Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

24.12.2024 начальник відділу забезпечення ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» Новгородова Т.М. звернулася до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 30019,16 грн. та судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач є власником нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказане нежитлове приміщення відключене від централізованої системи опалення та відповідачу проводилось нарахування тільки за загальнобудинкові потреби та абонентське обслуговування. В опалювальні періоди 2022-2023, 2023-2024 позивачем постачалась теплова енергія за вказаною вище адресою з метою теплозабезпечення житлових та нежитлових приміщень, у зв`язку з чим було зроблено розрахунок обсягу теплової енергії, витраченої на загальнобудинкові потреби опалення та абонентське обслуговування приміщення, та нараховано заборгованість у розмірі 30019,16 грн., яку відповідач не сплатив. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.12.2024 головуючим суддею у справі визначено Боброву І.В.. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Суд своєю ухвалою від 07.01.2025 відкрив провадження та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно з положеннями ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи відсутність від сторін клопотань про проведення розгляду справи з їх викликом у судове засідання, суд розглядає справу за наявними у ній матеріалами. Зважаючи на те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. На підставі ст. 280 ЦПК України судом ухвалено заочне рішення. Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, доходить до такого висновку. Судом встановлено, що ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» здійснило постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] в опалювальних сезонах 2022-2024, що підтверджується копіями нарядів на підключення системи опалювання. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 16.02.2024 № 366198790 нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Для нежитлових приміщень, розташованих за адресою: [ADDRESS] з початку опалювального сезону 2022-2023 відкрито індивідуальний договір за № 6105 про надання послуг з постачання теплової енергії від 01.11.2022. Відомості про те, що відповідач звертався до позивача з приводу розірвання договору, змін його умов, незгоди щодо способу нарахування оплати, незгоди з тарифами чи зі скаргами з приводу ненадання послуг чи надання неналежної якості, відсутні. Як зазначено у позовній заяві нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] відключено від централізованої системи опалення, тому нарахування проводилося тільки за загальнобудинкові потреби опалення та абонентське обслуговування. Згідно з п. 3 розділу І Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року № 358) розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати належне йому майно, якщо інше не встановлено договором або законом. Статями 68, 162 ЖК України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. У статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Однак відповідачем оплата послуг за надану теплову енергію не здійснювалась, в зв`язку з чим утворилась заборгованість. Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 09.09.2024 сума боргу відповідача за теплову енергію витрачену на загальнобудинкові потреби опалення та абонентське обслуговування за період з листопада 2022 року по липень 2024 року складає 30019,16 грн. Згідно із ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» та п. 4 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року № 1198 користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем та теплопостачальною організацією. Відповідно до положень ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Статтею 11 ЦК України передбачено, що зобов`язання виникають з дій осіб, які породжують цивільні права та обов`язки. Згідно із ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань і одностороння зміна умов договору не допускається. Положеннями ст. 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Уразі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми. Отже з огляду на викладене, враховуючи неналежне виконання відповідачем зобов`язання з оплати комунальних послуг, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім того, враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved