Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. 14 січня 2025 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач), третьої особи: Служба у справах дітей Шаргородської міської ради, з вимогою про позбавлення відповідача батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 26 листопада 2012 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 06 червня 2014 року. Від спільного шлюбу у сторін [INFO] народився син - [PERSON] , який проживає разом з ним. Вказує, що фактично з 2014 року відповідач не підтримує з сином зв`язок, не телефонує, не спілкується, не приділяє йому час, не цікавиться його життям та матеріальної допомоги на утримання сина також не надає. З 2015 року остання переїхала в інший населений пункт подалі від сина, а на даний час перебуває за межами території України де займається влаштуванням нового особистого життя. Така поведінка відповідача, негативно впливає на дитину та спричиняє розвиток психологічної травми пов`язаної з небажанням матері спілкуватись та утримувати власну дитину. Окрім того, син фактично не знає власну матір та не бажає підтримувати з нею зв`язок, оскільки за десять років її відсутності вона стала для нього абсолютно сторонньою людиною. З часу розірвання шлюбу між сторонами, позивач самостійно піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, зокрема, займається навчанням сина, відвідує школу, спілкується з педагогами, відвідує з сином сімейного лікаря та завжди старанно виконує усі його рекомендації, забезпечує належне харчування сина, проводить з ним час за спілкуванням, цікавиться його життям, думками та розвитком. В позові позивач звертає увагу на те, що відповідач [PERSON] жодним чином не позбавлена інформації стосовно місця перебування дитини, а із сторони позивача ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з матір`ю. Вказані обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання відповідача виконувати відносно своєї дитини батьківські обов`язки, покладені на неї законом. Вважає, що мати, яка свідомо уникає власної дитини, яка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та від виконання рішення суду про стягнення аліментів, яка своєю поведінкою негативно впливає на ще не сформовану психіку дитини, фактично завдає її психологічної травми. Вказує, що зазначені обставини можна розцінювати як ухилення матері від виховання та утримання сина, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. З цих підстав просив позов задовольнити. В судовому засіданні, яке відбулось 22 квітня 2025 року свідок [PERSON] суду показала, що вона являється матір`ю позивача. Зазначила, що її син [PERSON] самостійно виховує дитину, відтоді як розлучився із дружиною. Мати дитини з сім`єю не проживає, вихованням та утриманням сина не займається, не цікавиться його життям та здоров`ям. Коли дитині виповнилось чотири роки син із онуком переїхали в Київ, де останній ходив в дитячий садок, а згодом в школу. Після початку війни син із онуком повернулись в с. Пасинки Жмеринського району Вінницької області, де проживають по сьогоднішній день. В судовому засіданні, яке відбулось 22 квітня 2025 року свідок [PERSON] суду показала, що вона являється сусідкою родини [PERSON] . Вказала, що дитина ніколи не згадує маму, а його батько самостійно виховує, доглядає та забезпечує усім необхідним сина. Свідок [PERSON] в судовому засіданні, яке відбулось 22 квітня 2025 року вказала, що малолітня дитина сторін проживає разом із батьком, бабусею та дідусем. Позивач самостійно виховує сина, дбає про нього, забезпечує усім необхідним, в свою ж чергу дитина дуже прив`язана до батька Мати дитини не проживає з родиною понад одинадцять років. Перебуваючи в гостях у родини [PERSON] вона жодного разу не чула, щоб хлопчик згадував про матір, навпаки їй відомо про те, що баба дитини неодноразово говорила про те, що мама подарувала йому життя. У судовому засіданні, яке відбулось 22 квітня 2025 року син сторін - [PERSON] за участі психолога [PERSON] вказав, що проживає разом з татом, бабусею, дідусем. З мамою не спілкується та не має жодного бажання з нею спілкуватися або підтримувати будь які родинні відносини. Із святами мама його не вітала, подарунки не передавала. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Коваль В.В. позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити із підстав зазначених у позовній заяві. В попередніх судових засіданнях представник вказала, що позивач підтримує зв`язок із колишньою дружиною, виключно через те, щоб отримати дозвіл для поїздок сина на екскурсії. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, засобами поштового зв`язку надіслала суду заяву, згідно якої просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, оскільки перебуває за межами України, щодо задоволення позовних вимог позивача не заперечила. Представник Служби у справах дітей Шаргородської міської ради Вінницької області в судове засідання не з`явився, засобами поштового зв`язку надіслав суду заяву, згідно якої просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника відділу, висновок органу опіки та піклування Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області від 25.11.2024 р. №241 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] » підтримав в повному обсязі. ІІ. Процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою Шумського районного суду від 15 січня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків. 4. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 27 січня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено підготовче судове засідання на 10 лютого 2025 року, у зв`язку із клопотанням представника позивача, підготовчий розгляд справи відкладено на 24 лютого 2025 року, у зв`язку із неявкою відповідача, підготовчий розгляд справи відкладено на 11 березня 2025 року. 5. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 11 березня 2025 року справу призначено до судового розгляду по суті на 08 квітня 2025 року, у зв`язку із клопотанням представника позивача судовий розгляд справи відкладено на 22 квітня 2025 року, у зв`язку із оголошеною перервою судовий розгляд справи відкладено на 07 травня 2025 року. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 6. Судом встановлено, що з 26 листопада 2012 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . 7. Від спільного шлюбу у сторін [INFO] народився син - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13 лютого 2013 року Виконавчим комітетом Пасинківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області. 8. Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 06 червня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 9. Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 06 червня 2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі по 500 гр. щомісячно, починаючи з 27.05.2014 р. і до досягнення дитиною повноліття, з наступною індексацією зазначеного розміру. 10. Згідно копії довідки № 739 виданої 07 листопада 2024 року виконавчим комітетом Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області та акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства, вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] та до складу його сім`ї входять: [PERSON] , [INFO] - (батько), [PERSON] , [INFO] - (мати), [PERSON] , [INFO] - (син). Матеріально-побутові умови проживання задовільні. 11. Відповідно до копій довідок №738, №739 виданих 07 листопада 2024 року виконавчим комітетом Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області вбачається, що малолітній [PERSON] , [INFO] зареєстрований та проживає разом із позивачем [PERSON] , який здійснює догляд за ним за адресою: [ADDRESS] . 12. Відповідно до копії довідки № 74 виданою 08 листопада 2024 року дирекцією Пасинківської гімназії Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області вбачається, що малолітній [PERSON] являється учнем 6 класу вищевказаної гімназії. Дитина завжди охайна, доглянута. Батько спілкується з педагогами, які навчають сина, цікавиться шкільним життям дитини. Мати контакту з школою, де навчається дитина не підтримує, із вчителями не спілкується. 13. Згідно копії характеристики виданої за підписом директора та класного керівника Пасинківської гімназії Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області слідує, що [PERSON] за час навчання у гімназії зарекомендував себе старанним, сумлінним, дисциплінованим, працелюбним та уважним учнем. Володіє навчальним матеріалом на достатньому та середньому рівні. Має довільну зорову і слухову пам`ять, добре розвинене логічне мислення, гарно і швидко запам`ятовує навчальний матеріал. Вміє оцінити ситуацію, яка склалась та знайти правильний вихід з неї. Батько бере активну участь у навчанні сина та приділяє належну увагу вихованню, мати дитини контакту із школою не підтримує, із вчителями не спілкується. 14. Відповідно до копії довідки виданої 11 листопада 2024 р. сімейним лікарем КНП «Шаргородський центр первинно медико-санітарної допомоги» Кравінською О.В. слідує, що [PERSON] перебуває на обліку у сімейного лікаря. На огляд дитину завжди приводить батько, який старанно виконує усі рекомендації лікаря. Мати у вихованні дитини участі не приймає. 15. Згідно довідки - характеристки на [PERSON] № 12/12/24 виданої 12 грудня 2024 року директором ТОВ «ПРОСКЛО» вбачається, що позивач працює на посаді «Різальник скла» вищевказаного товариства з 11.04.2023 р. по даний час. За час роботи зарекомендував себе як грамотний, дисциплінований працівник. Постійно здійснює саморозвиток та підвищує свій професійний рівень. В колективі підтримує дружні стосунки, користується авторитетом серед співробітників. 16. Відповідно до довідки № 22/11/24-1 виданої 22 листопада 2024 року директором ТОВ «ПРОСКЛО» вбачається, що за період з листопада 2023 року по жовтень 2024 року [PERSON] нараховано заробітну плату в розмірі 93302,95 грн. 17. Згідно копії характеристики на [PERSON] №740 виданої 07 листопада 2024 року виконавчим комітетом Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області вбачається, що дані про компрометуючі матеріали відносно останнього у виконавчому комітеті відсутні. 18. Відповідно до копії письмового пояснення від 11 листопада 2024 року [PERSON] , жит. [ADDRESS] вбачається, що малолітній [PERSON] , [INFO] з 2014 року проживає разом з батьком [PERSON] , який займається його вихованням. Мати дитини з сім`єю не проживає та не приймає участі в утриманні та вихованні сина. 19. Відповідно до копії письмового пояснення від 11 листопада 2024 року [PERSON] , жит. [ADDRESS] вбачається, що малолітній [PERSON] , [INFO] з 2014 року проживає разом з батьком [PERSON] , який займається його вихованням. Мати дитини з сім`єю не проживає, вихованням та утриманням сина не займається, не телефонує та не цікавиться його життям та здоров`ям. 20. Відповідно до копії письмового пояснення від 11 листопада 2024 року [PERSON] , жит. [ADDRESS] вбачається, що малолітній [PERSON] , [INFO] з 2014 року проживає разом з батьком [PERSON] , який займається його вихованням. Мати дитини з сім`єю не проживає, вихованням та утриманням сина не займається, не телефонує та не цікавиться його життям та здоров`ям. 21. Згідно характеристики на [PERSON] та дитячих малюнків наданих психологом [PERSON] , долучених 24.02.2025 р. представником позивача до матеріалів цивільної справи слідує, що в розмовах з дитиною про матір, емоційний стан хлопчика змінюється, спостерігається напруження в тілі, в очах з`являється сум. Дитина висловлює здивування з приводу таких відносин, які є у нього з матір`ю: «Вона заблокувала мене», «Декілька разів, коли ми зустрічались, вона була сувора та зла». Раз за разом всередині, намагається переосмислити причини такої поведінки матері та не знаходить відповіді. Перед тим, як приступати до малюнку з зображенням матері, хлопчик робить паузу, що свідчить про конфліктне ставлення і не бажання зустрічатись чи наближуватись до травмуючої ситуації. Вислови, які супроводжували процес малювання, вказують на надважкі відносини з мамою. Зображаючи малюнок « Я з мамою », хлопчик малює дощ, коментуючи «Це сумний стан. Не має радощів, нічого не росте. Дуже холодно». Про батька дитина розповідає охоче, з великою гордістю та теплом, малюючи його, дитина посміхається, згадує якісь приємні спілкування з батьком, спільні жарти, які зрозумілі їм обом. 22. 03.02.2025 р. представником позивача Коваль В.В. до матеріалів цивільної справи долучено копію нотаріально посвідченої заяви відповідача [PERSON] відповідно до якої остання не заперечила щодо позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] [INFO] . Вказала, що з 2014 року вона не займається вихованням дитини, не підтримує з ним зв`язок та не має наміру в подальшому відновлювати з ним спілкування. Зазначила, що на даний час вона перебуває у відносинах з іншим чоловіком, з яким має намір створити власну сім`ю та народити спільних дітей, а відтак, дитина від колишнього чоловіка буде перешкодою. Окрім того, остання не має вільного часу, власного житла та доходу аби забезпечувати [PERSON] всім необхідним для його розвитку та займатись його вихованням. Вважає за доречне, щоб дитина і надалі продовжувала проживати із своїм батьком [PERSON] . 23. Рішенням виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області № 241 від 25 листопада 2024 року затверджено висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 24. Відповідно до копії інформації з реєстру «Оберіг» вбачається, що позивач [PERSON] перебуває на обліку [INFO] ( [ADDRESS] ). Користується правом на відстрочку до 24.02.2031 р. ІV. Оцінка Суду. 25. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 26. Пунктом 6 ч.1 ст. 3 Цивільного Кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах справедливості, добросовісності та розумності. 27. Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. 28. За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. 29. За змістом частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. 30. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. 31. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). 32. Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. 33. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. 34. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. 35. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. 36. Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 37. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. У частині першій статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. 38. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. 39. Суд виходить з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 40. Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. 41. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. 42. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 43. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58). 44. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). 45. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. 46. Згідно з частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 47. Судом встановлено, що протягом тривалого часу, а саме з 2014 року, відповідач свідомо без поважних причин самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого малолітнього сина [PERSON] та до цього часу не приймала жодної участі у його житті. [PERSON] фактично не знає власну матір та не бажає підтримувати з нею зв`язок, оскільки за десять років її відсутності вона для нього стала абсолютно сторонньою людиною. Суд вважає, що позивачем належними, допустимими та достатніми доказами доведено, що відповідач [PERSON] не бере участі у вихованні малолітньої дитини, не навідується до неї, не цікавиться її життям та станом здоров`я, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує її необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, а також не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, та майже від народження сина ухиляється від виконання свого обов`язку по його вихованню, не виявляє до нього батьківської уваги та турботи та не надає матеріальної допомоги на його утримання. Відповідачем свідомо обрано такі життєві умови, за якими її участь у вихованні дитини є мінімальною та недостатньою, що в свою чергу свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні статті 164 СК України (постанова Верховного Суду від 26 квітня 2022року у справі № 520/8264/19). Байдуже ставлення відповідача до дитини, відсутність з її сторони будь-яких дій, які б вказували на інтерес до сина, або її бажання бути присутньою в житті дитини шляхом її матеріального забезпечення, турботи про здоров`я і розвиток, також підтверджується висновком органу опіки та піклування Шаргородської міської ради щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, показами свідків наданими в судовому засіданні та сином сторін. Суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] за власною ініціативою самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками. Окрім того, у нотаріально посвідченій заяві [PERSON] підтвердила, що з 2014 року вона не займається вихованням дитини, не підтримує з ним зв`язок та не має наміру в подальшому відновлювати з ним спілкування. Вказала, що на даний час перебуває у відносинах з іншим чоловіком, з яким має намір створити власну сім`ю та народити спільних дітей, а відтак, дитина від колишнього чоловіка буде перешкодою. Окрім того, остання не має вільного часу, власного житла та доходів аби забезпечувати [PERSON] всім необхідним для його розвитку та займатись його вихованням. За вказаних обставин, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування Шаргородської міської ради, з метою забезпечення прав малолітньої дитини сторін, виходячи саме із інтересів останнього, суд приходить до переконання про те, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав є обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягають задоволенню. При цьому суд зазначає, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.09.2021 у справі № 459/3411/17. Відтак суд доходить висновку, що рішення про позбавлення батьківських прав відповідача відповідає якнайкращим інтересам дитини, не позбавляючи при цьому відповідача можливості за її бажанням піклуватися про дитину. Більше того за правилами ст. 169 СК України позбавлені батьківських прав батьки вправі звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав за умови зміни своєї поведінки, якщо це буде відповідати інтересам дитини. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 48. Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні. Зокрема, згідно квитанції № 2793-7842-6677-3804 від 15 січня 2025 р. позивачем сплачено 1211 грн. 20 коп. судового збору, який підлягає стягненню з відповідачів в користь позивача. З цих підстав,

Outcome: approved