Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

Заявниця звернулася в суд із заявою, в якій просить встановити факт смерті [INFO] своєї матері [PERSON] , [INFO] . Заяву обгрунтовує тим, що вона, заявниця, є донькою померлої [INFO] у місті Скадовськ [PERSON] . Отримати свідоцтво про смерть у Відділі дерджавної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати документ встановленого зразка. В наявності у неї, заявниці, є копії свідоцтва про її народження, з якого вбачається родинний зв"язок з померлою, копія свідоцтва про смерть, що видане окупаційною владою рф. З огляду на вищевикладене, необхідним є встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту смерті - [PERSON] , оскільки іншого способу ніж як у судовий спосіб зареєструвати та отримати свідоцтво про смерть матері у неї, заявниці, немає. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 03.04.2025 відкрито провадження у справі. В чергове судове засідання заявниця та її представниця не прибули, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності за наявними матеріалами справи. На вимогу суду державною нотаріальною конторою скеровано копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . У відповідності до вимог п.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Згідно відповіді №1320314 від 25.04.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру, [PERSON] , [INFO] (заявниця у справі), зареєстровнаа за адресою [ADDRESS] . Відповідно до копії паспорту серії [NUMBER] [PERSON] (заявниця у справі) народилася [INFO] у місті Львові. Дана обставина підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] , виданого 04 березня 1963 року Львівським міським палацом одруження, відповідно до якого заявниця (дівоче прізвище [PERSON] ) народилася [INFO] у місті Львові, а її матір"ю значиться [PERSON] , а батьком [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 22 квітня 2025 року №00050783608, наявний актовий запис №93 від 15 грудня 1973 року щодо зміни прізвища матері заявниці після реєстрації шлюбу з прізвища " [PERSON] " на прізвище " [PERSON] ". Заявницею у справі долучено копію свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , з якого вбачається, що 12 лютого 1982 року вона, заявниця, уклала шлюб з гр. [PERSON] та після одруження їй присвоєно прізвище " [PERSON] ". З матеріалів спадкової справи №142/2025, а саме з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 18.04.2025 №00050737617 вбачається, що мати заявниці [PERSON] після розірвання шлюбу з [PERSON] 15 грудня 1973 року уклала шлюбу з гр. [PERSON] та змінила прізвище з " [PERSON] " на прізвище " [PERSON] ". Відтак, дані обставини підтверджують те, що гр. [PERSON] , [INFO] , є матір"ю [PERSON] (заявниці у справі). Також в матеріалах спадкової справи міститься копія заповіту, посвідченого 06.05.2019 державним нотаріусом П"ятої Львівської державної нотаріальної контори Ясинською Н.М., відповідно до якого [PERSON] , [INFO] , на випадок своєї смерті заповіла квартиру за адресою [ADDRESS] , своїй доньці [PERSON] , [INFO] . В матеріалах справи міститься копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 07.11.2024, про те, що гр. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в м. Скадовськ, Скадовського району, Херсонської області російської федерації. Даний документ не є для суду належним і допустимим доказом, оскільки виданий органом, що не має повноважень в Україні, проте відображає факт смерті. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно вимог п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення,\~можуть бути\~порушені в\~суді за\~заявами як\~безпосередньо заінтересованих\~у цьому\~осіб,\~так і\~інших громадян\~та організацій,\~коли за\~законом вони\~вправі звернутися\~до суду\~в інтересах\~інших осіб,\~а також\~за заявою\~прокурора. Відповідно до ст.17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом; будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Заявниця не в змозі отримати документи встановленої форми про смерть матері, оскільки остання померла у м. Скадовськ, Скадовського району, Херсонської області, тобто на території України, яка тимчасово окупована російською федерацією. При розгляді цієї справи слід врахувати практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Відповідно до ч.1 ст.18 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Суд приходить до висновку, що заявниця не має можливості отримати документ встановленої форми про смерть матері - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в м. Скадовськ, Скадовського району, Херсонської області, тобто території України, яка окупована російською федерацією, оскільки на вказаній території тимчасово не здійснюють повноваження органи влади України як заклади охорони здоров`я або судово-медичні установи, які б мали можливість встановити факт смерті, так і органи реєстрації актів цивільного стану, які б мали можливість зареєструвати факт смерті та видати належне свідоцтво про смерть. Статтею 17 ч.1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , породжує юридичні наслідки для заявниці, при цьому, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті. Задоволення заяви має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідне для отримання відповідного документу - свідоцтва про смерть, згідно чинного законодавства України, а в подальшому оформлення спадкових прав. Відповідно до\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заявники й залучені до участі у справі заінтересовані особи вправі відповідно подавати докази на підтвердження обґрунтованості чи необґрунтованості заяви про встановлення факту, що розглядається судом, брати участь у дослідженні обставин справи, оскаржувати рішення і ухвали, вчиняти інші процесуальні дії. Відповідно до вимог п. 8 ч. 1ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства. Відповідно до правил ст. 317, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту смерті слід допустити до негайного виконання. \~На підставі викладеного,

Outcome: approved