Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

26 вересня 2024 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» до [PERSON] , [PERSON] , в якій позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення у сумі 20\~299,94 грн станом на липень 2024 року, посилаючись на невиконання обов`язку по сплаті за надані послуги. Ухвалою суду від 27 вересня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. До судового засідання представник позивача подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. 16 січня 2025 року надійшла заява [PERSON] , в якій вона повідомляє, що з 2017 року не проживає по [ADDRESS] та послуги водопостачання за цією адресою не надаються. Власником будинку є [PERSON] , а вона та її діти лише там прописані, а з 2021 року вона позбавлена батьківських прав. Просить відмовити у задоволенні позову. 12 лютого 2025 року надійшов відзив [PERSON] , в якому вона просить відмовити у задоволенні позову до неї, посилаючись на те, що не проживає по [ADDRESS] з 2016 року, проживала по [ADDRESS] . У 2020 році вступила до училища №21 та з цього часу проживає у бабусі по [ADDRESS] . В 2021 році бабуся взяла її під опіку. 11 березня 2025 року надійшла заява [PERSON] , в якій вона просить відмовити у задоволенні позову до неї, наводить підстави зазначені у відзиві та додатково просить застосувати строки позовної давності та звертає увагу, що до 2023 року вона була неповнолітньою. Також просить розглянути справу без її участі. 11 березня 2025 року надійшла заява [PERSON] , в якій вона просить відмовити у задоволенні позову, оскільки тривалий час не проживає по [ADDRESS] та не користується послугами водопостачання. Цей будинок зруйнований та непридатний для проживання. Також просить розглянути справу без її участі. Ухвалою суду від 11 березня 2025 року витребувано докази у позивача та матеріали справи з Заводського районного суду м. Миколаєва. 30 квітня 2025 року надійшла заява представника позивача на виконання вимог ухвали суду. 30\~квітня 2025 року на виконання ухвали суду надані матеріали справи № 487/1231/21. Суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного та обґрунтованого рішення, а тому вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, матеріали справи № 487/1231/21, суд приходить до такого: МКП «Миколаївводоканал» надає послуги в водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Витягів з реєстру територіальної громади міста Миколаєва від 13.11.2023 та від 27.09.2024, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] (з 31.03.2011), [PERSON] , [INFO] (з 31.03.2011), [PERSON] , [INFO] (з 21.11.2019), [PERSON] , [INFO] (з 17.09.2014), [PERSON] , [INFO] (з 31.03.2011). Відповідно до матеріалів справи № 487/1231/21, [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] є дітьми [PERSON] . Відповідно до повідомлення КЗ «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» від 17.11.2021 р. № 03-783 [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з 08.07.2021 перебувають в центрі (справа № 487/1231/21, аркуш 89). Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 24.09.2021 № 971 відібрано дітей, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у матері, [PERSON] (справа № 487/ 487/1231/21, аркуш 68). Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.12.2021 у справі № 487/1231/21 [PERSON] позбавлено батьківських прав стосовно її дітей: [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивачем заявлені вимоги про стягнення заборгованості з наданих послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення та абонентської плати до [PERSON] та [PERSON] з період з травня 2017 року до 31 березня 2024 року. Прилади обліку води у квартирі відсутні. Відповідно до абз. 2 п. 11, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 р. № 630, плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу). Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до пунктів 34, 37 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою КМУ від 5 липня 2019 р. № 690, плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуг з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем складається з: плати за послуги, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затверджених уповноваженим органом тарифів та обсягу спожитих послуг або за нормами споживання, встановленими органом місцевого самоврядування, до встановлення вузла комерційного обліку. Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиті послуги), якщо інший порядок та строки не визначені договором. Рішеннями виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26.06.1988 р. № 385, від 14.07.2017 № 592, від 28.07.2021 № 661 затверджені норми споживання на одну людину на місяць. Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 22.03.2017, № 310 та №311, від 02.11.2017 № 1343 та № 1344, від 15.02.2018 № 165 та № 196, від 18.09.2018 № 993 та № 994, від 26.02.2019 № 266, від 17.09.2019 р. за № 1968, постановою від 04.02.2020 № 283, від 16.12.2020 № 2499 від 22.12.2021 № 2876, встановлені тарифи на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення. Згідно з ст. 22 ЗУ «Про питну воду та питне водопостачання» споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з централізованого водопостачання та водовідведення віднесено до комунальних. Приписами п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 68 ЖК України передбачено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Статтею 11 ЦК України передбачено, що зобов`язання виникають з дій осіб, які породжують цивільні права та обов`язки. Обов`язок сплатити вартість спожитих послуг випливає з самого факту користування послугою. Відповідно до акту від 05.02.2025, підписаному [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , з [PERSON] за адресою [ADDRESS] з вересня 2020 року проживає її онучка [PERSON] . Крім цього, рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.12.2021 у справі № 487/1231/21 [PERSON] позбавлено батьківських прав стосовно її дітей: [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Матеріалами цієї справи підтверджується та зазначено у рішенні суду, що [PERSON] тривалий час проживає окремо, в родині знайомих по [ADDRESS] . Наказом Служби у справах дітей Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради від 09 лютого 2022 року [PERSON] тимчасово влаштовано в родину [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 23 лютого 2022 року № 220 [PERSON] надано статус дитини, позбавлено батьківського піклування. Отже, встановлено, що з вересня 2020 року [PERSON] не проживає за вказаною адресою, відтак не користувалась послугами за цією адресою, а тому в розумінні ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не є споживачем житлово-комунальних послуг за цією адресою з вересня 2020 року. Окрім цього, на цей час [PERSON] була неповнолітньою, а тому мала неповну цивільну дієздатність відповідно до ст. 32 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 9 України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЖК України, повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Враховуючи, що з травня 2017 до вересня 2020 року відповідач [PERSON] була зареєстрована по [ADDRESS] , проте на цей час була неповнолітньою, тобто не несе солідарну відповідальність за оплату житлово-комунальних послуг, а з вересня 2020 року не проживає за вказаною адресою, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення вимог до неї, а тому відмовляє в задоволенні позову в цій частині. Отже, у період виникнення заборгованості обов`язок по сплаті за надані послуги несе [PERSON] . Згідно ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг у разі їх невикористання за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні за умови документального підтвердження. Доводи відповідача [PERSON] щодо не проживання по [ADDRESS] з 2017 року суд оцінює критично вони спростовуються матеріалами справи 487/1231/21 про позбавлення її батьківських прав, в яких містяться відомості про проживання її за вказаною адресою. Зокрема, відповідно до акту обстеження умов проживання від 06.10.2020 по [ADDRESS] (а.с. 12 зворот), у будинку є водопостачання. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язань і одностороння зміна умов договору не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до наданих доказів, відповідачем оплата послуг централізованого водопостачання та водовідведення та абонентської плати не здійснювалась, в зв`язку з чим закономірною є наявність заборгованість за період з травня 2017 року по 31 березня 2024 року (відповідно до розрахунку заборгованості). Однак, суд не погоджується з сумою заборгованості, зазначеною відповідачем в частині послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Так, розраховуючи заборгованість позивач виходить з 5 осіб, зареєстрованих у цьому будинку. Однак, як встановлено судом з вище вказаних доказів, у період з 01.05.2017 до 20.11.2019 по [ADDRESS] зареєстровано 4 особи ( [PERSON] (відповідач), [PERSON] (відповідач), [PERSON] , [PERSON] ); у період 21.11.201931.08.2020 5 осіб ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ); у період 01.09.2020 07.07.2021 4 особи ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ), [PERSON] зареєстрована, але фактично не проживала; у період 08.07.2021 23.09.2021 2 особи ( [PERSON] та [PERSON] ), оскільки [PERSON] з 08.07.2021 в КЗ «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей»; 24.09.2021 31.03.2024 1 особа ( [PERSON] ), оскільки відібрано дітей на підставі рішення виконкому ММР від 24.09.2021 № 971. За такого, судом встановлено, що розрахунок заборгованості не відповідає дійсним обставинам справи. Здійснивши перерахунок заборгованості, враховуючи кількість зареєстрованих осіб у приміщенні за вказані періоди, норму споживання, тарифи, суд дійшов висновку, що заборгованість з централізованого водопостачання та водовідведення за заявлений до стягнення позивачем період, яку належить стягнути з відповідача [PERSON] , складає 9\~201,69 грн (01.05.2017 - 20.11.2019 4 особи - 3\~276,04 грн; 21.11.201931.08.2020 5 осіб 1725,79 грн; 01.09.2020 07.07.2021 4 особи 1\~793,00 грн; 08.07.2021 23.09.2021 2 особи - 310,57 грн; 24.09.2021 31.03.2024 1 особа 2096,29 грн). Заборгованість з абонентської плати відповідає зазначеній у позовній заяві і складає 495,04 грн. Оскільки відповідачем заявлено про застосування позовної давності, вирішуючи питання про дотримання позивачем строку позовної давності суд виходить з такого. Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. (ч.4). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5). Статтею 260 ЦК України передбачено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання зобов`язань за договором позовна давність про повернення боргу, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Позивачем обрахована заборгованість з травня 2017 року, позов пред`явлено 26.09.2024 року, тобто більше ніж через три роки. Однак, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року №540-IX, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22). Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався. Перебіг строку позовної давності за вимогою про стягнення боргу за травень 2017 року розпочався з 21 червня 2017 року (наступний день за строком оплати послуг). Отже на момент набрання чинності змін до ЦК України щодо продовження позовної давності під час дії карантину позовна давність до вимог з травня 2017 року не спливла, а тому суд дійшов висновку про продовження позовної давності. Отже, звернувшись до суду із цим позовом у 26.09.2024 позивач не пропустив позовну давність. Отже відсутні підстави для застосування строку позовної давності. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, а саме стягнення з [PERSON] на користь позивача борг за спожиті послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у сумі 9 201,69 грн та абонентської плати у сумі 495,04 грн, що разом складає 9 696,73 грн. В решті позовних вимог суд відмовляє. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1\~453,44 грн (48% від задоволених вимог).

Outcome: partial