Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

Позивач ТОВ «Коллект Центр» звернулося до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами №2726672 від 13.07.2021 року, №75964467 від 31.07.2021 року у розмірі 111854,39 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.07.2021 року між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] було укладено договір №2726672, за умовами якого останньому було видано кредит в сумі 12000,00 грн. зі сплатою акційного, фіксованого проценту 1,592% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики та базового проценту - 1,99000%. Договір укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором), який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Також 31.07.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено договір №75964467, відповідно до якого останньому надано кредит в розмірі 15000,00 грн. зі сплатою процентної ставки 1,99% яка нараховується за кожен день користування позикою. Договір укладено дистанційно в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позивач зазначає, що станом на сьогоднішній день строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. Тому, у відповідача [PERSON] утворилася заборгованість, а саме: -за договором №272662 загальний розмір, що підлягає стягненню станом на день формування позовної заяви становить 172824,00 грн., яка складається з: 12000,00 грн. - заборгованості за основним зобов`язанням та 160824,00 грн. - заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 66476,40 грн. (12000,00грн. - тіла кредиту, 54476,40 грн. - проценти); -за договором №75964467 загальний розмір, що підлягає стягненню станом на день формування позовної заяви становить 45377,99 грн., яка складається з: 15000,00 грн. - заборгованості за основним зобов`язанням, 30375,53 грн. - заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги та 2,46 грн. - нарахованих 3% річних. Загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з позичальника складає 111854,39 грн. (27000,00грн. - тіла кредиту, 84851,93 грн. - проценти, 2,46 грн. - 3% річних). 29.12.2021 року укладено договір №29/12-2021, відповідно до якого ТОВ «Маніфою» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2726672. В подальшому право вимоги за цим договором було відступлене позивачу, на підставі договору №10-01/2023 від 10.01.2023 року. Також, 22.02.2022 року укладено договір №22/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №75964467. В подальшому право вимоги за цим договором було відступлене позивачу, на підставі договору №10-01/2023 від 10.01.2023 року. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за вказаними вище двома договорами. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договорами №2726672 від 13.07.2021 року, №75964467 від 31.07.2021 року у розмірі 111854,39 грн., а також понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3028,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 25000,00 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.11.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Ухвалою суду від 04.12.2024 року в зв`язку із заявленням відводу судді Волошину С.В. справу було прийнято до провадження суддею Воробйовим В.В. Ухвалою суду від 09.12.2024 року клопотання відповідача було задоволено та здійснено перехід до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Так, на виконання вимог ухвали суду, у визначений судом строк, відповідачем було надано суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позов вважає безпідставним та необґрунтованим, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню повністю. Так, на думку відповідача, в додатках до позовної заяви немає жодного доказу, який би підтверджував укладення договорів та надання позики. З огляду на вимоги ст.ст. 95, 100 ЦПК України наявні в матеріалах справи роздруківки не являються доказами. Матеріали справи не містять доказів про те, що відповідачу були надані одноразові ідентифікатори, які він в подальшому нібито використав для підтвердження підписання електронних договорів та інших документів, тим більше з тими текстами які навів позивач. Як стверджує відповідач, в матеріалах справи відсутні, як доказ, первинні документи на підтвердження безготівкового перерахування коштів первинними кредиторами за договорами. Наявні в матеріалах справи розрахунки заборгованості за договорами не є належними та допустимими доказом наявності заборгованості та її розміру за договором. Позивач зазначає, що наділений правом вимоги за договорами, проте на підтвердження виконання умов факторингових договорів, в частині сплати грошових коштів за цими договорами, до матеріалів справи надані копії платіжних доручень, які також не завірені належним чином та взагалі вони викликають сумніви щодо їх засвідчення зі сторони банку та їх реального проведення банком. Тому необхідно запросити у відповідному банку підтвердження проведення саме цих платежів з усіма зазначеними на них даних, в тому числі підтвердження того, що ці платіжні доручення були дійсно завірені банківським співробітником. Це дозволить упевнитись у тому, що дані платежі дійсно були сплачені. Враховуючи викладене вище, відповідач просив відмовити ТОВ «Коллект Центр» у задоволенні позовних вимог, а також судові витрати покласти на позивача. Представником позивача було надіслано суду відповідь на відзив, згідно з якою відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому було перераховано грошові кошти. Ідентифікація відповідача здійснювалася в ІТС, яка належить первісним кредиторам і він гарантував дійсність вимоги при відступленні прав вимоги по даному кредиту. Будь-яких доказів того, що персональні дані відповідача були використані для укладення договору іншими особами від його імені, ним не надані. Також, договори містять ідентичні дані позичальника, що додатково підтверджує факт укладення даних договорів саме відповідачем. Крім того, укладені кредитні договори між первісним кредитором та відповідачем відповідають формі, передбаченій ст.ст. 207, 208, 1047, 1055 ЦК України. З наданих документів вбачається, що договори було підписано одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності укладених кредитних договорів, доказів того, що наведені умови договорів, їх форма і порядок укладення суперечить волевиявленню сторін не надано. Представник звертає увагу на те, що [PERSON] частково погашав заборгованість по обох кредитах, що свідчить про визнання ним факту укладення договору, погодження з його умовами та підтвердження факту отримання грошових коштів. З приводу перерахування кредитних коштів, то ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Маніфою» не є банком або відповідною фінансовою установою, яка має право здійснювати грошові перекази, тому відповідна операція була здійснена ТОВ «ФК «Фінекспрес» та ТОВ «ФК «Вей Фор Пей» на підставі укладених між сторонами договорів. При цьому, оскільки компанія не здійснює операцій з готівковими грошима, а перекази коштів здійснюються виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Щодо надання виписок з рахунку позичальника з відображенням всіх операцій по такому рахунку, то позикодавці не є банками та на них не розповсюджується дія закону України «Про банки та банківську діяльність», тому твердження відповідача не заслуговує на увагу. Разом з тим, відповідач вказує лише на недоведеність факту перерахування йому кредитних грошових коштів, але будь-яких доказів цьому не надає. Представник також звертає увагу, що відповідач не був позбавлений можливості відповідно до ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування» відмовитися від договору протягом 14 календарних днів від дати його укладення шляхом повідомлення кредитора в письмовій формі з одночасним поверненням грошових коштів. Проте, у вказаний строк відповідач від договору не відмовився, жодних заперечень щодо його змісту не висловлював, що свідчить про його згоду з умовами укладеного договору. Нарахування відсотків здійснювалось в межах строку кредитування, визначеного та погодженого сторонами договору. Контррозрахунок заборгованості відповідачем не наданий. [PERSON] були укладені кредитні договори за власним бажанням, добровільно, без будь-якого примусу з боку третіх осіб. Щодо копій доказів, то подані заявником документи прошиті, пронумеровані, підписані, скріплені печаткою та посвідчувальним написом, що відповідає вимогам закону. На підставі викладеного представник позивача просив позовну заявуТОВ «Коллект Центр» задовольнити в повному обсязі. Відповідач своїм правом на подачу заперечення не скористався. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Також додав, що за час розгляду справи позовні вимоги не збільшились. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву та просив відмовити у задоволенні позову. Додатково пояснив, що йому не зрозуміло, які нараховувались проценти та пеня. При цьому, дії щодо отримання коштів він вчиняв, гроші йому надходили та він ними користувався, проте йому не було відомо що це за кошти надійшли. Його не повідомляли про наявність заборгованості, оскільки в нього не було мобільного зв`язку. Номер телефону оператора мобільного зв`язку, який вказаний як фінансовий номер, належить йому. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст.ст. 207, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 628, 629, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитних договорів, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України. Судом встановлено, що 13.07.2021 року між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] був укладений договір позики № 2726672, відповідно до умов якого отсанній отримав кредит у розмірі 12000,00 грн. з метою придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення особистих потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, строком на 17 днів до 30.07.2021 року. Тип позики - короткострокова. Позика надається на умовах повернення, платності та строковості в національній валюті України гривні (а.с. 13 на звороті -16). Згідно з п. 2.4. договору, проценти за користування позикою нараховуються за спадною процентною ставкою на підставі фіксованого середньоденного розміру процентів за користування позикою відповідно до Додатку №1 до цього договору (а.с. 17-18). Середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований: 1.59200 від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Середньоденний ромір процентів за користування позикою, базовий, фіксований: 1.99000% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Базова процентна ставка, фіксована 1,99000% від суми позики за кожен день користування позикою. Особливості нарахування процентів за основною процентною ставкою визначено розділом 3 цього Договору. Позика надається Позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на веб-Сайті Товариства протягом 3 днів з дати підписання договору (п.п. 2.6 договору позики). Проценти за користування позикою нараховуються за фактичну кількість календарних днів користування позикою з дня надання позики до дня повного погашення заборгованості включно (п. 3.1.1. договору). Відповідно до п. 8.3.5 договору позики, підписуючи договір позичальник підтверджує, що вивчив та повністю погоджується з умовами Правил надання грошових коштів у позику (а.с. 23-26), в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Маніфою», які є невід`ємною частиною договору. Згідно з п. 3.2.1. договору позики, проценти на прострочену позику нараховуються у випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за цим договором у розмірі, визначеному п. 2.5 договору, за кожен день прострочення. Відповідно до п.п. 3.4., 3.6 договору позики, повернення позики та сплата нарахованих процентів здійснюється позичальником до закінчення строку позики шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позикодавця. У випадку укладення додаткової угоди щодо продовженя строку позики за цим договором, проценти за користування позикою в період дії такої Додаткової угоди нараховуються за спадною процентною ставкою (формула розрахунку якої визначена Додатком №1) на підставі фіксованого базового середньоденного розміру процентів за користування позикою (п. 2.4.3); графік нарахувань визначається відповідною Додатковою угодою. Відповідно до п. 5.1 договору позики, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України. 30.07.2021 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до договору позики №2726672 про продовження строку позики на 30 днів - до 29.08.2021 року. Залишок заборгованості за сумою позики - 12000,00 грн. Середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий:1.99000%. Також затверджено новий графік нарахувань процентів (а.с. 18 на звороті - 20). Так, згідно з Графіком нарахувань процентів за додатковою угодою №1, відповідно до якого сума позики 12000,00 грн., сума нарахованих процентів за користування позикою 7164,00 грн., всього до сплати 19164,00 грн. Крім того, містить графік обов`язкових платежів, який передбачає кількість днів у розрахунковому періоді 30, залишок заборгованості за сумою позики 12000,00 грн., проценти за користування позикою 7164,00 грн., реальну річну процентну ставку 29654% та загальну вартість позики 19164,00 грн. Також наявний паспорт позики, який містить інформацію про основні умови надання коштів у позику з урахувань побажань споживача, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості позики для споживача, порядок повернення позики та інше (а.с. 20 на звороті -21). ТОВ «Маніфою» свої зобов`язання за вказаним договором позики виконало належним чином про, що свідчить довідка ТОВ «Фінансова компанія «Вей Фор Пей» №4952-ВП від 03.07.2024 року зі змісту якої слідує, що відповідно до договору ВП-220319-6 від 22.03.19 року було здійснено за дорученням ТОВ «Маніфою» успішний переказ коштів на картку клієнта: 13.07.2021 року на суму 12000,00 грн., маска карти [NUMBER] , код авторизації 986172, номер транзакції в системі WayForPay -74f4е044-d129-4fеf-а15d-8b547984bfе9 (а.с. 29 на звороті). З листа ТОВ «Маніфою» №2058 від 03.07.2024 року слідує, що право вимоги за онлайн-позикою до [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , договір №2726672, номер транзакції 74f4е044-d129-4fеf-а15d-8 b547984 bfе9, було відступлено ТОВ «ФК «Вердикт Капітал» (а.с. 30-31). Так, 29.12.2021 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №29/12-2021, відповідно до умов якого право вимоги за договором позики №2726672 від 13.07.2021 року відступлено ТОВ «ФК «Вердикт Капітал». Відповідно до умов якого, останнє зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт ТОВ «Маніфою» відступити ТОВ «ФК «Вердикт Капітал» право грошової вимоги (а.с. 45 на звороті - 50, 52). Факт здійснення проплати за вказаним договором підтверджується відповіддю АТ «Південний» від 20.01.2025 року (а.с. 110, 145). Відповідно до п. 4.1 договору факторингу, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання ними відповідного Реєстру прав вимог, по формі, встановленій у відповідному додатку. 29.12.2021 року сторони договору факторингу підписали та скріпили печатками Реєстр боржників до договору факторингу №29/12-2021. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №29/12-2021 ТОВ «ФК «Вердикт Капітал» набуло права вимоги до відповідача за договором позики №2726672 від 13.07.2021 року на суму 37104,00 грн., з яких: 12000,00 грн. - сума заборгованості за сумою позики, 19104,00 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою та 6000,00 грн. - суми заборгованості за процентами за прострочену позику (а.с. 52). Згодом, 10.01.2023 року між ТОВ «ФК «Вердикт Капітал» та позивачем укладено договір про відступлення прав вимоги №10-01/2023, відповідно до якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні права вимоги до боржників, зазначених у додатках №1 та №3 до цього договору (а.с. 53-54). Права вимоги вважаються відступленими первісним кредитором та набутими новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому вигляді. 10.01.2023 року сторони договору про відступлення прав вимоги підписали та скріпили печатками акт прийому-передачі реєстру боржників до цього договору (а.с. 55 на звороті). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року ТОВ «Коллект Центр» набуло права вимоги до відповідача за договором позики №2726672 від 13.07.2021 року на суму 172824,00 грн., з яких: 12000,00 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням, 160824,00 грн - сума заборгованості за нарахованими процентами (а.с. 61-62, 64). Проте, позивачем заявлено вимоги лише на суму 66476,40 грн., яка складається з: 12000,00 грн. - заборгованості за основним зобов`язанням та 54476,40 грн. - заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, що не суперечить вимогам ст. 13 ЦПК України. Судом встановлено, що 31.07.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем із використання вебсайту https://mycredit.ua/ua/documents-license/ був укладений договір позики №75964467 (на умовах повернення позики вкінці строку позики). Відповідно до його умов ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується передати [PERSON] у власність грошові кошти у розмірі 15000,00 грн. шляхом перерахування їх на банківський рахунок позичальника. Строк позики 30 днів, останній день повернення позики 30.08.2021 року. Базова процентна ставка/день 1,99%. Знижена процентна ставка/день (застосовується у відповідності до умов програми лояльності) становить 0,70%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день (не застосовується в період карантину) - 2,70%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 906,08 %. Орієнтовна загальна вартість позики 18134,25 грн. (а.с. 7). Підписавши вказаний договір, відповідач підтвердив, що до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщенні на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі (п. 5.2 договору). Вказаний договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі (п. 12 договору). Згідно п. 2 договору, позикодавець надає позичальнику детальний перелік складових загальної вартості кредиту у розмірі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартість всіх додаткових та супутніх послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що зазначена у додатку №1 до договору, який є його невід`ємною частиною. Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики (п. 4 договору). Відповідно до п. 17 договору, інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною договору. Згідно з п. 15 договору, сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства. Позичальник несе повну відповідальність перед позикодавцем за повернення позики, сплату процентів та належне виконання зобов`язань за цим договором усім своїм майном. Правилами надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів», затверджених рішенням Загальних зборів учасників Товариства №11/02.2021 від 11.02.2021 року, які є невід`ємною частиною договору містять умови продовження строку користування позикою (а.с. 8-13). Так, відповідно до п.п. 7.1 -7.2, 7.4-7.5 Правил, з метою недопущення наслідків понадстрокового користування позикою сторони домовились, що позичальник має право подовжити строк користування позикою, за що сплачує товариству проценти на умовах, обраних позичальником для здійснення певного виду пролонгації. Умови пролонгації вказуються в особистому кабінеті позичальника на сайті. При цьому, розмір процентів, що сплачує позичальник при оформленні пролонгації визначаються виходячи з базової процентної ставки, зазначеної у договорі позики, та кількості днів, на яку позичальник бажає оформити пролонгацію. Позичльник погоджується, що у разі, якщо позичальник не сплатив заборгованість в повному обсязі та/або не оформив пролонгацію, товариство має право застосувати наслідки, передбачені в п. 6.8 цих Правил. Позичальник має право продовжити строк користування позикою необмежену кількість разів. Подовження строку користування позикою є неможливим, якщо товариство відступило право вимоги за договором позики третій особі або звернулося до суду за примусовим стягненням заборгованості (п. 7.7 Правил). Згідно з п. 9.7 Правил, якщо під час дії особливих умов виконання договору позики, встановлених для позичальника в рамках програми лояльності, позичальник порушить взяті на себе зобов`язання за договором позики, такі особливі умови виконання договору позики втрачають силу, а нараховані згідно умов договору позики проценти підлягають перерахуванню за базовою процентною ставкою, розмір якої зазначається в договорі позики, та оплаті позичальником в повному обсязі на загальних умовах за весь період дії договору позики і незалежно від запропонованих особливих умов програми лояльності. Відповідно до змісту договору позики, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням картки [NUMBER] . Додаток № 1 до договору позики №75964467 від 31.07.2021 року містить Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, яка передбачає дату видачі кредиту 31.07.2021 року, дату повернення платежу 30.08.2021 року, кількість днів у розрахунковому періоді 30, чиста сума кредиту за договором 18134,25 грн., проценти за користування кредитом 3134,25 грн., реальна річна процентна ставка 906,08 грн., загальна вартість кредиту 18134,25 грн. (а.с. 7 на звороті). ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за вказаним договором позики виконало належним чином про що свідчить довідка ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» №КД-000000471 від 18.09.2024 року зі змісту якої слідує, що товариство підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного між компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», та завершення наступної платіжної операції: дата 31.07.2021 року, сума 15000,00 грн., номер платежу 3а00601а-2 b99-4е00-8аас-34а3dfbсеb64, отримувач на карту № [NUMBER] (а.с. 27). Крім того, за клопотанням відповідача ухвалою суду було витребувано у ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» лист підтвердження про проведення вказаного вище платежу, яким підтверджено наведені вище обставини (а.с. 204, 209). 22.02.2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №22/02/2022, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором позики №75964467 від 31.07.2021 року відступлено ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с. 40-42). Відповідно до умов якого, первісний кредитор зобов`язався відступити за плату право грошової вимоги у сумі 153662582,15 грн., а ТОВ «Вердикт Капітал» зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить первісному кредитору, і стає новим кредитором за договором позики, укладеними між первісник кредитором і боржниками (а.с. 40-42, 43). Факт здійснення проплати за вказаним договором підтверджується відповіддю на запит суду АТ «Південний» від 20.01.2025 року (а.с. 110, 145). Відповідно до 6.1.4 договору факторингу, право вимоги переходить до фактора після здійснення повного фінансування з моменту підписання сторонами акту приймання-передавання реєстру боржників в електронному вигляді, який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги. 22.02.2022 року сторони договору факторингу підписали та скріпили печатками акти приймання-передавання реєстру боржників до договору факторингу №22/02/2022 від 22.02.2022 року (а.с. 42 на звороті). Відповідно до витягу з реєстру боржників № 1 до договору факторингу №22/02/2022 від 22.02.2022 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги до відповідача за договором позики №75964467 від 31.07.2021 року на суму 45375,53 грн., з яких: 15000,00 грн. - сума заборгованість за тілом, 30375,53 грн. - сума заборгованість по процентам за користування (а.с. 44, 51). Згодом, 10.01.2023 року між ТОВ «ФК «Вердикт Капітал» та позивачем укладено договір про відступлення прав вимоги №10-01/2023, відповідно до якого первісний кредит відступає шляхом продажу новому кредитору належні права вимоги до боржників, зазначених у додатках №1 та №3 до цього договору (а.с. 53-54). Права вимоги вважаються відступленими первісним кредитором та набутими новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому вигляді. 10.01.2023 року сторони договору про відступлення прав вимоги підписали та скріпили печатками акт прийому-передачі реєстру боржників до цього договору (а.с. 55 на звороті). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року ТОВ «Коллект Центр» набуло права вимоги до відповідача за договором позики №75964467 на суму 45377,99 грн., з яких: 15000,00 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням, 30375,53 грн. - сума заборгованості за нарахованими процентами, 2,46 грн. - відповідальність за порушеня грошового зобов`язаня згідно ст. 625 ЦК України (а.с. 57, 63). Проаналізувавши матеріали справи, судом встановлено, що договори позик були підписані відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, який був надісланий кредитодавцем на номер телефону, зазначений відповідачем при реєстрації на сайті кредитодавця, на підтвердження чого у ідентифікаційній частині договорів міститься код ідентифікатора відповідача j23122 та X1I42Pvht9, що і є безпосередній підписом відповідача. Ідентифікаційна частина договорів позик в Розділі «Позичальник» міститься ідентифікуючі дані [PERSON] , в тому числі зазначено номер телефону [NUMBER] . Крім того, по обох договорах позики кредитні кошти були перераховані на одну картку № [NUMBER] . На виконання ухвали суду АТ «ОТП Банк» 21.01.2025 року надало інформацію згідно з якою банківська картка № [NUMBER] випускалася на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Щодо надання інформації про номер телефону, на який відправлялась інформація про підтвердження здійснення операцій за платіжною карткою № [NUMBER] за період з 13.07.2021 року по 13.08.2021 банк повідомляє, що за вказаний період sms-інформування по опраціям по карті № [NUMBER] було підключено до мобільного номеру телефону [NUMBER] (а.с. 132-133, 166, 227). Також АТ «ОТП Банк» було надано суду виписку по картковому рахунку за період з 13.07.2021 року по 13.08.2021 року, з якої судом встановлено, що на рахунок картки відповідача № [NUMBER] 13.07.2021 року зараховано кошти в розмірі 12000,00 грн., а 31.07.2021 року - 15000,00 грн., що відповідає умовам договорів позик, які були ним укладені цими датами (а.с. 167-170). Також банком надано копії меморіальних ордерів про зарахування сум 15000,00 грн. та 12000,00 грн. на рахунок відповідача (а.с. 230, 231). Слід відзначити, що виписка за картковим рахунком та меморіальні ордера є первинними документами та належними доказами зарахування коштів, тому суд спростовує твердження відповідача про відсутність доказів надання йому позик. Суд не приймає до уваги твердження відповідача відносно того, що роздкурівки долучені до позовної заяви не являються доказами, оскільки вони не посвідчені належним чином, згідно зі ст. 100 ЦПК України. Проте, суд звертає увагу, що позовна заява разом з додатками прошиті, підписані та скріплені печаткою та посвідчувальним написом, відповідно до вимог законодавства, а тому не потребують засвідчення кожної сторінки окремо. Такаж позиція міститься і в постанові Верховного Суду від 18.12.2018 року у справі №761/5894/17. Крім того, на виконання ухвали суду позивачем долучено до матеріалів справи електронні примірники обох договір позики у форматі .pdf на диску DVD-R, як доказ укладення договір (а.с. 132-133, 157). Вказані вище договори факторингу та відступлення прав вимоги є правомірними, тобто таким, що породжують, змінюють або припиняють цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Доказів про неправомірність цих договорів матеріали справи не містять. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про заміну кредитора. Разом з тим, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такого висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 6 лютого 2019 року в справі №361/2105/16-ц. Отже, до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право кредитора за вказаними вище договорами позик, що підтверджується дослідженими доказами. Щодо суми заборгованості та розрахунків заборгованості по зазначеним вище договорам позик, то суд зазначає наступне. Так, за договором позики №2726672 від 13.07.2021 року відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість становить 172824,00 грн., яка складається з: 12000,00 грн. - суми заборгованості за основним зобов`язанням, 160824,00 грн - суми заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги (а.с. 37), разом з тим, позивачем заявлено вимоги лише на суму 66476,40 грн., яка складається з: 12000,00 грн. - заборгованості за основним зобов`язанням та 54476,40 грн. - заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги (а.с. 39), а за договором позики №75964467 від 31.07.2021 року - 45377,99 грн., яка складається з: 15000,00 грн - суми заборгованості за основним зобов`язанням, 30375,53 грн - суми заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги та 2,46 грн. - нарахованих 3% річних (а.с. 32-34, 36, 38). Таким чином, загальний розмір заборгованості становить 111854,39 грн. Дані суми заборгованості встановлені судом на підставі наданих доказів. Відповідач жодних заперечень щодо правильності наведеного розрахунку не надав як і власного контррозрахунку. При цьому суд звертає увагу, що розмір відсотків визначений відповідно до умов договорів. Крім того, суд звертає увагу, що 30.07.2021 року відповідачем [PERSON] з його власної банківської картки № [NUMBER] (на який перераховувались кредитні кошти за обома договорами позик) було здійснено списання коштів на переказ в розмірі 3247,69 грн., які надійшли ТОВ «Маніфою», що підтверджується випискою по картковому рахунку та розрахунком заборгованості за договором позики №2726672 (а.с. 170). У постанові від 23 грудня 2020 року у справі №127/23910/14-ц Верховний Суд також вказав, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Також у постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року в справі № 554/4300/16-ц вказано, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно достатті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Відповідно до п. 5.6 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого Поставою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 виписка з особового рахунку клієнта є первинним документом та підтвердженням виконаних за день операцій. Аналогічна за змістом норма закріплена у п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Отже, наявні в матеріалах справи розрахунок і виписка з особового рахунку відповідача, є належними та допустимими доказами в справі, оскільки виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів по рахунку відповідача, зокрема баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитом, а розрахунок заборгованості відображає суми сплаченого як основного боргу, так суми сплачених щомісячних процентів. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 вказала, що зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України. Що ж до нарахування 3% річних за договором позики №75964467, то слід зазначити, що за своїм змістом вказані положення визначають міру відповідальності позичальника, що відповідає положенню ст. 625 ЦК України. В той же час слід звернути увагу, що за змістом п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України в період воєнного стану позивальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а отже нарахування відсотків за межами строку кредитування, в тому числі і в розмірі визначеному договором, є безпідставним. Отже, дослідивши надані докази, суд вважає доведеним обставину порушення умов договорів позики в частині своєчасного повернення сум отриманих кредитів та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені договорами позик термін, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в загальному розмірі 111851,93 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати на оплату судового збору в розмірі 3028,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Щодо вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 25000,00 грн., то вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав. За ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Положенням п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаютьсяу разі частково задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Слід відзначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. До суду на підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024 року (а.с. 65-67), заявку на надання юридичної допомоги №189 від 14.08.2024 року по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] на суму 25000,00 грн. (а.с. 72); витяг з акту №4 про надання юридичної допомоги від 02.10.2024 року (а.с. 73). Згідно з п. 4.1. договору про надання правової допомоги, вартість послуг узгоджується сторонами у заявці на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до цього договору. Сума, визначена в акті про надання юридичної допомоги, є гонораром адвокатського об`єднання за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає (п. 4.5 договору). Відповідно до Витягу з акту №4 про надання юридичної допомоги від 02.10.2024 року, адвокатським об`єднанням було надано наступну юридичну допомогу: надання усної консультації з вивченням документів вартістю 4000,00 грн. (витрачено 2 години); надання письмової консультації з вивченням документів вартістю 3000,00 грн. (витрачено 1 годину) та складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду- 18000,00 грн. (витрачено 6 годин). Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 25000,00 грн., слід приймати до уваги викладене нижче. Як зазначено ВС в постанові від 17.01.2022 року № 756/8241/20, зустріч із клієнтом та погодження заперечень на касаційну скаргу мають організаційний характер, є складовими підготовки відзиву на касаційну скаргу та за своєю суттю не можуть бути віднесені до правової допомоги як окрема послуга, немає підтвердження, що клієнту разом із тим здійснювалося надання консультацій правового характеру, а тому такі витрати не підлягають компенсації. З огляду на викладене, надання представником позивача такої правничої послуги як надання усної консультації з вивченням документів та надання письмової консультації з вивченням документів, не можуть включатися до витрат на правову допомогу, оскільки вони не підтвердженні належними доказами. Отже сума в розмірі 7000,00 грн. не підлягає врахуванні судом. Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24.01.2022 року у справі № 911/2737/17, метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 року № 640/8316/20, від 21.10.2021 року у справі № 420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин даної справи, розгляду справи за правилами спрощеного провадження, суд вважає, що зазначені представником позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн. є завищеними та недостатньо обґрунтованими. З урахуванням предмета спору, ціни позову, складністю справи, обсягу виконаної роботи, необхідності та розумності відповідних витрат, враховуючи, що витрати у визначеному позивачем розмірі не є пропорційними до ціни позову, суд визначає вартість наданих юридичних послуг в розмірі 5000,00 грн., що відповідає критеріям розумності та співмірності. Враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь ТОВ «КОЛЕКТ ЦЕНТР» понесені позивачем витрати зі сплати правової допомоги у розмірі 4999,50 грн. - пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial