Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. У березні 2025 року позивач звертаючись до суду з позовною заявою, просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №8403505 від 14 квітня 2024 року у розмірі 24642 грн 08 коп. Свої вимоги аргументує тим, що 14 квітня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено договір про споживчий кредит №8403505 на підставі якого банк надав відповідачу кредит зі сплатою відсотків на строк визначений в договорі. 28\~серпня 2024\~року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №28082024/2 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів» отримало право Вимоги до Боржників, у тому числі за кредитним договором №8403505 від 14 квітня 2024 укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] . У звязку з неналежним виконанням умов договору кредиту утворилася заборгованість у розмірі 24642 грн 08 коп, яку відповідач в добровільному порядку не повертає. ІІ.Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду від 07 березня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні в залі суду Прилуцького міськрайонного суду з повідомленням (викликом) сторін на 10 год 00 хв 08 квітня 2025 року. 08 квітня 2025 року судове засідання відкладено до 08 год 30 хв 13 травня 2025 року у зв`язку з неявкою всіх учасників по справі. ІІІ. Позиції сторін. В судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився та не скористався своїм правом надати відзив на позовну заяву. Зі згоди позивача, суд на підставі наявних у справі доказів, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV.Фактичні обставини встановлені судом. 14 квітня 2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір №8403505 на підставі якого банк надав відповідачу кредит зі сплатою відсотків на строк визначений в договорі. Згідно з п.1.1,1.2 Договору кредиту банк надає позичальнику кредит у сумі 5000 грн, а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та у строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п.1.2., п.1.3. Договору, Сума (загальний розмір) кредиту становить 5000 грн 00 коп., кредит надається загальним строком на 345 днів за умови виконання Позичальником Графіку платежів, з 14.04.2024 (дата надання кредиту). Строк на який надається окрема частина кредиту встановлюється Графіком платежів. Згідно з п.1.5. Договору, загальні витрати Позичальника за кредитом складають 32909 грн 00 коп., денна процентна ставка складає: (32909 грн 00 коп. / 5000 грн 00 коп.) / 345 днів * 100% = 1.91%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка дорівнює 96700.04 відсотків річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника складає 37909 грн 00 коп. Відповідно до п.1.5.1., п.1.5.2., п.1.5.3. Договору, комісія за надання кредиту: 575.00 грн., яка нараховується за ставкою 11.50 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів, нараховуються за ставкою 511.00 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом.Проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 876.00 відсотків річних від фактичного залишку кредиту починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів. Згідно п.2.1.\~Договору, кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . Відповідно до п.4.1. Договору, у разі прострочення Позичальником зобов`язань з повернення кредиту (частини кредиту згідно Графіку платежів) та/або сплати процентів за його користування та/або комісій та/або інших платежів згідно з умовами цього Договору та Графіку платежів, Позичальник зобов`язаний сплатити на користь Кредитодавця штраф у розмірі 700 гривень за кожний випадок порушення (невиконання або неналежного виконання) зобов`язання зі сплати платежів у визначені Графіком платежів дати платежів, якщо порушення відповідної дати платежу триває більш ніж 6 днів. Згідно п.6.1. Договору, кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Відповідно до\~паспорту споживчого\~кредиту №8403505\~від 14.04.2024\~року,\~кредитодавець Товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «Мілоан»,\~споживач [PERSON] ,\~кредит становить\~5000 грн, строк кредитування 345 днів (а.с.14) Згідно з платіжного доручення від 04.14.2025 №1282960088, вбачається, що платник: ТОВ «Мілоан», свої забов`язання виконав та перерахував на Деб.рах № [NUMBER] , код банку 35442539, отримувач [PERSON] , код [NUMBER] , призначення платежу: кошти згідно договору №5167780ХХХХХХ4803, сума 5000.00 грн(а.с.17) 28 серпня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»(Фактор) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан»(Клієнт) укладено Договір факторингу №28082024/2 відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах боржників(а.с.19-21) Відповідно до витягу з Реєстру боржників №2 до договору факторингу №28082024/2 від 28 серпня 2024 року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів», заборгованість [PERSON] за договором про споживчий кредит №8403505 від 14.04.2024 року становить 24642 грн 08 коп, з яких: 5000 грн- заборгованість за основним зобов`язанням; 13492 грн 08 коп - сума заборгованості за процентами за користування кредитом; 550 грн 00 коп сума заборгованості за комісією за надання кредиту; 5600 грн 00 коп сума заборгованості за неустойку(штраф, пеня) (а.с.23) \~ Згідно\~з відомостей\~про щоденні\~нарахування та\~погашення за договором про споживчий кредит №8403505 від 14.04.2024 укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів», в період з 14.04.2024 по 28.08.2024, здійснювалось нарахування відсотків згідно з п.1.5.2 Договору та п.2.3.1.2 Договору(а.с.24,25), V.Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. \~Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК\~України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Нормою статті 639\~ЦК\~України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6\~Закону\~України\~«Про електронні\~документи\~та\~електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис.\~Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.\~Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено, що\~електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12\~цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12\~цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому\~Цивільним\~та\~Господарським\~кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12\~цього Закону,\~вважається таким,\~що за\~правовими наслідками\~прирівнюється до\~договору,\~укладеного у\~письмовій формі. \~Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12\~цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи\~(повідомлення),\~пов`язані з\~електронним правочином,\~можуть бути\~подані як\~докази сторонами\~та іншими\~особами,\~які беруть\~участь у\~судовому розгляді\~справи. \~Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із\~статтею 64\~Цивільного процесуального кодексу України,\~статтею 36\~Господарського процесуального кодексу України та\~статтею 79\~Кодексу адміністративного судочинства України. За змістом\~статті 12\~цього Закону \~якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України\~"Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Ст.626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами(з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.526-527 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан»» та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого товариство надало йому кредит, а відповідач отримав кредит та зобов`язався його повернути відповідно до умов договору. Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу відповідно до якого право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором перейшло до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів». Відповідач в порушення вимог кредитного договору не здійснив своєчасну сплату визначених кредитним договором платежів, в результаті чого виникла заборгованість. Враховуючи викладене, Суд вважає, що оскільки відповідач не виконав умови договору та в установлені строки не здійснив погашення кредиту, то вимога про стягнення з відповідача тіла кредиту в розмірі 5000 гривень підлягає задоволенню. Щодо вимоги про стягнення процентів за користування коштами. Відповідно до умов Договору, відповідачу надано позику у розмірі 5000 грн зі сплатою відсотків, на строк 345 днів, зі сплатою процентів в розмірі 1,91 % за 1(один) день користування . Зміни до вказаної статті набули чинності з 22.12.2023 відповідно до Закону України № 3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». При цьому ст.58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, натомість відповідачу нараховувалися відсотки понад 1% в день (1.91%) Процентна ставка позивачем не змінювалася відповідно до змін у Законі і нарахування здійснювалося всупереч законодавству. Враховуючи, що самим Законом України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набирає чинності 24 грудня 2023 року, а договір позики було укладено 14 квітня 2024 року, тобто після набрання чинності цим Законом, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина п`ята ст.8 Закону України «Про споживче кредитування». Також суд враховує, що пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. \~ \~ \~ \~Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Кредитний Договір №8403505 укладено 14 квітня 2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому умова договору щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 1,91% є нікчемною в силу положень ч.5 ст.8 та ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Суд не приймає до уваги відомості про щоденні нарахування та погашення, оскільки п.2.3.1.2., на підставі яких здійснювалося нарахування процентів, відсутній у Договорі №8403505, тому з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість вимоги та стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом з розрахунку розміру денної процентної ставки 1%, що становить 6800 гривні (5000,00( сума позики) х 1% х 136 ( дні на які нарахована проценти відповідно до розрахунку наданого позивачем). Щодо вимог про стягнення комісії. Відповідно до пункту 4 частини першої\~статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою\~статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже,\~Закон України «Про споживче кредитування»\~передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування»\~щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження\~№61-4202сво22). Таким чином, виходячи з аналізу вимог п.4 ч.1 ст.\~1,ч.2 ст.8, ч.1 ст.1,\~ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування\~ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року по справі №496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку). Включення до\~\~тексту кредитного договору умови про необхідність сплати\~\~відповідачем комісії\~\~за надання\~\~кредиту у розмірі\~\~575 грн., а також подальше\~\~витребування нарахованої комісії\~\~позивачем з відповідача, суд вважає таким, що відповідає вимогам діючого законодавстваю . Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача\~заборгованості за комісією у розмірі 550 грн. Щодо стягнення неустойки. Відповідно до умов договору неустойка нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання в розмірі 700 гривень. Згідно з розрахунку заборгованості позивач просить стягнути з відповідача 5600 гривень неустойки. Згідно з ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 з 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан, який триває і по даний час. Відповідно до п.18.Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи, що позивачем нараховано неустойку в період дії воєнного стану, то вимоги про стягнення неустойки не підлягають задоволенню. Висновок суду за результатами розгляду справи. Враховуючи, що позивачем надані належні та допустимі докази, які свідчать про надання кредиту відповідачу та невиконання останнім обов`язку щодо виконання умов договору про повернення кредитних котів, та ненадання відповідачем належних та допустимих доказів щодо спростування доводів позивача, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в повному обсязі, а саме стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 12\~350 гривень, які складаються з 5000 гривень заборгованість за тілом позики, 6800 гривень - заборгованість за процентами за користуванням кредиту та 550 гривень заборгованість за комісією за надання кредиту. Відповідно до статті 133\~ЦПК України\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи.\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч.1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~Оскільки позовні вимоги задоволено частково , а саме на 50,11 проценти, то суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 1509 гривень 94 коп в рахунок відшкодування витрат понесених на сплату судового збору при подачі позовної заяви до суду, пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі наведеного, ст.247,263-265,273,279,280-281,354 ЦПК України, суд,

Outcome: partial