Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

Позиція сторін у справі [PERSON] звернувся до суду із позовом до держави України в особі Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону, третя особа: Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, про відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовувались порушенням права [PERSON] на доступ до ефективного засобу захисту від кримінальних правопорушень, яке спричинило психоемоційні навантаження, через їх тривалий і безперервний характер, набули ознак душевних страждань, які у свою чергу, виявились перешкодою у організації ним звичних життєвих занять і професійній діяльності, у спілкуванні з оточуючими, у зусиллях щодо підтримання належного стану здоров`я. З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, позивач оцінює спричинену моральну шкоду у розмірі 399 696, 00 грн. Представник відповідача подав відзив на позов, в якому зазначив, що при поданні позову позивачем неправильно визначено Київську спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Центрального регіону як відповідача, оскільки відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Київська спеціалізована прокуратура у сфері оборони Центрального регіону не є юридичною особою. В порушення вимог процесуальних норм, позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної, а також матеріальної шкоди, наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями посадових осіб, зокрема правоохоронних органів, та наслідками, зазначеними позивачем у позові. Процесуальні дії Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04 листопада 2024 року позовну заяву повернуто. 19 грудня 2024 року постановою Київського апеляційного суду ухвалу суду першої інстанції скасовано та повернуто справу до суду для продовження розгляду до того ж суду. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21 січня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про відвід судді Вовка С. В. Фактичні обставини справи Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2018 року у справі № 757/42457/18-к скаргу [PERSON] задоволено, постанову слідчого СВ Печерського УП ГУ НП України в м. Києві від 16.07.2018 року про закриття кримінального провадження №42018110350000101 від 02.07.2018 року - скасовано. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2018 року у справі № 757/46268/18-к скаргу [PERSON] задоволено, скасовано постанову прокурора від 7.09.2018р. про відмову в задоволенні клопотання; зобов`язано прокурора в кримінальному провадженні №42018110350000101 розглянути клопотання від 7.09.2018р. в порядку ст. 220, 55 КПК України. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 вересня 2018 року у справі № 757/42369/18-к зобов`язано керівника військової прокуратури Центрального регіону України або його першого заступника, або заступника розглянути скаргу потерпілого [PERSON] на недотримання розумних строків прокурором керівником військової прокуратури Київського гарнізону Гладієм Є. В. під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42018110350000101 в порядку ст. 308 КПК України та за наявності підстав для її задоволення надати прокурору керівнику військової прокуратури Київського гарнізону Гладію Є. В. обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень з питань, вказаних у скарзі від 9.08.2018 року. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 січня 2019 року скасовано постанову прокурора військової прокуратури Київського Гарнізону від 23.10.2018. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 серпня 2019 року у справі № 757/26031/19-к скасовано постанову слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві Єрофєєва Є. В. про закриття кримінального провадження № 42018110350000101 від 02.07.2018року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Матеріали кримінального провадження №42018110350000101 від 02.07.2018року повернуто до слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві для продовження досудового розслідування. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 лютого 2020 року у справі 757/65343/19-к постанову слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Києві від 20.09.2019 про закриття кримінального провадження № 42018110350000101 скасовано. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2021 року постанову слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві від 26.08.2020 про закриття кримінального провадження № 42018110350000101 скасовано. Позиція суду та оцінка аргументів сторін Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме - у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (стаття 1174 цього Кодексу). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Згідно із вимогами статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості. Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову. Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суди першої та апеляційної інстанцій встановлюють наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею). Зазначений висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладений у постанові Верховного Суду від 19 березня 2020 року у справі № 686/13212/19 (провадження № 61-21982св19). Позов пред`явлено до Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону (з 17.03.2023 - Київська спеціалізована прокуратура у сфері оборони Центрального регіону). Згідно з наказом Генерального прокурора від 17 березня 2023 року № 74 «Про внесення змін до наказу Генерального прокурора від 05 лютого 2020 року № 66» перейменовано юридичну особу «Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Центрального регіону» (на правах обласної прокуратури) на юридичну особу «Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Центрального регіону» (на правах обласної прокуратури) без зміни ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Відповідно до наказу Генерального прокурора від 17 березня 2023 року № 75«Про окремі питання забезпечення функціонування спеціалізованих прокуратур у сфері оборони (на правах окружних)» затверджено перелік спеціалізованих прокуратур у сфері оборони (на правах окружних), що додається. Визнано таким, що втратив чинність, наказ Генерального прокурора від 02 березня 2021 року № 54. Згідно зазначеного Переліку, який є Додатком до наказу Генерального прокурора від 17 березня 2023 року № 75, до структури Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону (на правах обласної) входить Київська спеціалізована прокуратура у сфері оборони (на правах окружної) (з місцем розташування у місті Києві). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про прокуратуру» систему прокуратури України становлять Офіс Генерального прокурора, обласні прокуратури, окружні прокуратури, Спеціалізована антикорупційна прокуратура. У разі потреби рішенням Генерального прокурора можуть утворюватися спеціалізовані прокуратури на правах структурного підрозділу Офісу Генерального прокурора, на правах обласних прокуратур, на правах підрозділу обласної прокуратури, на правах окружних прокуратур, на правах підрозділу окружної прокуратури. Це правило не поширюється на випадок утворення Спеціалізованої антикорупційної прокуратури. Перелік, утворення, реорганізація та ліквідація спеціалізованих прокуратур, визначення їх статусу, компетенції, структури і штатного розпису здійснюються Генеральним прокурором. Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Київська спеціалізована прокуратура у сфері оборони Центрального регіону не є юридичною особою. Згідно з ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Відповідно до ст. 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. Відповідно до ч. 4 ст. 87 ЦПК України юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації. У постанові Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 461/5877/22 (провадження № 61-10304св24) зазначено, що філії та представництва, а також відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами, не наділені цивільною процесуальною дієздатністю та не можуть виступати стороною у цивільному процесі. Тому справи, у яких відповідачем виступає філія чи представництво, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з відсутністю сторони у цивільному процесі, до якої пред`явлено позов, а отже неможливістю вирішення цивільного спору. Суд погоджується із доводами сторони відповідача про те, що оскільки Київська спеціалізована прокуратура у сфері оборони Центрального регіону відповідно до норм чинного законодавства не має статусу юридичної особи, тому, в силу вимог ст. 48, ст. 87 ЦПК України, не може бути відповідачем у цивільних правовідносинах. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позову до неналежного відповідача.

Outcome: dismissed