Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Ейс" звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що 29.12.2023 між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та [PERSON] укладено Договір кредитної лінії №00-10746835 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до умов договору кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії, у розмірі 5 000,00 грн. на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Так, ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» свої зобов`язання за договором виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі, передбаченому договором. Відповідач, всупереч умовам договору та ст.ст. 525, 526 ЦК України, належним чином не виконав свої зобов`язання та не повернув в повному обсязі грошові кошти, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість в загальному розмірі 26400,00 грн., яка складається із заборгованості по кредиту - 5250,00 грн. та заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 21150,00 грн. 22.01.2024 між Первісним кредитором ТОВ «Качай гроші» та ТОВ "Макс Кредит" було укладено Договір факторингу № 22-01/2024, відповідно до умов якого до ТОВ "Макс Кредит" перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за Договіром кредитної лінії №00-10746835 від 29.12.2023. В подальшому 16.08.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» та ТОВ "Макс Кредит" укладено Договір факторингу №16082024-МК/ЕЙС, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за Договіром кредитної лінії №00-10746835 від 29.12.2023. Згідно з Актом прийому передачі реєстру боржників від ТОВ «Макс Кредит» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 26400,00 грн. В подальшому, ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» не здійснювало жодних нарахувань за кредитним договором. Враховуючи викладене, позивач звернувся із вказаним позовом до суду. На підставі вищенаведеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 26400,00грн, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40грн та витрати на правову допомогу у розмірі 7000,00грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача надав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, проти розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився про час, день та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку, причини своєї неявки суду не повідомив, суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як встановлено судом, 29.12.2023 між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії №00-10746835. Відповідно до пп. 2.2. п. 2 Договору цей договір укладається сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію». Довідкою про ідентифікацію підтверджується, що відповідачу на його номер телефону [NUMBER] , 29.12.2023 о 14:50:38 було надіслано одноразовий ідентифікатор 67299, яким було підписано договір. Окрім того, боржником за допомогою одноразового ідентифікатора було підписано паспорт споживчого кредиту. Всі основні умови кредитування доведені відповідачу, про що свідчить його підпис в паспорті споживчого кредиту. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що Договір кредитної лінії №00-10746835від 29.12.2023 укладений у спосіб, визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення. Відповідно до вище наведеного, можна зробити висновок, що без здійснення входу на вебсайт кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, кредитний договір між сторонами не був би укладений, а кредитні кошти не були би перераховані відповідачу. Аналогічний висновок викладено в Постанові Верховного Суду від 07.10.2020 по справі №127/33824/19. Відповідно до вказаного договору позичальник отримав кредитний ліміт у розмірі 5000,00 грн., тип кредиту - кредитна лінія, строк дії кредитної лінії 240 днів із датою повернення 25.08.2024. Тип процентної ставки - фіксована 3,00% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше рекомендованої дати оплати визначеної п. 1.3.1. даного договору. Відповідно до п. 1.5. за надання кредиту, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю комісію у розмірі 5,00% від суми кредиту, що складає: 250,00 грн. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до частин 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Кредитодавець виконав умови кредитного договору та перерахував на картковий рахунок позичальника 5000,00 грн. В порушення умов кредитного договору відповідач неналежним чином не виконав свої зобов`язання, у зв`язку з чим у ним перед кредитодавцем виникла заборгованості у розмірі 26400,00 гривень, що складається з заборгованості за тілом кредиту 5250,00 грн. та заборгованості за відсотками 21150,00 грн. 22.01.2024 між Первісним кредитором ТОВ «Качай гроші» та ТОВ "Макс Кредит" було укладено Договір факторингу № 22-01/2024, відповідно до умов якого до ТОВ "Макс Кредит" перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за Договіром кредитної лінії №00-10746835 від 29.12.2023. В подальшому 16.08.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» та ТОВ "Макс Кредит" укладено Договір факторингу №16082024-МК/ЕЙС, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за Договіром кредитної лінії №00-10746835 від 29.12.2023. Згідно з Актом прийому передачі реєстру боржників від ТОВ «Макс Кредит» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 26400,00 грн. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За частиною 1 статті 1077, частиною 3 статті 1079 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Згідно зі статтею 514, частиною 1 статті 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, внаслідок укладення декількох договорів факторингу до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» перейшли всі права первісного кредитора у зобов`язаннях за Договором кредитної лінії №00-10746835 від 29.12.2023. Отже, оскільки судом встановлено, що відповідач належним чином не виконала своїх зобов`язань за Договором кредитної лінії №00-10746835 від 29.12.2023року, а право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс», суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 26400,00 грн. є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Відповідно до чч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами Представник позивача зазначив, що сума фактично понесених та сплачених судових витрат становить 7 000 грн. Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що витрати на правову допомогу підлягають відшкодуванню з відповідача у розмірі 7 000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved