Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, у якому просить стягнути з останнього заборгованість за : за договором позики №2257647 в розмірі 21862,76 грн., з яких : 6587,50 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 15275,26 грн. сума заборгованості за відсотками; кредитним договором №135123 в розмірі 10212,88 грн., з яких : 6057,08 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 3755,80 грн. сума заборгованості за процентами, 400 грн. сума заборгованості за комісією. В обґрунтування позову зазначено, що 20.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено Договір позики №2257647. 14.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) позивачу за плату належні йому Права Вимоги, а позивач приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» - права Вимоги до Боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №29 від 19.08.2024 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 позивач набув права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 21862,76 грн., з яких : 6587,50 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 15275,26 грн. сума заборгованості за відсотками, 0,00 грн. сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування Позикою, 0 грн. заборгованість за пенею. В разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора (ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ»), вони б були перераховані на рахунки позивача та зараховані на погашення існуючої заборгованості. Також 24.03.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] було укладено кредитний договір №135123. 12.09.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 12092024, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» передає (відступає) позивачу за плату належні йому Права Вимоги, а позивач приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» - права Вимоги до Боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 12.09.2024 до Договору факторингу № 12092024 від 12.09.2024 позивач набув права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 10212,88 грн., з яких : 6057,08 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 3755,80 грн. сума заборгованості за процентами, 400 грн. сума заборгованості за комісією. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за вказаними договорами в розмірі 32075,64 грн., яку представник позивача просить стягнути та судові витрати в розмірі 3028 грн. (а.с. 3-8). 20.03.2025 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано судді Кіндратишин Л.Р. (а.с. 50-51). 24.03.2025 відкрито провадження, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін (а.с. 54-55). 01.04.2025 (згідно штампу на поштовому конверті) відповідач подав відзив, в якому вказав, що вважає безпідставними позовні вимоги. Договір позики №2257647 було укладено 20.03.2024, а договір факторингу №14/06/21 було укладено 14.06.2021, у п. 1.1 якого зазначено про відступлення прав вимог строк виконання зобов`язань за якою настав, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язань між первісним кредитолром та відповідачем. Також додаткова угода не містить змін до зазначеного договору в контексті строків, умов настання прав вимоги, а лише додаються нові реєстри боржників, на момент укладення вказаного договору факторингу сторонами не було досягнуто згоди щодо предмету правочину. Крім того, позивачем не долучено основного доказу виконання договору позики та кредитного договору - банківської виписки про підтвердження надання (зарахування) коштів боржнику на його рахунок № [NUMBER] . Просив відмовити в задоволенні позову повністю (а.с. 59-60). 18.04.2025 представником позивача через систему «Електронний суд» подано письмові пояснення, у яких зазначено, що позивач не має змоги надати суду виписку з особового рахунку відповідача, оскільки така інформація є банківською таємницею. Станом на 16.04.2025 позивачем отримано відповіді на запити від первісних кредиторів, зв`язку із чим просить суд поновити строк на подання доказів, прийняти та долучити до матеріалів справи: розрахунок заборгованості за договором позики №135123 від 24.03.2024, довідку про перерахування коштів за договором позики №135123 від 24.03.2024, розрахунок заборгованості з договором позики №2257647 від 20.03.2024. Вказує, що додатковою угодою дія Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 продовжена до 20.03.2024, а тому перехід прав вимоги за договорами позики, відбувся відповідно до діючого Договору факторингу №14/06/21, є правомірним і відповідає чинному законодавству. Договір факторингу між первісним кредитором та позивачем укладений у відповідності до вимог чинного законодавства України, яке діяло на момент укладання цього договору та ніяким чином не порушує права та законні інтереси відповідача. Просила відзив на позовну заяву залишити без розгляду та без задоволення (а.с. 66-72). Представник позивача в судове засідання не з`явився, у поданих поясненнях просила розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги задоволити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений відповідно до вимог закону, в тому числі через сайт «Судова влада». Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 01.05.2025 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. 24.03.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] в електронній формі було укладено Договір про споживчий кредит (індивідуальна частина) №135123, відповідно до якого [PERSON] отримав у ТзОВ «КРЕДІПЛЮС» кредит у розмірі 6945 гривень, строком на 70 днів з 24.03.2024 до 02.06.2024. Зазначений договір підписаний одноразовим ідентифікатором 188f7d14 (а.с. 27-30). П. 2.2.1. Договору передбачено, що сума (загальний розмір) кредиту становить 6945 грн. надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: у розмір 5000,40 грн., на № рахунку/картки Позичальника № [NUMBER] , у національній валюті у розмірі 1944,60 грн. шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини. Згіно з п.2.3. Договору проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 586,00 % річних. Тип процентної ставки - фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту Козичальником протягом строку кредитування, зазначений в п. 2.6, цієї індивідуальної частини та/або графіком платежів. Розмір процентної ставки незмінний. Відповідно до п.2.4.Договору знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 гривень. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100,00 гривень. Розмір комісії за управліния та обслуговування кредиту не може бути змінено. П.2.5.Договору передбачено, що комісія за надання кредиту складає 1944,60 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього Договору за ставкою 28,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів Позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.1. цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено. П. 2.7. Договору передбачено, що загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складає 7270,70 грн. Відповідно до п. 2.7.1. Договору денна процентна ставка складає: 7270,70 грн./6945 грн./ 70 днів * 100% = 1,4956%/день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка (загальні витрати за споживчим кредитом, виражені у процентах річних від загального розміру виданого кредиту) складає 637178,55% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника (сума загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом) складає 14214,70 грн. (п. 2.8, 2.9.1.) 12.09.2024 між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» укладено договір факторингу №12092024, відповідно до якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, суми грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору (а.с. 33-34). За актом прийому передачі Реєстру боржників за вказаним договором факторингу, передано та відповідно прийнято реєстр боржників кількістю 668 (а.с. 34а). Відповідно до витягу з реєстру боржників до вищевказаного договору ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийнято право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №12092024 в розмірі 10212,88 грн., з яких 6057,08 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 3755,80 грн. сума заборгованості за відсотками, 400 грн. сума заборгованості за комісією (а.с. 35). Згідно з карткою обліку виконання договору : 135123 ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС», загальна сума фінансового активу на дату 02.06.2024 - 10212,88 грн., з яких тіло кредиту 6057,08 грн., 3755,80 грн відсотки, 400 грн. комісія (а.с. 36). У відповідності до статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Приписами пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Таким чином, суд доходить висновку, що будь який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті205, 207 ЦК України). Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Згідно з приписом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до приписів частини 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Нормою статті 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з положеннями частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини 1 статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. За змістом частини 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України від 07 грудня 2000 року «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України). З частини першої статті 1077 ЦК України та частини п`ятої статті 5 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вбачається, що суб`єктний склад у договорі факторингу має три сторони: клієнта, яким може бути фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності (частина друга статті 1079 Цивільного кодексу України), фактора, яким може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (частина третя статті 1079 Цивільного кодексу України) та боржник, тобто набувач послуг чи товарів за первинним договором. У разі якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій. Отже, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до Державного реєстру фінансових установ. Такі висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі №909/968/16 (провадження №12-97гс18). Відповідно до пункту 11 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг вважається фінансовою послугою. Статтею 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності. Фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог ЦК України та цього Закону. Фінансова установа, що надає послуги з факторингу, може надавати послуги з пов`язаного з цим ведення обліку грошових вимог, надання поруки за виконання боржником свого обов`язку за грошовими вимогами постачальників товарів (послуг) та пред`явлення до сплати грошових вимог від імені постачальників товарів (послуг) або від свого імені, а також інші послуги, спрямовані на одержання коштів від боржника. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 27.12.2007 серія та номер ФК №183 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є фінансовою компанією та має право здійснювати фінансові послуги, зокрема надавати послуги факторингу без отримання ліцензії та/або дозволів відповідно до законодавства. Отже, позивач набув право Вимоги до відповідача за вище вказаним кредитним договором на законних підставах. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Заборгованість відповідача за кредитним договором №135123 від 24.03.2024 згідно розрахунку становить 10 212,88 грн., з яких 6 057,08 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 3755,80 грн. сума заборгованості за відсотками, 400 грн. сума заборгованості за комісією (а.с. 36). Оскільки, на день розгляду справи, з боку відповідача не надано доказів про виконання свого обов`язку по сплаті заборгованості за користування кредитними коштами відповідно до положень кредитного договору №135123 від 24.03.2024, суд вважає, що позов в цій частині є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи. Таким чином, враховуючи наведене, підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором №135123 від 24.03.2024 у розмірі 10212,88 грн., з яких 6057,08 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 3755,80 грн. сума заборгованості за відсотками; 400 грн.-заборгованості за комісією. Відносно вимог щодо стягнення заборгованості за договором позики № 2257647 від 20.03.2024 суд вважає за необхідне зазначити наступне. 20.03.2024, між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено договір позики №2257647 (з фіксованою процентною ставкою), за яким останній отримав позику в сумі 10000 грн., терміном на 15 днів, процентна ставка фіксована - 2,5%, останній день повернення позики - 04.04.2024, орієнтована реальна річна ставка 2899,03%, орієнтована загальна вартість позики - 11500 грн., який підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором 03mllr (а.с. 9-11). 14.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір факторингу №14/06/21 (а.с. 13-15). За цим договором ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги, строк виконання яких настав ( п.1.1), до боржників, перелік яких зазначений в реєстрі згідно додатку №1. Відповіно до п.2.2.1. договору факторингу, права вимоги, що передаються фактору для здійснення факторингу є дійсними. Додатковою угодою №2 до цього договору (а.с. 16) було внесено зміни до п. 1.3. договору, в частині повідомлення боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних. У відповідності до додаткової угоди №34 від 19.08.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 (а.с. 18) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» уклали дану угоду про загальну суму прав вимоги, що відступаються згідно із реєстром боржників №29 від 19.08.2024. В якості ціни продажу фактор сплачує клієнтові суму грошових коштів, яка становить від основної суми заборгованості. Однак, суд звертає увагу, що в даній додатковій угоді не зазначено загальної суми прав вимоги та суму, яка підлягає сплаті. За актом прийому передачі Реєстру боржників за вказаним договором факторингу, передано та відповідно прийнято реєстр боржників №29 від 19.08.2024 (а.с. 19). Згідно із витягом з реєстру боржників №29 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, який сформовано представником позивача 21.02.2025, загальна сума заборгованості відповідача [PERSON] за договором позики №2257647 становить 21862,76 грн. (а.с. 20). Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором позики №2257647 від 20.03.2024 (а.с. 21), станом на 31.01.2025 заборгованість за даним договором не погашена. Залишок заборгованості становить 21862,76 грн. Між сторонами виник спір щодо належного виконання умов договору позики. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Основні засади цивільного законодавства визначені у ст. 3 ЦК України, зокрема, як передбачено у п. 3 ч. 1 цієї статті, свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України). За приписами ч. 1 ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України). Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Таким чином, суду необхідно з`ясувати обсяг і зміст прав, які перейшли до позивача, як нового кредитора, від ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», та чи існували ці права на момент їх переходу. Так, з матеріалів справи встановлено, що договір позики було укладено 20.03.2024, а договір факторингу було укладено 14.06.2021 щодо пререходу прав вимог строк виконання яких настав, до дійсних прав вимог. Оформлення додатковою угодою №34 від 19.08.2024 змін в частині реєстру боржників не змінює суті - виникнення прав вимог станом на 14.06.2021 в контексті настання на таку дату - настання строку виконання зобов`язань. Таким чином, суд вважає, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не набуло права вимоги від відповідача [PERSON] сплати заборгованості за договором позики №2257647, укладеним 20.03.2024 між ним та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ». Також слід зазначити, що на час укладення договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 сторонами не було досягнуто згоди щодо предмета правочину, предмет не індивідуалізовано належним чином. Інформація про [PERSON] , як боржника, сформована у витязі з реєстру боржників №29 більше ніж як через чотири роки після укладення договору факторингу. З урахуванням наведеного, оскільки позивачем не доведено факту набуття права вимоги за договором позики №2257647 від 20.03.2024, що є підставою для відмови у частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості за договором позики №2257647 від 20.03.2024. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню витрати на сплату судового збору в сумі 964,11 грн.

Outcome: approved