Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивачі 27 березня 2025 року звернулися до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що вони та відповідач по справі є власниками жилого приміщення в квартирі [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 24 червня 2004 року виконавчим комітетом Охтирської міської ради, яким засвідчено, що ця квартира належить їм на праві приватної спільної сумісної власності, на підставі рішення виконкому від 16 червня 2004 року за № 198, та зареєстровано права власності на нерухоме майно Комунальним підприємством «Охтирське міське бюро технічної інвентаризації» 20 серпня 2004 року реєстраційний номер 7118626, номер запису 10653 в книзі 66 стор. 322 без визначення часток співласників. Позивачка [PERSON] перебувала з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 06 вересня 2011 року, позивачі [PERSON] , [PERSON] є їхніми дітьми. Станом на 17 березня 2025 року у вказаній квартирі зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зі своєю донькою [PERSON] , 2022 року народження. Наразі у позивачів виникла необхідність розпорядитися своїми частками, для чого необхідно їх визначити. Проте відповідач відмовився добровільно вирішити це питання, що змусило їх звернутися до суду. Просять визначити за кожним з них по частині належної їм квартири. В судовому засідання позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала. Представник позивачів [PERSON] та [PERSON] , адвокат Тимченко С.Л., в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, давши їм оцінку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є власниками жилого приміщення в квартирі [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 24 червня 2004 року виконавчим комітетом Охтирської міської ради, яким засвідчено, що ця квартира належить їм на праві приватної спільної часткової власності, на підставі рішення виконкому від 16 червня 2004 року за № 198, та зареєстровано права власності на нерухоме майно Комунальним підприємством «Охтирське міське бюро технічної інвентаризації» 20 серпня 2004 року реєстраційний номер 7118626, номер запису 10653 в книзі 66 стор. 322 без визначення їх часток / а.с. 12-15/. Вартість квартири становить 401350,00 грн відповідно до звіта з оцінки станом на 19 березня 2025 року / а.с. 20/. Відповідно до довідки відділу з питань реєстрації Охтирської міської ради від 17 березня 2025 року за № 15-16/396 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зі своєю донькою [PERSON] , 2022 року народження / а.с. 11/. Позивачка [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , який розірвано 06 вересня 2011 року / а.с. 16/, 01 жовтня 2011 року вона уклала шлюб з [PERSON] , після чого змінила прізвище на [PERSON] / а.с. 17/. [PERSON] та [PERSON] є дітьми позивачки та відповідача, що підтверджено свідоцтвами про їх народження / а.с. 18-19/. Згідно з частиною 1 статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (частина 4 статті 41 Конституції України). Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Зі змісту статті 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. У частинах 1, 2 статті 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Відповідно до положень частини 1 статті 368 і частини 2 статті 372 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. Частинами 1, 2 статті 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно з частиною 1 статті 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. При вирішенні цього спору необхідно враховувати, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Виключно позивачам належить право обирати спосіб захисту порушеного права і що в результаті визначення розміру частки між позивачами і відповідачем припиняється право спільної сумісної власності та виникає право спільної часткової\~власності. Враховуючи те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, квартира належить на праві спільної сумісної власності, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, суд дійшов висновку про визначення частки у праві спільної сумісної власності на квартиру за кожним з співвласників у розмірі\~1/4 частини. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При зверненні до суду з цим позовом позивачка [PERSON] сплатила судовий збір в сумі 1211,20 грн /а.с. 3/, який залишає за собою. Позивачі [PERSON] та [PERSON] від сплати судового збору звільнені на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як учасники бойових дій / а.с. 11-12/. Тому з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved