Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

В грудні 2024 року [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області про визнання права власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з 26 січня 1984 року є членом житлово будівельного кооперативу «Шахтар», На підставі рішення Дзержинської міської ради народних депутатів від 26 лютого 1985 року №50.7 «Про заселення кооперативного будинку [ADDRESS] » йому за ордером від 23 березня 1985 року №55 надана спірна кооперативна квартира за адресою: [ADDRESS] , де був зареєстрований та постійно проживав. 9 грудня 1995 року позивачем в повному обсязі був сплачений пайовий внесок за вищевказану квартиру та він отримав довідку про сплату в повному обсязі пайового внеску. Свідоцтво про право власності на квартиру позивач не отримував та державну реєстрацію цього права не здійснював, оскільки відповідно до діючого на той час законодавства, право власності члена житлового кооперативу на квартиру виникає з моменту виплати паю і не вимагало державної реєстрації.27 червня 2024 року внаслідок обстрілів з боку російської федерації було пошкоджено будинок [ADDRESS] . Державним реєстратором було відмовлено позивачу в реєстрації права власності на квартиру через невідповідність поданих документів вимогам закону і не можливості позивачем надати інші документи через бойові дії, а тому позивач просить задовольнити позов. Ухвалою судді від 02 січня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в підготовче судове засідання з викликом сторін. 23 січня 2025 року від Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому просять відмовити в задоволенні позовних вимог із посиланням на те, що права позивача не порушені, оскільки право власності було набуто в установленому порядку. Крім того, вказують, що спірне майно зруйноване. 30 січня 2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якому вказують, що оскільки у позивача існують перешкоди щодо підтвердження відповідними правовстановлюючими документами його права власності на кооперативну квартиру, яка свого часу набута правомірно, відповідно позов є підставним. Також вказують, що мають намір отримати компенсацію за знищене майно. Чинним законодавством передбачено певний порядок отримання компенсації та відповідно дій державного реєстратора щодо державної реєстрації припинення права власності на знищений об`єкт нерухомого майна, тож посилання відповідача на інші норми права є хибними. 7 лютого 2025 року до суду від Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області надійшли заперечення на відповідь на відзив в яких зазначають, що обраний позивачем спосіб захисту не призведе до ефективного поновлення порушених прав позивача та вважають належним способом оскарження дій державного реєстратора з одночасним вирішенням питання щодо визнання права власності на нерухоме майно. Також вважають, що право власності позивача на знищене майно є припиненим у зв`язку з його знищенням та не може бути визнаним у судовому порядку. Ухвалою суду від 12 лютого 2025 року було залучено до участі у справі в якості співвідповідача Житлово будівельний кооператив «Шахтар». Ухвалою від 03 квітня 2025 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, однак представником позивача було подано заяву до суду про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача- Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області в судове засідання не з`явились, однак подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, скористались правом на подачу відзиву. Представник відповідача - Житлово будівельного кооперативу «Шахтар» в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином. Суд, заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до рішення Дзержинської міської ради народних депутатів від 2 січня 1985 року №339.3 було прийнято державною комісією 72-квартирний житловий будинок №9 кварталу 90 та передано на баланс кооперативу «Шахтар». 26 лютого 1985 року [PERSON] було надано ордер №55 на право зайняття квартири [ADDRESS] . Відповідно до довідки №5 від 11 грудня 2024 року, виданої ЖБК «Шахтар» [PERSON] є власником кооперативної квартири [ADDRESS] , який повністю вніс пайовий внесок за квартиру 9 грудня 1995 року в розмірі 8600 руб. Відповідно до технічного паспорту на квартиру від 8 березня 2024 року, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Як слідує з довідки Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області від 17 листопада 2024 року, відповідно до архівів КП «Бюро технічної інвентаризації м. Торецька» станом на 1 січня 2013 року, на даний час підтвердити інформацію про державну реєстрацію речових прав [PERSON] на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] не є можливим. З витягу ЄРДР №КП 22024050000001906 від 27 червня 2024 року слідує, що внаслідок обстрілу російських окупаційних військ пошкоджено будинок та зруйновано квартири [ADDRESS] . Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 17 грудня 2024 року №76661330 відмовлено [PERSON] в реєстрації права власності на спірну квартиру через ненадання довідки про те, ким саме було внесено повну суму пайового внеску за квартиру та суперечності у довідках та відомостях, які містяться в інформації про юридичну особу, зокрема зазначення частки членів кооперативу 0. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч.1\~ст. 316 ЦК України). Статтею 41 Конституції України\~та ч. 1\~ст. 317 ЦК України\~визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, ч. 2\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Пунктом 4 частини першої\~ст. 346 ЦК України\~передбачено, що право власності припиняється у разі: знищення майна. Відповідно до\~ст. 349 ЦК України, право власності на майно припиняється у разі його знищення. Відповідно до ч.1,6\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з пунктом 1 частини 1\~статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З приписів\~ст. 392 ЦК України\~слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто передумовою для застосування\~ст. 392 ЦК України\~є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачем у позові про визнання права власності є особа, яка вже є власником. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України\~передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи з вищевикладеного, аналізуючи надані у справі докази у їх сукупності та кожний доказ окремо, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачем було доведено його право власності на вищевказану квартиру, проте оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно дані відомості відсутні, а отримати інформацію щодо зареєстрованого права власності позивача на квартиру, яка міститься на паперових носіях у БТІ, не є за можливе, позивач не може розпоряджатися своїм майном, що порушує його право власності, тому заявлені ним позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому, судом не приймається до уваги позиція відповідача щодо невірного способу захисту, оскільки такий передбачений чинним законодавством, а також те, що на майно, яке знищено, не можливо визнати право власності, оскільки позивач має право на компенсацію за знищене майно, внаслідок російської військової агресії

Outcome: approved