижні, після звільнення позивача з лав Збройних Сил України, діти проживаватимуть з матір`ю; після завершення двох тижнів, протягом яких діти проживали із матір`ю чи батьком, той з батьків, з ким вони проживали, зобов`язаний супроводити (привезти) дітей до місця проживання іншого з батьків та передати під фізичну опіку іншого з батьків. Судові витрати покласти на [PERSON] . Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що спір виник щодо визначення місця проживання малолітніх дітей після розірвання шлюбу. Вважає, що у разі задоволенням судом первісного позову будуть порушені його права як батька дітей та права на участь у вихованні дітей. [PERSON] є батьком дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , та згідно з статтею 141 СК України має рівні із їх матір`ю права то обов`язки щодо дітей, незалежно від того, чи перебували ми у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Позивач за зустрічним позовом зазначив, що весь час опікується дітьми і ніколи не відмовлявся від опіки над ними, самостійно відвідував з дітьми лікарів для проведення їх лікування, навіть під час відпусток з військової служби, на якій зараз перебуває. Діти зареєстровані за адресою місця проживання [PERSON] : [ADDRESS] , а у вказаній позивачкою за первісним позовом квартирі за адресою: [ADDRESS] , діти не проживають, і ніколи не проживали. Насилля чи агресії відносно дітей чи позивачки, а також психологічного тиску на них, позивач ніколи не проявляв та не здійснював. Позивач та відповідач проживають в одному районі м. Києва, у зв`язку із цим відсутні перешкоди у відвідуванні дітьми одних і тих самих навчальних закладів, під час їх проживання як у батька, так і у матері, а тому вважає, що має право на виховання своїх дітей, так само як і позивачка, що відповідає інтересам малолітніх спільних із нею дітей. У травні 2024 року до суду надійшли письмові заперечення [PERSON] щодо прийняття судом зустрічного позову, у яких вона посилалася на те, що відсутні підстави для поновлення йому строку на подання зустрічного позову, а також на те, що [PERSON] не звільнений від сплати судового збору (а. с. 122-1234). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 27 травня 2024 року поновлено представнику відповідача [PERSON] процесуальний строк для подання зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання малолітніх дітей. Прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання малолітніх дітей. Вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання малолітніх дітей об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей (а. с 142-143). У червні 2024 року до суду надійшов відзив на позову заяву, у якому представник [PERSON] - [PERSON] просила відмовити у задоволенні зустрічного позову, мотивуючи це тим, що твердження [PERSON] вводять суд в оману. Пояснила, що починаючи з травня 2023 року та до 30 квітня 2024 року [PERSON] разом з дітьми проживають в орендованій [PERSON] чотирикімнатній квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Копія договору оренди вже надавалась позивачем одночасно зі зверненням до суду з позовом. Починаючи з 01 травня 2024 року та на цей час [PERSON] разом з дітьми: проживають за місцем реєстрації у квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] , так як позивачка зробила у квартирі ремонт, забезпечивши належні житлово-побутові умови для проживання дітей. Право власності на 1/3 частку у цій квартирі належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, що видане Управлінням справами Академії наук України 22 листопада 1993 року та підтверджується інформаційною довідкою КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації». Інші 2/3 частки належали на праві власності батькові [PERSON] - [PERSON] , який помер та після його смерті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Науменко М.Г. відкрита спадкова справа Спадкоємцем є [PERSON] . Зазначила, що не відповідає дійсності й твердження [PERSON] про те, що він ніби-то опікується дітьми, водить до лікарів, оскільки діти зустрічаються з батьком лише на вихідних, якщо [PERSON] знаходиться вдома. Більшість часу діти на вихідних проводять з матір`ю [PERSON] (бабусею) та залишаються на ночівлю у бабусі, за адресою: [ADDRESS] . Доказів протилежного [PERSON] суду не надає. Окрім того, також звернула увагу суду на той факт, що [PERSON] ухиляється від виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 травня 2023 року у справі № 759/1733/23 про стягнення аліментів на дітей. Це рішення суду набрало законної сили 11 квітня 2024 року. Постановою головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бистрицькою Т.В. відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання цього рішення суду. Разом з тим, [PERSON] судове рішення не виконує, як і не виконує свого батьківського обов`язку з утримання дітей. Також позивачка звертає увагу суду на ту обставину, що [PERSON] не має можливості забезпечити дітям різної статі належні умови для проживання, що виключає можливість визначення місця проживання дітей почергово з кожним з батьків. Так, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за [PERSON] зареєстровано право власності на частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування квартири. Відомості про речове право на іншу частину у цьоому реєстрі відсутні, але як відомо позивачці, ця частка квартири належить братові [PERSON] . При цьому, спільна часткова власність цього нерухомого майна не припинена, частки кожного з власників не виділялися, режим користування квартирою не встановлювався. Відповідно, за мовчазною згодою власників цієї квартири, в одній з кімнат проживає мати [PERSON] , дві кімнати займає брат [PERSON] зі своєю родиною, яка складається окрім нього ще з дружини та двох дітей, однак кімната є прохідною та не облаштована для проживання двох дітей ще й різної статі. У ті дні коли діти відвідують бабусю (матір [PERSON] ) з ночівлею, син [PERSON] спить на одному дивані з бабусею, а донька [PERSON] - в прохідній кімнаті на дивані. Такі умови проживання є неприйнятними, а тому неможливим є почергове визначення місця проживання дітей з батьком, який не може забезпечити дітям належні житлово-побутові умови. Звертає увагу суду на те, що з боку [PERSON] ніколи не чинилися та не чиняться перешкоди [PERSON] у спілкуванні з дітьми. Незважаючи на те, що відносини не склалися, [PERSON] розуміє, що в житті дітей повинен бути батько, а тому вона не створює жодних перешкод [PERSON] у реалізації його батьківських прав та активної участі у житті дітей. Також зазначила, що таке почергове проживання має труднощі у його виконанні, оскільки з позиції [PERSON] не зрозуміло хто буде забезпечувати відвідування дітьми дошкільних та шкільних навчальних закладів, якщо вони будуть знаходитися в іншому районі міста Києва, хто забезпечуватиме дітей другим екземпляром навчальних посібників, підручників тощо, хто забезпечуватиме дітей змінним сезонним одягом, засобами гігієни. Тим більше вимога щодо почергового проживання дітей ставиться [PERSON] лише після його звільнення з військової служби, але при цьому коли цей момент настане незрозуміло, а після досягнення дітьми віку семи років, вони можуть висловити свою думку щодо того з ким з батьків вони хочуть проживати. Всі обставини в сукупності виключають можливість задоволення заявлених [PERSON] зустрічних позовних вимог (а. с. 154-168 т.1). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09 вересня 2024 року клопотання представника [PERSON] - [PERSON] про зобов`язання надати висновок щодо вирішення спору задоволено, зобов`язано Службу у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації надати письмовий висновок щодо вирішення спору за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання малолітніх дітей. Висновок необхідно надати до Святошинського районного суду м. Києва до 01 листопада 2024 року (а. с. 176-178 т.1). 04 жовтня 2024 року на електронну пошту суду надійшов лист Служби у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації від 04 жовтня 2024 року №40-2087, який не містить інформацію про електронний цифровий підпис (а. с. 186-187 т.1). 11 грудня 2024 року на електронну пошту суду надійшов лист Служби у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації від 06 грудня 2024 року № 40-2608, який не містить інформацію про електронний цифровий підпис (а. с. 202, 203 т.1). У грудні 2024 року до суду надійшла заява [PERSON] про зміну предмета позову, у якій він просить суд визначити місце проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , почергово з кожним з батьків, у такому порядку: два тижні з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , два тижні з батьком за адресою: [ADDRESS] ; двотижневий період проживання дітей починається з 10:00 год. неділі, та завершується через два тижні о 10:00 год. неділі. По завершенню двох тижнів, протягом яких діти проживали із матір`ю чи батьком, той з батьків, з ким вони проживали, зобов`язаний супроводити (привезти) дітей до місця проживання іншого з батьків та передати під фізичну опіку іншого з батьків (а. с. 204 т.1). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2024 року заяву представника [PERSON] - [PERSON] про зміну предмету позову задоволено. Прийнято до розгляду заяву про зміну предмету позову у справі за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання малолітніх дітей. Встановлено учасникам справи строк для подачі відзиву та пояснень на заяву про зміну предмету позову протягом п`ятнадцяти днів з моменту постановлення ухвали. Закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 29 січня 2025 року (а. с. 213-215 т.1). У січні 2025 року до суду надійшов висновок Служби у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 23 січня 2025 року № 107-608 про визначення місця проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а. с. 221-225 т.1). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29 січня 2025 року визнано явку представника третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації обов`язковою. Відкладено судове засідання на 26 лютого 2025 року (а. с. 229-231 т.1). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] первісний позов підтримала у повному обсязі та просила задовольнити з підстав, викладених у ньому. У задоволенні зустрічного позову просила відмовити. Відповідач за первісним позовом позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні просили задовольнити зустрічний позов повністю з наведених ними та викладених у зустрічному позові підстав, у задоволенні первісного позову відмовити. Представник третьої особи Служби у справах дітей Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслали лист щодо розгляду справи за відсутності представника служби. Заслухавши сторони, дослідивши докази в справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та про відмову у задоволенні зустрічних вимог [PERSON] з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що 04 червня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис№ 801, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а. с. 27 т.1). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16 лютого 2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 04 червня 2021 року Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №801, розірвано (а. с. 27 т.1). Сторони мають двох спільних дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданим Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 25 січня 2019 року, серія [NUMBER] , та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданим Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 13 жовтня 2021 року, серія [NUMBER] (а. с. 10, 11 т.1). Починаючи з 01 вересня 2023 року дочка сторін, [PERSON] , [INFO] , відвідує дитячий садок ТОВ «Київський ліцей «КІ СКУЛ» (а. с. 19 т.1). У характеристиці [PERSON] , [INFO] , наданій 12 вересня 2023 року ТОВ «Київський ліцей «КІ СКУЛ» зазначено, що [PERSON] легко йде на контакт з дорослими та однолітками, самостійна гра розвинена за віком, бере активну участь у рольових іграх та іграх з предметами, впродовж дня емоційний фон переважно позитивний, настрій спокійний, розуміє правила, намагається їх дотримуватися, на зауваження реагує адекватно (а. с. 18 т.1). Діти сторін зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади від 12 вересня 2023 року (а. с. 20, 21 т.1). На час звернення до суду з позовом діти проживали разом з позивачем у справі в орендованій квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] . На підтвердження того, що позивачка орендує квартиру надано договір оренди квартири від 01 травня 2023 року, який не підписаний орендодавцем (а. с. 12-17 т.1). Також в судовому засіданні встановлено, що позивачка разом з дітьми на цей час проживає за кордоном, в провінції Валенсія (а. с. 240-242 т. 1, 1-3 т.2). [PERSON] зареєстрована як фізична особа - підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а. с. 22-24 т.1). У висновку Служби у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 19 березня 2024 року № 107-2046 щодо визначення місця проживання дітей встановлено, що мати, громадянка [PERSON] , разом із малолітніми дітьми проживають за адресою: [ADDRESS] . Житлово-побутові умови проживання дітей створено належним чином, про що працівники Служби склали відповідний акт від 03 листопада 2023 року. Відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї Святошинського районного у місті Києві центру соціальних служб (далі - Центр) мати, громадянка [PERSON] , проживає в орендованій чотирикімнатній квартирі, умови проживання задовільні, для дітей є все необхідне для життя та розвитку. Мати в повному обсязі може виконувати свої батьківські обов`язки. Згідно з інформацією, наданою ТОВ «Київський ліцей «КІ СКУЛ» міста Києва, малолітня [PERSON] , [INFO] , відвідує дитячий садок з 01 вересня 2023 року. Відповідно до характеристики дитина розвинена відповідно до віку, легко іде на контакт із дорослими та однолітками. Договір про надання освітніх послуг укладала мати, громадянка [PERSON] . Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань мати, громадянка [PERSON] є фізичною особою - підприємцем. Фахівці Центру 09 листопада 2023 року відвідали родину громадянина [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку із тим, що за цією адресою двері ніхто не відчинив, було залишено повідомлення з проханням зв`язатись із фахівцями Центру. На зв`язок родина не вийшла, здійснити акт оцінки потреб не було можливості. У додатку Vіbеr батько, громадянин [PERSON] , вказав, що не може надати ніякої відповіді, оскільки не ознайомлений із позовною заявою та додатками до неї. У телефонній розмові спеціалістам Служби представник батька, який представляє його інтереси у суді з майнових питань, повідомив, що наразі [PERSON] не проживає у місті Києві, батько дітей перебуває у зоні бойових дій. Доручення на надання правової допомоги у справі щодо визначення місця проживання дітей громадянин [PERSON] не надав. На засіданні Комісії мати, громадянка [PERSON] повідомила, що визначення місця проживання дітей з нею забезпечить найкращі інтереси малолітніх дітей та в подальшому допоможе уникнути спірних питань між колишнім подружжям щодо виховання дітей. Враховуючи викладене та рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю, громадянкою [PERSON] , не порушуючи права батька, громадянина [PERSON] , на участь у вихованні дітей (а. с. 85-87 т.1). [PERSON] , [INFO] , відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» 06 лютого 2023 року призваний на військову службу до Військової частини [NUMBER] на період дії воєнного стану, що підтверджується наказом командира Військової частини [NUMBER] від 06 лютого 2023 року, довідкою Військової частини [NUMBER] від 01 березня 2023 року № 1110, посвідченням серії [NUMBER] (а. с. 97-99 т.1). Постановою головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бистрицькою Т.В. відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 10 000,00 грн щомісячно, починаючи з 30 січня 2023 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, після чого в розмірі 5 000,00 грн до досягнення повноліття молодшою дитиною (а. с. 162 т.1). [PERSON] має право власності на 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16 червня 2024 року (а. с. 164 т.1). [PERSON] має право власності на частину квартири за адресою: [ADDRESS] , інша частина квартири зареєстрована за [PERSON] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16 червня 2024 року (а. с. 165 т.1). [PERSON] звільнено наказом командира Військової частини [NUMBER] з військової служби у запас за станом здоров`я за наявності інвалідності, з 21 червня 2024 року виключено зі списків особового складу військової частини, з виплатою щомісячної премії, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги, що підтверджується приписом командира Військової частини [NUMBER] від 21 червня 2024 року № 813/13025, витягом з наказу командира Військової частини [NUMBER] від 21 червня 2024 року № 179 (а. с. 105-107 т.1). У висновку Служби у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 23 січня 2023 року № 107-608 встановлено, що батько, громадянин [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї Святошинського районного у місті Києві центру соціальних служб (далі - Центр), батько [PERSON] проживає у власній чотирикімнатній квартирі з родиною брата та своїми батьками. Батько займає окрему кімнату, де є ліжко для сина, малолітнього [PERSON] , письмовий стіл, іграшки та все необхідне для життя та розвитку дитини. Спальне місце малолітньої [PERSON] облаштоване в кімнаті бабусі. Зі слів батька, він постійно бачиться з дітьми, приймає участь у їх вихованні, але останнім часом колишня дружина чинить перешкоди у спілкуванні з дітьми. Основних ознак та чинників, які спричиняють складні життєві обставини не виявлено. Відповідно до довідки наданої КНП «Клінічний заклад з надання психіатричної допомоги «Психіатрія» громадянин [PERSON] за даними наявної медичної документації за медичною допомогою до медичного закладу не звертався. Відповідно до довідки КНП «Київської міської наркологічної лікарні «Соціатерамія», громадянин [PERSON] за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним обліком не перебуває. Відповідно до службової характеристики наданої Міністерством оборони Військової частини [NUMBER] , за час проходження служби [PERSON] зарекомендував себе позитивно, як грамотний, дисциплінований, професійно підготовлений військовослужбовець. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань мати, громадянин [PERSON] є фізичною особою - підприємцем з 03 грудня 2024 року. Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 22 травня 2023 року з громадянина [PERSON] стягнено аліменти на утримання малолітніх дітей. Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, станом на 13 грудня 2024 року, заборгованість зі сплати аліментів громадянина [PERSON] становить 48 960,67 гри. Постановою про скасування заходів примусового виконання від 17 грудня 2024 року наданої батьком, встановлено, що станом на 17 грудня 2024 року, заборгованість зі сплати аліментів [PERSON] погашена повністю. На засіданні Комісії батько, громадянин [PERSON] , повідомив, що він не може налагодити комунікацію з матір`ю дітей, громадянкою [PERSON] , мати не повідомляє йому про місце перебування дітей, їх стан здоров`я, йому відомо лише те, що діти наразі перебувають за межами України. Поряд із цим батько зазначив, що до від`їзду дітей за кордон часто бачився із дітьми, бере участь у їх вихованні, в чому йому допомагає його мати, бабуся дітей. На засіданні Комісії представник матері, громадянки [PERSON] , згідно з ордером про надання правничої допомоги [PERSON] повідомила, що мати з дітьми наразі перебувають за кордоном у відпустці. Разом із цим зазначила, що мати, громадянка [PERSON] не чинить перешкод батьку у його праві брати участь у вихованні дітей, але визначення місця проживання дітей разом із матір`ю забезпечить їх найкращі інтереси. У зв`язку із викладеним, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю, громадянкою [PERSON] , не порушуючи права батька, громадянина [PERSON] , на участь у вихованні дітей (а. с. 222-225 т.1). Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Вирішуючи справу суд має визначити вид спірних правовідносин між сторонами, обрати норму права, що їх регулює та правильно застосувати її. У статті 3 Конвенції про права дитини (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з положеннями статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини (стаття 141 СК України). У частині четвертій статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Статтею 160 СК України встановлено право батьків на визначення місця проживання дитини. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 161 СК України). Тлумачення частини першої статті 161 СК України дає підстави для висновку, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема, особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. У постанові Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 466/1017/20 (провадження № 61-3587св22) зроблено висновок, що «рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першорядно повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. Норми міжнародного права та національне законодавство не містять положень, які б наділяли одного з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах». Верховний Суд у постанові від 28 квітня 2022 року у справі № 359/6726/20 (провадження № 61-17922св21) дійшов висновку, що «при визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесів вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини. Колегія суддів зауважує, що сім`я є цінною для розвитку дитини, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дитину і забезпечити те, що їй потрібно, щоб дитина зростала у благополучній атмосфері, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу. Ситуація, в якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення належних стосунків між дитиною й батьками, які є фундаментальними для благополуччя дитини. Діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків. Діти є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів». У постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 352/2324/17 (провадження № 61-14041св19) зазначено, що: «питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства». Верховний Суд у постанові від 24 листопада 2021 року в справі № 754/16535/19 (провадження № 61-14623св21) дійшов висновку, що «при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини». Суд установив, що сторони мають двох спільних дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] ,які на цей час проживають разом з матір`ю за кордоном України. Батько дітей до від`їзду дітей за кордон часто бачився із дітьми, брав участь у їх вихованні, в чому йому допомагала його мати, бабуся дітей. Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 22 травня 2023 року з громадянина [PERSON] стягнуто аліменти на утримання його малолітніх дітей. Проте відповідач починаючи з 06 лютого 2023 року був призваний на військову службу та йому не було відомо про ухвалення зазначеного рішення, а станом на 17 грудня 2024 року заборгованість зі сплати аліментів [PERSON] погашена повністю. Надавши належну оцінку усім обставинам справи, взявши до уваги вік дітей, дотримуючись балансу між інтересами дітей, правами батьків на виховання дітей та обов`язком батьків діяти в їх інтересах, суд дійшов висновку про визначення місця проживання дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Суд звертає увагу на те, що визначення місця проживання дітей з матір`ю, не впливатиме на їх взаємовідносини з батьком, оскільки визначення місця проживання дитини з одним із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків. Батько, який безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дітей, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дітей, стан їх розвитку, незалежно від того, з ким дитина буде проживати. Тобто, у разі, якщо дочка та син будуть проживати разом з матір`ю, батьківські права відповідача не будуть порушені та він не буде позбавлений можливості здійснювати свої батьківські права (що наразі ускладнено лише транскордонним компонентом) та виконувати обов`язки щодо дітей у повному обсязі. Крім того, кожний із батьків не позбавлений права піднімати у майбутньому питання щодо зміни місця проживання дітей з урахуванням обставин, що матимуть істотне значення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 квітня 2022 року у справі № 359/6726/20 (провадження № 61-17922св21), від 15 березня 2023 року у справі № 759/5336/19 (провадження № 61-9819св22). Суд вважає, що вимоги за зустрічним позовом щодо визначення місця проживання малолітніх дітей почергово що два тижні з кожним з батьків, наразі є неможливим у зв`язку з проживанням [PERSON] разом з дітьми за кордоном України, враховуючи воєнний стан в країні, та не є найкращим для забезпечення інтересів дітей. Проте [PERSON] не позбавлений права піднімати у майбутньому питання щодо зміни місця проживання дітей з урахуванням обставин, що матимуть істотне значення, зокрема, повернення позивачки з дітьми в Україну. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а у задоволенні зустрічних позовних вимог належить відмовити. Щодо судових витрат Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. ст. 133, 141 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 073,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved