Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін та інших учасників справи. Позивач [PERSON] 25.02.2025 року через канцелярію подав у Сколівський районний суд Львівської області позовну заяву, в якій просить ухвалити рішення про визнання за ним у порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Крушельниця Стрийського району Львівської області, право власності на об`єкт нерухомого майна - домоволодіння у складі житлового будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-2) загальною площею 123,4 кв. м., з котрої житлова площа - 55,9 кв. м. та нежитлова площа - 67,5 кв. м., з верандою «а», господарських будівель - трьох сараїв (позначені у технічній документації літерами Б, Д, Е), літньої кухні (позначена у технічній документації літерою В), вбиральні (позначена у технічній документації літерою Г) та господарських споруд - огорожі № 1, № 5, воріт № 2, хвіртки № 3, колодязя № 4, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Питання щодо стягнення на свою користь з відповідача Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області судових витрат у справі, котрі полягають у справлянні судового збору у розмірі 5 498 грн. 05 коп., позивач [PERSON] не порушує. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] ус. Крушельниця Стрийського району Львівської області у віці 78 років померла матір позивача [PERSON] - [PERSON] , яка за життя розпорядилася усіма своїми правами й обов`язками на випадок смерті, зокрема 18.08.2023 року у с. Крушельиця Стрийського району Львівської області спадкодавиця [PERSON] склала заповіт, котрий був посвідчений у встановленому порядку старостою с. Крушельниця Стрийського району Львівської області Іваницькою О.М. , номер у реєстрі 7, й цей заповіт до дня смерті спадкодавиці [PERSON] нею не змінювався та не скасовувався. За змістом вказаного заповіту, спадкодавиця [PERSON] житловий будинок та господарські будівлі, розташовані по [ADDRESS] , а також усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповіла у рівних частинах своїм синам - [PERSON] та позивачеві [PERSON] .. Після смерті спадкодавиці [PERSON] відкрилася спадщина за вказаним заповітом, у тому числі й на належне їй право на спірне домоволодіння. Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за вказаним заповітом усіх прав та обов`язків, котрі залишились після смерті спадкодавиці [PERSON] , у тому числі й на спірне домоволодіння, при цьому він прийняв спадщину та не відмовився від неї, а інший спадкоємець за заповітом, зокрема ще один син спадкодавиці [PERSON] - [PERSON] , від своєї частки у встановленому порядку відмовився на користь позивача [PERSON] .. Проте оформити відповідне право на спадщину за вказаним заповітом після смерті спадкодавиці [PERSON] на спірне домоволодіння позивач [PERSON] не може у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на нього. З огляду на вказане, отримавши 26.12.2024 року відмову Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції у вчиненні нотаріальної дії, пов`язаної із видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавиці [PERSON] на спірне домоволодіння, позивач [PERSON] змушений був звертатися за захистом своїх спадкових прав до суду із даним позовом. Відповідач Сколівська міська рада Стрийського району Львівської області відзиву на позовну заяву [PERSON] до неї про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна у порядку спадкування за заповітом, у запропоновані судом строки та порядку не подала, свою позицію у цій справі із обґрунтуванням її належними засобами доказування не навела. Заяви та клопотання сторін та інших учасників справи. Будь-яких заяв т/чи клопотань від сторін у цій справі до Сколівського районного суду Львівської області не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 25.02.2025 року, з-поміж іншого, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Визначено місце, дату та час підготовчого засідання у справі - зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 08.04.2025 року, 11:00 год.. Витребувано за власною ініціативою від Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належно засвідчену копію спадкової справи № 260/2024, заведеної 22.11.2024 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Крушельниця Стрийського району Львівської області. Від Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 07.03.2025 року на відповідну ухвалу у частині витребування доказів до Сколівського районного суду Львівської області надійшла належно засвідчена копія спадкової справи № 260/2024, заведеної 22.11.2024 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Крушельниця Стрийського району Львівської області, із супровідним листом, що був зареєстрований в діловодстві за вх. № 1715, з якоїне вбачається тієї обставини, що розгляд цієї справи та ухвалене у ній рішення у майбутньому може вплинути на права та/чи законні інтереси будь-яких інших осіб. При цьому, спадкоємець першої черги за законом після смерті спадкодавиці [PERSON] - її ще один син - [PERSON] (у випадку наявності у нього права на обов`язкову частку незалежно від змісту заповіту), подав у встановлені строки та порядку заяву про відмову від спадщини на користь позивача [PERSON] .. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 08.04.2025 року підготовче засідання у цій справі закрито, а справу призначено до розгляду по суті. Визначено місце, дату та час судового засідання щодо розгляду цієї справи по суті - зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 08.05.2025 року о 12:30 год.. Сторони належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час судового засідання по їх справі щодо її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження. Позивач [PERSON] у призначене судове засідання щодо розгляду цієї справи по суті не з`явився, однак його уповноважена представниця - адвокатка Змінчак Л.В., будучи присутньою у такому судовому засіданні, висловила позицію на підтримання позовних вимог свого довірителя з тих підстав, котрі викладені у пред`явленому позові, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач Сколівська міська рада Стрийського району Львівської області у призначене судове засідання щодо розгляду цієї справи по суті явку свого уповноваженого представника не забезпечила, про поважні причини неприбуття такого представника не повідомляла. Суд вважав за доцільне та можливе здійснювати судовий розгляд цієї справи по суті за відсутності уповноваженого представника відповідача Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області, неявка якого не була перешкодою для можливості судового розгляду такої справи. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Своєю чергою, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд, перевіряючи у підготовчому засіданні порушення прав позивача [PERSON] за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, зокрема щодо спадкування, та причетність до порушення таких його прав відповідача Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області, встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом під час розгляду даної справи встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є громадянином України, що стверджується його паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Сколівським РВ ГУ МВС України у Львівській області 22.01.1999 року (копія міститься у справі, а. с. 6-8), а його зареєстрованим місцем проживання на території України з 27.08.1993 року є [ADDRESS] . Зазначене задеклароване місце реєстрації позивача [PERSON] з 27.08.1993 року стверджується також Витягом з реєстру територіальної громади № 2024/013755998, сформованим 13.11.2024 року старостою с. Крушельниця Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області Іваницкою О.М. (копія міститься у справі, а. с. 48). Згідно свідоцтва про народження на бланку серії [NUMBER] , виданого Корчинською сільською радою Сколівського району Львівської області у відповідності до актового запису про народження від 12.01.1969 року за № 2 (копія міститься у справі, а. с. 11), батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , обоє за національністю - українці. Судом також встановлено, що [INFO] у віці 68 років у с. Крушельниця Стрийського району Львівської області помер батько позивача [PERSON] - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть на бланку серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Крушельницької сільської ради Сколівського району Львівської області у відповідності до актового запису про смерть від 29.07.2006 року за № 11 (копія міститься у справі, а. с. 12). За життя спадкодавець [PERSON] розпорядження щодо належних йому прав й обов`язків на випадок своєї смерті не зробив, відповідного заповіту не складав, що стверджується довідкою, виданою 13.01.2025 року за вих. № 11 старостою с. Крушельниця Стрийського району Львівської області Іваницькою О.М. (міститься у справі, а. с. 22). Своєю чергою, [INFO] у віці 78 років у с. Крушельниця Стрийського району Львівської області померла матір позивача [PERSON] - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть на бланку серії [NUMBER] , виданим Сколівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у відповідності до актового запису про смерть від 27.08.2024 року за № 155 (копія міститься у справі, а. с. 13). Вказаний день смерті [PERSON] є часом відкриття спадщини після її смерті. За життя спадкодавиця [PERSON] зробила розпорядження щодо належних їй прав й обов`язків на випадок своєї смерті, зокрема 18.08.2023 року у с. Крушельниця Стрийського району Львівської області спадкодавиця [PERSON] склала заповіт, котрий був посвідчений у встановленому порядку старостою с. Крушельниця Стрийського району Львівської області Іваницькою О.М. , номер у реєстрі 7, й цей заповіт до дня смерті спадкодавиці [PERSON] нею не змінювався та не скасовувався (копія міститься у справі, а. с. 14). За змістом вказаного заповіту, спадкодавиця [PERSON] житловий будинок та господарські будівлі, розташовані по [ADDRESS] , а також усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповіла у рівних частинах своїм синам - [PERSON] та позивачеві [PERSON] .. Судом встановлено й те, що позивач [PERSON] , який бажає оформити спадщину після смерті спадкодавиці [PERSON] , прийняв спадщину, так як упродовж шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, а саме 22.11.2024 року, звернувся до Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом(копія мітиться у справі, а. с. 16). Як вбачається з витребуваної від Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції спадкової справи № 260/2024, заведеної 22.11.2024 року після смерті спадкодавиці [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Крушельниця Стрийського району Львівської області (копія міститься у справі, а. с. 38-54), інший спадкоємець за вказаним заповітом - ще один син спадкодавиці [PERSON] - [PERSON] , у визначені законом строки та порядку з відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом у Сколівську державну нотаріальну контору Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не звертався, ба більше, він 22.11.2024 року подав у Сколівську державну нотаріальну контору Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяву про відмову від спадщини за вказаним заповітом на користь свого брата - позивача [PERSON] (копія міститься у справі, а. с. 49). Відтак, саме позивач [PERSON] за вказаним заповітом вправі успадкувати усі права та обов`язки, які належали спадкодавиці [PERSON] на момент відкриття спадщини після її смерті і не припинилися внаслідок її смерті, а також входили до складу спадщини. Так, детально перевіряючи відповідні права та обов`язки, які належали спадкодавиці [PERSON] на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, а також входили до складу спадщини, зокрема прав на домоволодіння, котре розташоване по [ADDRESS] , та котре є предметом спору у межах пред`явлених позовних вимог, судом встановлено, що таке домоволодіння в цілому складається з житлового будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-2) загальною площею 123,4 кв. м., з котрої житлова площа - 55,9 кв. м. та нежитлова площа - 67,5 кв. м., з верандою «а», господарських будівель - трьох сараїв (позначені у технічній документації літерами Б, Д, Е), літньої кухні (позначена у технічній документації літерою В), вбиральні (позначена у технічній документації літерою Г) та господарських споруд - огорожі № 1, № 5, воріт № 2, хвіртки № 3, колодязя № 4, воно збудоване у 1971 році із добудовами у 1974 році, в цілому не є об`єктом самочинного будівництва. Наведені вище обставини стверджуються технічним паспортом, виготовленим 03.12.2024 року суб`єктом господарювання - КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» на замовлення позивача [PERSON] із реєстраційним номером у Реєстрі будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації ЄДЕСуСБ ТІ01:4153:1944:2902:4198 (копія містяться у справі, а. с. 26-30), а також Виписками з погосподарських книг № 3 с. Крушельниця за 2001-2006 роки та за 2021-2025 роки, сформованим старостою с. Крушельниця Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області Іваницькою О.М. 04.12.2024 року за вих. № 168 та 13.01.2025 року за вих. № 9 (копія міститься у справі, а. с. 24, 25). Як уже йшлося вище, позивач [PERSON] , який прийняв спадщину у встановленому порядку після смерті спадкодавиці [PERSON] , 22.11.2024 року звертався до Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак 26.12.2024 року одержав відмову у вчиненні зазначеної нотаріальної дії за вих. № 896/01-16, через відсутність правовстановлюючих документів (копія міститься у справі, а. с. 20). Релевантні норми та джерела права, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування. Встановлені судом цивільні правовідносини щодо визнання права на об`єкти нерухомого мана у порядку їх спадкування регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України (надалі - ЦК України), іншими актами цивільного законодавства. Так, за загальним правилом, наведеним у статтях 15, 16 ЦК України, кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частин 1, 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (договорів). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України особа може пред`явити позов про визнання за нею права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В силу статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом частин 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до змісту статей 1233-1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Відповідно до частин 1, 3 ст. 1268, частин 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину, або ж не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, тобто шести місяців, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частина 1 ст. 1270 ЦК України встановлює строк для прийняття спадщини, який складає шість місяців і починається з часу відкриття спадщини. Стаття 1297 ЦК України встановлює обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу. В силу статей 22-23 КпШС України (у редакції, що діяла на час проведення будівництва спірного домоволодіння у період з 1971 по 1974 роки), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і у тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Майном, нажитим за час шлюбу, подружжя розпоряджається за спільною згодою. До роздільного майна подружжя, вказаний вище Кодекс відносив те майно, котре належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу у дар або у порядку спадкування, речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо) (ст. 24 КпШС України). Про належність майна, набутого подружжям за час шлюбу, до об`єктів права спільної сумісної власності, йдеться й у чинному СК України (статті 60, 61 СК України), котрий діяв на час відкриття спадщини (21.08.2024 року). Узагальнена оцінка доводів та аргументів, наведених у справі, щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог за результатами розгляду цієї справи. Узагальнюючи оцінку доводів та аргументів позивача [PERSON] , виходячи з відсутності у господарства, до котрого входить спірне домоволодіння, фактично статусу колгоспного двору, суд враховуючи також час побудови спірного домоволодіння (1971 рік із добудовами у 1974 році, переконаний, що таке домоволодіння збудоване за час шлюбу обох батьків позивача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] , та було спільно нажитим майном зазначеного подружжя та, як наслідок, об`єктом їх права спільної сумісної власності. Своєю чергою, сапдкодавиці [PERSON] частина спірного домоволодіння належала як частка у спільному майні подружжя, а інша частина спірного домоволодіння була успадкована нею за законом першої черги після смерті чоловіка [PERSON] , як тою з подружжя, яка пережила іншого. Отож, право на таке спірне домоволодіння входить до складу спадщини після смерті спадкодавиці [PERSON] в цілому. Тому, враховуючитакож й ту обставину, що незаконність набуття за життя спадкодавицею [PERSON] права на спірне домоволодіння не встановлена судом і такий факт не оспорюється сторонами у справі, то суд вважає, що право на спірне домоволодіння було набуте спадкодавицею [PERSON] правомірно. При цьому, оскільки судом було також встановлено, що правовстановлюючі документи на спірне домоволодіння відсутні в силу того, що спадкодавиця [PERSON] не зареєструвала за життя своє право на спірне домоволодіння, що, відповідно, унеможливлює здійснити спадкування позивачем [PERSON] прав та обов`язків на цей об`єкт нерухомого майна у нотаріуса, то у суду немає перешкод для можливості захисту зазначених порушених прав позивача [PERSON] як єдиного спадкоємця за заповітом, який прийняв спадщину після смерті спадкодавиці [PERSON] та не відмовився від такої спадщини, у спосіб визнання за ним відповідного права у порядку спадкування. Відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення. Зокрема, слід визнати за позивачем [PERSON] право власності на домоволодіння у складі житлового будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-2) загальною площею 123,4 кв. м., з котрої житлова площа - 55,9 кв. м. та нежитлова площа - 67,5 кв. м., з верандою «а», господарських будівель - трьох сараїв (позначені у технічній документації літерами Б, Д, Е), літньої кухні (позначена у технічній документації літерою В), вбиральні (позначена у технічній документації літерою Г) та господарських споруд - огорожі № 1, № 5, воріт № 2, хвіртки № 3, колодязя № 4, розташоване за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавиці [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Крушельниця Стрийського району Львівської області. Щодо розподілу судових витрат у справі. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті позивачем [PERSON] судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру у розмірі 5 498 грн. 05 коп. і підтверджуються квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки одного з відділень АТ КБ «ПриватБанк» від 24.02.2025 року за № 0.0.4213478224.1 (копія містяться у справі, а. с. 1), з урахуванням відповідної позиції цього позивача з вказаного приводу, який не ставить питання про їх стягнення на свою користь з відповідача Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області у випадку задоволення вимог його позовної заяви, слід залишити за ним, відступивши таким чином від порядку розподілу судових витрат, визначеного у ст. 141 ЦПК України. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати позивачем [PERSON] судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру, матеріали цієї справи не містять. Окремо належить наголосити, що відповідно до роз`яснень, котрі містяться у пункті 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», при пред`явленні позову та ухваленні рішення за вимогами про право спадкоємців на майно, судовий збір визначається судом, виходячи із загальної вартості майна, і витрати на його оплату покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки. Отож, наведені вище судові витрати у справі у вигляді сплаченого судового збору, з урахуванням роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», й так належало б покласти на позивача [PERSON] , як спадкоємця за заповітом спірного майна пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто у повному обсязі.

Outcome: approved