Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що 13.06.2021р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» (далі ТОВ «ФК «Інвеструм») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 08562-06/2021, який підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. 29.12.2021р. між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладений договір факторингу № 29122021, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, вказаними у реєстрі. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20 400 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу складає 6000 грн., сума заборгованості за відсотками становить 14 400 грн. Крім того, 17.06.2021р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» (далі ТОВ «КУ «Європейська кредитна група») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 3225415737/697299, який підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. 19.04.2022р. між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладений договір факторингу № 19042022-Є, у відповідності до умов якого, ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, вказаними у реєстрі. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 18 000 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу складає 4500 грн., сума заборгованості за відсотками становить 13 500 грн. Також, 17.06.2021р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу» (далі ТОВ «Гоуфінгоу») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 3225415737/438097, який підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до п.п. 1.4. п. 1 кредитного договору, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом в п. 7 договору. 19.04.2022р. між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладений договір факторингу № 19042022-Г, у відповідності до умов якого, ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, вказаними у реєстрі. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 17 775 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу складає 4500 грн., сума заборгованості за відсотками становить 13 275 грн. Всупереч умовам вказаних договорів, відповідач не виконує свої зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. На підставі викладеного, просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості за кредитним договором № 08562-06/2021 в розмірі 20 400 грн.; за кредитним договором № 3225415737/697299 в розмірі 18 000 грн.; за кредитним договором № 3225415737/438097 в розмірі 17 775 грн. Відповідач [PERSON] в\~порядку ст.\~178\~ЦПК України\~надав відзив\~на позов\~(а.с.\~88-91),\~в якому\~зазначив,\~що докази,\~які подав\~позивач на\~підтвердження позовних\~вимог,\~щодо виконання\~умов кредитного\~договору №\~08562-06/2021 не підтверджують в повному обсязі правову підставу стягнення заборгованості в розмірі 20 400 грн., оскільки відповідач не може стверджувати про те, що саме умови даного договору були погодженні з позивачем і, що саме умови такого договору позивач має право застосовувати під час висування позовних вимог. Також зазначає,\~що позивач\~надав до\~суду не\~належно оформлені\~акти прийому-передачі\~реєстру боржників\~за договорами\~факторингу. Крім того, поданий до договорів факторингу витяги з реєстру боржників, належним чином не підписані сторонами. Поміж іншим, позивачем надано до суду розрахунок заборгованості, який не в повній мірі визначає таку заборгованість, а саме не визначається який відсоток застосовується під час такого розрахунку заборгованості по відсоткам. Також вказує,\~що договір\~позики №\~3225415737/697299 не містить жодного підпису відповідача у зв`язку з чим, відповідач не може стверджувати про те, що саме умови даного договору були погодженні з позивачем і, що саме умови такого договору позивач має право застосовувати під час висування позовних вимог. Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі». На підставі викладеного, просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі. Представник позивача Панкратова Т.В. (діє на підставі довіреності від 07.12.2023р.) у відповідності до ст. 179 ЦПК України (а.с. 93-103) надала відповідь на відзив, в якій зазначила, що кредитні договори з позичальником укладено в електронній формі. електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно до умов кожного кредитного договору, невід`ємною частиною договору є «Правила надання грошових коштів у позику (далі Правила). Уклавши договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті первісних кредиторів та є в загальному доступі. Тому кредитні договори, які укладені між сторонами в електронній формі мають силу договорів, які укладені в письмовій формі та підписані сторонами. Щодо тверджень відповідача про безпідставність нарахування відсотків поза межами строку дії кредитного договору, звертаємо увагу суду на те що, постановою Верховного Суду від 05.04.2023р. у справі № 910/4518/16, зокрема, зазначено, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з ч.2 ст.625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника («за користування кредитом»). Звертають увагу суду на те, що у відповідності до умов укладених договорів нарахування відсотків здійснювалось саме за кожен день користування кредитом, тобто умовами Договорів не передбачена відповідальність за неналежне виконання зобов`язання Позичальником згідно статті 625 ЦК України. Щодо тверджень відповідача, про ненадання позивачем первинних бухгалтерських документів на підтвердження перерахування кредитних коштів, ТОВ «ФК «ЄАПБ» повідомляє, що не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеними з первісними кредиторами кредитних договорів, щодо яких виник спір, з тих причин, що позивач не є первісним кредитором, а дані документи відповідно до п.35 положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів. Однак, відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорах, або доказів того, що вказані карткові рахунки йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. На підставі викладеного, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 13.06.2021р. між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 08562-06/2021, відповідно до умов якого товариство зобов`язується надати клієнту кредит на суму 6000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором (а.с. 9-10). Пунктом 1.3. цим договором визначено, що за користування кредитом клієнт сплачує товариству 638, 75 % річних від суми кредиту в розрахунку 1,75 % на добу. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 12.07.2021р. (п. 1.2. Договору). Графіком платежів, що є додатком № 1 до вказаного договору передбачений всього один платіж протягом періоду з 13.06.2021р. по 12.07.2021р. у розмірі 9150 грн., зі сплатою процентів (а.с. 11). 29.12.2021р. між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «ФК «Інвеструм» було укладено договір факторингу № 29122021, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до позичальника [PERSON] (а.с. 13-14). Згідно з витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 29122021 від 29.12.2021р., позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 20 400 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 6000 грн.; сума заборгованості за відсотками 14 400 грн. (а.с. 16). 17.06.2021р. між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та [PERSON] було укладено індивідуальна частина договору про надання фінансового кредиту № 3225415737/697299, відповідно до умов якого товариство зобов`язується надати клієнту кредит на суму 4500 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором (а.с. 22-24). Пунктом 1.3. цим договором визначено, що за користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % на добу. Тип процентної ставки фіксована. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 16.07.2021р. (п. 1.2. Договору). Графіком платежів, що є додатком № 1 до вказаного договору передбачений всього один платіж протягом періоду з 17.06.2021р. по 16.07.2021р. у розмірі 7875 грн., зі сплатою процентів (а.с. 25). 19.04.2022р. між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» було укладено договір факторингу № 19042022-Є, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до позичальника [PERSON] (а.с. 27-29). Згідно з витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 19042022-Є від 19.04.2022р., позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 18 000 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 4500 грн.; сума заборгованості за відсотками 13 500 грн. (а.с. 31). 17.06.2021р. між ТОВ «ГоуФінгоу» та [PERSON] було укладено індивідуальна частина договору про надання фінансового кредиту № 3225415737/438097, відповідно до умов якого товариство зобов`язується надати клієнту кредит на суму 4500 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором (а.с. 37). Пунктом 1.3. цим договором визначено, що за користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % на добу. Тип процентної ставки фіксована. Кредит надається строком на 28 днів, тобто до 14.07.2021р. (п. 1.2. Договору). Графіком платежів, що є додатком № 1 до вказаного договору передбачений всього один платіж протягом періоду з 17.06.2021р. по 14.07.2021р. у розмірі 7650 грн., зі сплатою процентів. (зв. а.с. 37). 19.04.2022р. між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Гоуфінгоу» було укладено договір факторингу № 19042022-Г, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до позичальника [PERSON] (а.с. 39-40). Згідно з витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 19042022-Г від 19.04.2022р., позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 17 775 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 4500 грн.; сума заборгованості за відсотками 13 275 грн. (а.с. 42). Відповідно до ч. 3 ст.\~3\~ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1\~ст. 2 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Частиною першою\~статті 626 ЦК України\~передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять його умови. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом частини першої\~статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. Абзац другий частини 2\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до вимог\~статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно\~статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 05.07.2017р. у справі № 752/8842/14-ц та від 16.10.2018р. у справі № 914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу. У постанові Верховного Суду від 04.12.2018р. у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. Верховний Суд у постанові від 14.06.2023р. у справі № 755/15965/17 зазначив, що дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022р. у справі № 910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення ч. 1\~ст. 203 ЦК України\~прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом п. 1 ч. 1 ст.\~512, ст.\~514 ЦК України, у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається. В постанові від 18.10.2023р. у справі № 905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021р. у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021р. у справі № 334/6972/17, від 27.09.2021р. у справі № 5026/886/2012). Представником позивача, разом із відповіддю на відзив, були долучені належно оформлені копії реєстрів боржників до договорів факторингу, в яких вказаний боржником [PERSON] (а.с. 105-110), а також копії платіжних доручень, які підтверджують оплату за договорами факторингу (а.с. 102, 103, 104), права вимоги за якими перейшло ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до вимог частин 3 та 4\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша\~статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша\~статті 80 ЦПК України). Суд зазначає, що позивачем не надано до суду доказів перерахування кредитних коштів на картковий рахунок відповідача, проте слід зауважити, що відповідачем також не наданий доказ відсутності зарахування кредитних коштів на картковий рахунок № [NUMBER] , який зазначений в укладених між первісним кредитором та відповідачем кредитних договорах. Як вбачається з матеріалів справи, за кредитними договорами, укладеними між первісними кредиторами та відповідачем, права вимоги яких передані ТОВ «ФК «ЄАПБ» наявна заборгованість, зокрема: за кредитним договором № 08562-06/2021 від 13.06.2021р. у розмірі 20 400 грн., яка складається з: суми заборгованості за кредитним договором 6000 грн.; сума заборгованості за відсотками 14 400 грн.; за кредитним договором № 3225415737/697299 від 17.06.2021р. у розмірі 18 000 грн., яка складається з: суми заборгованості за кредитним договором 4500 грн.; сума заборгованості за відсотками 13 500 грн. та за кредитним договором № 3225415737/438097 від 17.06.2021р. у розмірі 17 775 грн., яка складається з: суми заборгованості за кредитним договором 4500 грн.; сума заборгованості за відсотками 13 275 грн. Зазначена вище заборгованість підтверджується представленими позивачем розрахунками заборгованості. Слід зауважити, що відповідність розрахунку не була спростована відповідачем ані змістовними запереченнями, ані окремим контррозрахунком. Крім того, посилання відповідача про те, що позивач не надав належних доказів, а тому його позов не доведений, є помилковими, оскільки позивач надав всі наявні документи відносно кредитних договорів. При цьому, відповідачем не спростовано надані докази і вимоги про визнання цього договору недійсним, зміни або розірвання його нею не заявлялись. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018р. у справі № 2-1383/2010 зазначено, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Таким чином, суд не приймає до уваги заперечення відповідача, що викладені ним у відзиві, оскільки вони спростовуються матеріалами справи. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що відповідач в добровільному порядку не погашає заборгованість, розмір заборгованості підтверджено позивачем документально, суд вважає, позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2684 грн. (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved