Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

25 грудня 2025 року до суду надійшла позовна заява Державної екологічної інспекції у Вінницькій області з вимогою про стягнення з [PERSON] збитків завданих внаслідок порушення природоохоронного законодавства у розмірі 3\~446, 20 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15.09.2022 року посадові особи Інспекції провели перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства України на території Тульчинського району, в ході якої встановлено, що громадянин [PERSON] , 15.09.2022 року здійснив незаконну рубку одного сухостійного дерева породи граб з діаметром пня 34 см. в кварталі 5 виділ 14 ДП «Крижопільський райагроліс» ВОКСЛП «Віноблагроліс» на території Крижопільської територіальної громади за відсутності дозвільних документів. Старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища у Вінницькій області Меланським С.М. відносно [PERSON] складений протокол про адміністративне правопорушення № 014896 від 15.09.2022 року за незаконну рубку дерев. У відповідних графах адмінпротоколу правопорушником надані пояснення, якими він підтвердив свої неправомірні дії. Згідно постанови про накладення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 65 КУпАП, та накладено на [PERSON] адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Згідно розрахунку від 19.09.2022 року, проведеного старшим державним інспектором з охорони навколишнього середовища у Вінницькій області Маланським С.М. у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 року № 665, розмір шкоди становить 3446, 20 грн. Відповідачу направлено претензію № 3644/6/22 від 28.11.2022 щодо можливості досудового врегулювання спору та сплати шкоди у добровільному порядку. Однак, станом на день подачі позову шкода не відшкодована. Ухвалою суду від 09 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 05 лютого 2025 року відкладено підготовче судове засідання в зв`язку з неявкою сторін. Ухвалою суду від 25 лютого 2025 року сторони не з`явились, представник позивача надіслав клопотання про відкладення розгляду справи. Ухвалою суду від 19 березня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, де зазначила, що не заперечує щодо можливого розгляду справи за її відсутності. В підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовільнити, а також стягнути судові витрати, а саме судовий збір. Відповідач [PERSON] був належно повідомлений про час і місце судового розгляду, в судове засідання повторно не з`явився, відзиву та заяву про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Відповідач повідомлялася на адресу, яка вказана у відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру та адресу, яка вказана позивачем в позовній заяві. Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 30 квітня 2025 року постановлено провести по даній справі заочний розгляд. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища у Вінницькій області Меланським С.М. відносно [PERSON] складений протокол про адміністративне правопорушення № 014896 від 15.09.2022 року за незаконну рубку дерев, а саме одного дерева породи граб з діаметром пня 35 см в кварталі 5 виділ 14 «Крижопільський райагроліс» ВОКСЛП «Віноблагроліс» на території Крижопільської територіальної громади за відсутності дозвільних документів. Що підтверджується самим протоколом про адміністративне правопорушення, який долучений до матеріалів справи. У відповідних графах адміністративного протоколу правопорушником надані пояснення, якими він підтвердив свої неправомірні дії. Згідно вказаного протоколу 19 вересня 2022 року була складена постанова про накладення адміністративного стягнення, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 65 КУпАП, та накладено на [PERSON] адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Відповідачу направлено претензію № 3644/6/22 від 28.11.2022 щодо можливості досудового врегулювання спору та сплати шкоди у добровільному порядку в розмірі 3446 гривень 20 копійок, що підтверджується фіскальним чеком АТ «Укрпошта» від 29.11.2022 року. Однак, станом на день подачі позову шкода не відшкодована. Своїми діями, відповідач [PERSON] наніс державі збитків, заподіяних внаслідок лісопорушення, на суму 3446 грн 20 коп. Розрахунок збитків здійснено відповідно до п.2 додатку №1 з урахуванням п.2 до\~постанови КМУ від 23 липня 2008 року №665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу». Вказані дії відповідача, які полягають у незаконній рубці дерев, є порушенням\~ст.10 Закону України «Про рослинний світ», та ст.\~67,69 Лісового Кодексу України. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У наданий для добровільного відшкодування збитків строк відповідачем заподіяна шкода не відшкодована, жодних документів на підтвердження щодо добровільного відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства відповідачем не надано. Відповідно до ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Зазначені положення містяться також в ст. 324 ЦК України. Статтею 66 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, відшкодувати завдані ним збитки. Відповідно до ч.1\~ст.105 Лісового кодексу України, порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно- правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні зокрема у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Ч.1\~ст.69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»\~передбачено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Згідно зі\~ст. 16 Конституції України\~забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави. Відповідно до\~ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»\~до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належать: складання протоколів про адміністративні правопорушення та розгляд справ про адміністративні правопорушення, накладення адміністративних стягнень у випадках, передбачених законом; пред`являти претензії про відшкодування збитків і втрат, заподіяних державі в результаті порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища; вживати в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступати позивачем та відповідачем у судах. Положеннями п.п. «а», «б» абз. 1 ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»\~встановлено, що використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог: раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій; здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища. Частиною другою\~статті 293 ЦК України\~передбачено, що діяльність фізичної та юридичної особи, що призводить до нищення, псування, забруднення довкілля, є незаконною. Кожен має право вимагати припинення такої діяльності. Статтею 10 Закону України «Про рослинний світ»\~визначено, що спеціальне використання природних рослинних ресурсів здійснюється за дозволом юридичними або фізичними особами для задоволення їх виробничих та наукових потреб, а також з метою отримання прибутку від реалізації цих ресурсів або продуктів їх переробки. Статтею 40 Закону України «Про рослинний світ»\~передбачено, що порушення законодавства про рослинний світ тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законами України. Відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні, зокрема, у: самовільному спеціальному використанні природних рослинних ресурсів; порушенні правил загального використання природних рослинних ресурсів; протиправному знищенні або пошкодженні об`єктів рослинного світу. За ч. 1\~ст. 153 КУпАП\~передбачена адміністративна відповідальність за знищення або пошкодження зелених насаджень, окремих дерев, чагарників, газонів, квітників та інших об`єктів озеленення в межах населених пунктів, невжиття заходів для їх охорони, а також самовільне перенесення в інші місця під час забудови окремих ділянок, зайнятих об`єктами озеленення; пошкодження дерев і чагарників за межами населених пунктів, що не віднесені до лісового фонду, або їх незаконна порубка. Згідно зі ст. ст.\~68,\~69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»\~шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні у протиправному знищенні або пошкодженні об`єктів рослинного світу (ч. 2\~ст. 40 Закону України «Про рослинний світ»). Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, постановою Державної екологічної інспекції у Вінницькій області відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 65 КУпАП, та накладено на відповідача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Вказана постанова набрала законної сили. Згідно з п. 7 ч. 3 ст.29БК України\~джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. Пунктом четвертим частини першої\~статті 69-1БК України\~встановлено, що до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Таким чином, шкода, заподіяна порушенням природоохоронного законодавства, відшкодовується шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вказаному вище співвідношенні. Відповідно до пункту 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 року №275\~Державна екологічна інспекція України (далі Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Пунктом 7 вищевказаного Положення визначено, що Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи. Наказом Міністерства енергетики та захисту довікілля України від 07.04.2020 року № 230 затверджено Положення про територіальні та міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції. Відповідно до п.п.1,3 даного наказу Державна екологічна інспекція відповідної області є територіальним органом Держекоінспекції та їй підпорядковується. Основними завданнями Держекоінспекції є реалізація повноважень Держекоінспекції України у межах відповідної території. Держекоінспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог, в тому числі і щодо законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів, зокрема: законності вирубки, ушкодження дерев і чагарників, знищення або ушкодження лісових культур, сіянців або саджанців у лісових розплідниках і на плантаціях, а також молодняку природного походження й самосівів на площах, призначених під лісовідновлення та тощо (Розділ ІІ). Згідно із п.п.6-10 Розділу ІІ Положення про територіальні та міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції, для виконання покладених на неї завдань Держекоінспекція має право: розраховувати розмір шкоди, збитків і втрат, заподіяних внаслідок порушення законодавства з питань, що належить до її компетенції, пред`являти претензії, вживати в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступати позивачем та відповідачем у судах. Таким чином, саме Державна екологічна інспекція є органом, який уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Статтею 16 Конституції України\~обов`язком держави визначено забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України. Відповідно до приписів\~ст. 20-2 Закону України «Про охорону природного навколишнього середовища»\~до компетенції державної екологічної інспекції належить організація і здійснення державного контролю за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень вимог законодавства про охорону, утримання і використання зелених насаджень. Вказаним законом вищезазначений орган наділений повноваженнями виступати позивачем у судах. Згідно зі\~ст. 10 Закону України «Про рослинний світ»\~спеціальне використання природних рослинних ресурсів здійснюється за дозволом юридичними або фізичними особами для задоволення їх виробничих та наукових потреб, а також з метою отримання прибутку від реалізації цих ресурсів або продуктів їх переробки. Відповідно до\~ст. 69 Лісового кодексу України\~спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно. Згідно із ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідачів покладено обов`язок доведення відсутності їх вини в завданні шкоди позивачу. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Таким чином, матеріалами справи доведено, що відповідачем внаслідок незаконної порубки дерев було завдану навколишньому природному середовищу шкоду в розмірі 3442,20 грн. Доказів на спростування вини та, як наслідок, спростування заподіяння шкоди на заявлену суму 3442,20 грн відповідачем суду не надано, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги про відшкодування шкоди, завданої державі порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами та не спростованими у встановленому процесуальним законом порядку відповідачем належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки шкода, заподіяна державі, відповідачем до теперішнього часу у добровільному порядку не відшкодована, а тому підлягає стягненню з нього в судовому порядку. Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи повне задоволення позовних вимог, розмір понесених позивачем судових витрат пов`язаних з розглядом справи,

Outcome: approved