Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

01.04.2025 [PERSON] (далі позивач) звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач), про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що з 25.12.2004 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого неповнолітніх дітей не мають. Вказує, що останнім часом стосунки між ними розладилися зовсім, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, мають різні погляди на життя, втратили почуття любові та поваги один до одного. Шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відносини припинені з 2022 року, та мають негативний характер. Між подружжям відсутнє нормальне спілкування. Вважає, що подальше спільне\~життя і\~збереження шлюбу\~суперечить їхнім\~інтересам. За таких обставин, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, та після розірвання шлюбу прізвище залишити без змін « [PERSON] ». Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 04.04.2025 прийнято до свого провадження справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , про розірвання шлюбу, відкрито провадження у справі, та призначено до судового розгляду, в порядку спрощеного позовного провадження, на 09 годину 00 хвилин 05 травня 2025 року. Позивач - [PERSON] , в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні, та зазначила, що шлюбні відносини між ними припинені, та спільного господарства не ведуть. Також вказує, що примирення та збереження сім`ї не можливе. Відповідач [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив, що з дружиною не спілкуються 7 місяців, до цього проживали разом, спілкувались, їздили на відпочинок. Просить надати строк на примирення. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши зібрані у справі докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив таке. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 25 грудня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Олександрівського райуправління юстиції Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 25.12.2004 року, актовий запис № 29 ( а.с. 4). Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не мають. В межах даної цивільної справи, спору про поділ спільного майна подружжя не має. Відповідно до ст. 21 Сімейного Кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу, та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Частиною першою ст. 55 СК України передбачений обов`язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружжя тривалий час між собою не спілкуються, зберігати сім`ю намірів не має. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просить після розірвання шлюбу прізвище залишити без змін « [PERSON] ». Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, відсутність згоди позивача на збереження шлюбу, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження даної сім`ї суперечить їх спільним інтересам, що має істотне значення, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved