Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

25 грудня 2024 року представник позивача адвокат Захарова Марина Володимирівна, діючи в інтересах позивача [PERSON] (далі-позивач), звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі-відповідач) в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що позивач [PERSON] з 17 серпня 2007 року перебував у шлюбі з відповідачем [PERSON] . У шлюбі у сторін народилося двоє дітей - донька [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . У 2021 році сторони з дітьми переїхали у м.Кривий Ріг, так як проживати на окупованій території більше не могли, але з цього часу їх подружні стосунки стали сильно погіршуватися, за цей час відповідач [PERSON] декілька разів уходила з родини, залишаючи дітей з позивачем, і так вони мешкали по декілька місяців окремо, мотивуючи свої вчинки депресією, втомою від позивача та дітей, бажанням пожити самій і для себе, та, врешті - решт, у квітні 2023 року позивач дізнався, що у відповідачки вже біля двох років є інші стосунки, про що вона сама і сповістила та пішла мешкати окремо від позивача та дітей. В результаті, шлюб сторін розпався остаточно та рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.06.2023 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Після остаточного припинення шлюбних відносин між сторонами спільні діти сторін залишилися проживати разом із позивачем, де і мають зареєстроване місце проживання як ВПО. Судовим наказом Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.05.2024 року на користь позивача з [PERSON] , на утримання дітей, з 08.05.2024 року було стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частки всіх її доходів, які вона по липень 2024 року сплачувала через виконавчу службу шляхом примусового відрахування із її заробітної плати. Після розірвання шлюбу, відповідачка іноді відвідувала дітей і бувало приходила, просилася пожити, коли сварилася зі своїм співмешканцем, у відповідь на що позивач робив кроки до примирення, але відповідачка при цьому жила з ними, як гість, - ні вкладу у побут, ні в бюджет для харчування, ні участі у вихованні дітей та ні участі в додаткових витратах на їх утримання. В результаті налагодити стосунки між сторонами не вдалося та за цей час байдужість та поведінка відповідачки призвела і до втрати контакту між нею та дітьми. Позивач працює, виховує і наразі сам утримує двох дітей, а відповідачка не сплачує навіть аліменти, стягнуті з неї за рішенням суду, і жодної іншої участі в утриманні та виховані дітей не приймає. В середині - кінці липня 2024 року відповідачка повідомила, що вона звільнилася з роботи і виїхала за кордон на постійне місце проживання, куди саме невідомо, де з її слів вона утворила іншу родину, і також повідомила, що сплачувати аліменти вона більше не буде, у зв`язку з цим позивач вимушений звернутись до суду із позовом про позбавлення відповідача батьківських прав. Ухвалою судді від 27 грудня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання, роз`яснено сторонам їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи. Ухвалою судді від 27 січня 2025 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та представник позивача Захарова М.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву про визнання позову, зазначила, що вона втратила зв`язок з дітьми, дійсно виїхала на постійне місце проживання за кордон і повертатись не планує, оскільки створила нову родину з громадянином іншої держави. Спілкуватись та підтримувати стосунки з дітьми вона не хоче, так як хоче розпочати нове життя і розпочала все заново. Значення цього позову та зміст цієї заяви і її наслідки їй зрозумілі. Представник третьої особи Іванова Олена подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, при ухваленні рішення просила врахувати висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав. Заслухавши позивача, представника позивача, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступне. [PERSON] , народилась [INFO] , батьками записані: батько позивач [PERSON] та мати відповідач [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 05 лютого 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснодонського міськрайонного управління юстиції Луганської області. [PERSON] , народилась [INFO] , батьками записані: батько позивач [PERSON] та мати відповідач [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 15 квітня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснодонського міськрайонного управління юстиції Луганської області. 17 серпня 2007 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 26 липня 2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.06.2023 року справа № 214/3129/23, 2/214/3127/23 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 10 травня 2023 року судовим наказом Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу),але не менше ніж 50 відсотків та не більше 10 прожиткових мінімумів для кожної дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з 08 травня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття. З запису в Єдиний реєстр боржників станом на 14.11.2024 року та відповіді з Південного управління міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) від 14.10.2024 року вбачається, що [PERSON] є боржником зі сплати аліментів, заборгованість по аліментам станом на 30.09.2024 року становить 10 426,00 грн. Відповідно до акту від 26.08.2024 року складеного та засвідченого мешканцями будинку [ADDRESS] , позивач [PERSON] та його доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають разом, мати [PERSON] з ними не проживає, не приймає участі у вихованні дітей. Акт засвідчено підписом майстра ТОВ «Житлосервіс-КР». З характеристик учениць [PERSON] та [PERSON] встановлено, що їх вихованням та навчанням цікавиться батько [PERSON] , мати [PERSON] контакт з вчителями не підтримує, на батьківські збори не з`являється, у вихованні дітей участі не бере. Відповідачка 16.07.2024 року виїхала з України через пункт пропуску Рава-Руська і не поверталася, на підтвердження викладеного додається копія інформації з ДПС України від 10.12.2024 року, яка була отримана на запит суду в цивільній справі № 211/11503/24 за позовом позивача до відповідачки, треті особи, без самостійних вимог на предмет спору, на боці відповідача - [INFO] і Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради (як орган опіки та піклування), про встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей. Відповідно до наданого до суду висновку виконкому Саксаганської районної в місті ради № 10/02.2.01-18-1598 від 04.04.2025 року у вирішенні питання про доцільність або недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] покладаються на розсуд суду. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , пояснила, що є сусідкою позивача [PERSON] , не бачила відповідачку протягом року, з весни 2024 року. Позивач живе з двома доньками, сам займається їх вихованням, він дуже хороший батько. Допитані у судовому засіданні доньки сторін [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , пояснили3, що вони разом з батьками з 2021 року переїхали до Кривого Рогу, де зараз перебуває їх мати вони не знають, вона з ними не спілкується, мати не хотіла займатись їх вихованням, вживала алкоголь, постійно лишала дітей та йшла гуляти, жила своїм життям. [PERSON] пояснила, що позов про позбавлення матері батьківських прав підтримує. Згідно із ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення, визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15 та 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). У відповідності до положень ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Чинним ЦПК України закріплено чотири критерії доказів, а саме: належність, достовірність, достатність та допустимість, за наявності в сукупності яких суд враховує такий доказ на підтвердження чи спростування відповідної обставини справи Згідно ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Вказане положення законодавства кореспондується із законодавчо закріпленим в ч.1 вказаної статті обов`язком кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи обґрунтованість заявлених позивачем вимог, суд вважає, що надано достатньо доказів, та є обґрунтовано доведеним факт ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] отже суд вважає такими, що відповідають дійсності та не спростовані стороною відповідача посилання позивача на те, що відповідач не виконує батьківські обов`язки по вихованню та утриманню дітей. На підставі ст. 141 ЦПК з відповідача також підлягає стягненню судовий збір в загальній сумі по 1211,20 грн. за подання даного позову до суду щодо вимоги про позбавлення її батьківських прав, однак позивачем сплачено судовий збір при поданні позову до суду та зазначено, що просить залишити витрати за позивачем.

Outcome: approved