Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

18.11.2024р. [PERSON] звернулась до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно,\~ до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення донькою 23 років. Свої вимоги позивач мотивує тим, що їх спільна дочка навчається на денній формі навчання та не має можливості працювати, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги на придбання одягу, їжі та приладдя для навчання. Ухвалою суду від 15 січня 2025 року відкрито провадження у даній справі та постановлено ухвалу здійснити її розгляд в спрощеному позовному провадженні без повідомлення осіб, також в цій ухвалі роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Вказана ухвала надсилалася відповідачу двічі рекомендованим поштовим відправленням за адресою, за якою останній зареєстрований, однак останнє поштове відправлення повернуто з відміткою про закінчення терміну зберігання,\~ проте попереднє відправлення було повернуто з відміткою про відсутність адресата, що проставлена 14.03.2025р., що відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України слід вважати днем вручення цього судового рішення. Станом на 01.05.2025 р. відзив на позов від відповідача до суду не надійшов. У позові позивач вказує, що відповідач проходить службу у Збройних Силах України за мобілізацією. Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Пунктом 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 2 частини 1 статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Верховний Суд у постановах від 9 листопада 2022 року у справі N 753/19628/17, від 29 березня 2023 року у справі N 756/3462/20, від 24 квітня 2024 року у справі N 462/4070/23 та ін.\~ виснував, що для зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України необхідно надати докази перебування заявника у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан, і виконання бойових завдань у зоні бойових дій. Зважаючи на відсутність у суду\~ доказів таких обставин, суд не знаходить підстав для зупинення провадження у даній справі. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходили. За відсутності таких клопотань, суд, у відповідності до ч. 13 ст. 7, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглянув справу за наявними у ній матеріалами. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] . Вказана обставина встановлена на підставі копії свідоцтва про її народження /а.с. 4/. За доводами позову, рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 03.11.2016 р. у цивільній справі № 589/3972/16-ц з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 03.10.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. З матеріалів справи вбачається, що на даний час дочка відповідача, [PERSON] , - є повнолітньою, але не досягла 23 років, є студенткою денної форми навчання в ДНЗ «Шосткинський центр ПТО», термін навчання: з 01.09.2023р. по 30.06.2026р., що підтверджується довідкою № 249 від 05.09.2024 року /а.с.8/. Повнолітня донька зареєстрована з позивачем за однією адресою /а.с. 6, 7/ та знаходиться на повному утриманні позивача. За доводами позову дочка не має можливості працювати, потребує матеріальної допомоги на придбання одягу, їжі та приладдя для навчання. У відповідача є можливість надавати допомогу доньці. Жодних доказів, спростовуючих викладене, відповідачем з дотриманням вимог ст. ст. 12, 13, 74, 81 ЦПК України, суду не надано. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З урахуванням встановлення при розгляді даної справи наявності перелічених вище обставин, з якими закон пов`язує обґрунтованість стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання його повнолітньої дочки на період навчання, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення [PERSON] 23 років. При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд керується наступним. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи майновий стан позивача, яка не має змоги утримувати у достатньому обсязі повнолітню дочку, а також майновий стан відповідача, який перебуває в працездатному віці та має змогу надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на користь позивача, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу щомісячно. Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України та п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1211 грн 20 коп., від оплати якого позивача звільнено вказаним Законом. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved