Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

07 лютого 2025 року [PERSON] (надалі позивач) звернувся до Самарівського (на момент звернення Новомосковського) міськрайонного суду Дніпропетровської області з цим позовом у порядку підсудності, визначеної Розпорядженням Голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22, яким змінено територіальну підсудність судових справ Сєвєродонецького міського суду Луганської області і визначено Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області. В позові просив також стягнути з відповідача судовий збір та витрати на правову допомогу. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] на тимчасово окупованій території України, а саме: у м. Антрацит Луганської області, померла громадянка України [PERSON] , [INFO] . 05 квітня 2023 року Приморським районним судом м. Одеси прийнято рішення у справі № 522/6611/23, яким задоволено заяву [PERSON] про встановлення факту смерті. Встановлено факт смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Антрацит, Луганської області, місце смерті: Україна, Луганська область, місто Антрацит. Допущено негайне виконання судового рішення. Позивач указує, що [PERSON] є бабусею [PERSON] , що підтверджується встановленими в рішенні у справі № 522/6611/23 обставинами. 28 квітня 2023 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян для отримання допомоги на поховання № 00039461701. Неодноразово звертаючись до відповідача за виплатою невиплаченої [PERSON] пенсії та для отримання інформації про суми нарахування такої позивачем та його представником, отримано відповіді, в яких вказувалося, що [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області та отримувала пенсію за віком по 31 травня 2018 року. 26 травня 2023 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Саганович Оленою Юріївною заведено спадкову справу № 21/2023. 05 липня 2023 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Саганович Оленою Юріївною видано довідку № 109/02-14, якою підтверджується, що спадкоємцем за законом є [PERSON] . Виплату пенсії [PERSON] призупинено з 01 червня 2018 року. За життя пенсіонерка особисто не зверталася за поновленням виплати та нарахуванням пенсії з 01 червня 2018 року. Недоотримана пенсія [PERSON] була обчислена з урахуванням трьох років з моменту надходження запита нотаріуса Розмір виплати може бути змінено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України особи, яка має право на отримання даної виплати. 03 грудня 2024 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Саганович Оленою Юріївною видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно з яким спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є її онук [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: недоотриманої пенсії в сумі 138 805,02 гривень 02 копійки. Вказана сума недоотриманої пенсії обліковується в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області, та належала померлій на підставі Довідки № 1200-0403-8/24199, від 23 вересня 2024 року, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області. 03 грудня 2024 року [PERSON] через вебпортал Пенсійного фонду України подано заяву про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (номер звернення [NUMBER] ), з долученням сканованих копій: свідоцтва про право на спадщину за законом; витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі; свідоцтва про смерть [PERSON] ; рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2023 року; паспорту та РНОКПП [PERSON] ; свідоцтва про народження [PERSON] ; свідоцтва про народження [PERSON] ; свідоцтва про шлюб батьків [PERSON] ; довідки з банківськими реквізитами. 04 грудня 2024 року в особистому кабінеті на вебпорталі Пенсійного фонду України з`явилася інформація про виконання звернення за № 20038 (тест відповіді призначено). 17 грудня 2024 року [PERSON] зателефонував до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, де йому повідомили, що недоотримана пенсія буде виплачена у наступному році і лише у разі достатності відповідних бюджетних призначень, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2021 року № 1165. Того ж дня, на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області позивачем направлено заяву, з проханням: надати завірену належним чином копію довідки від 23 вересня 2024 року № 1200-0403-8/24199, на підставі якої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Саганович Оленою Юріївною видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 03 грудня 2024 року (спадкова справа № 21/2023, зареєстровано в реєстрі за № 433); повідомити за який період (з якої та по яку дату), згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 03 грудня 2024 року (спадкова справа № 21/2023, зареєстровано в реєстрі за № 433), визначена недоотримана пенсія [PERSON] в сумі 138 805,02 гривень 02 копійки; надати завірену належним чином інформацію щодо розміру недоотриманої пенсії померлої, [PERSON] за період з 01 червня 2018 року по [INFO] (дата смерті), з урахуванням всіх передбачених законодавством підвищень, доплат, надбавок, тощо. Листом від 30 грудня 2024 року № 1200-0401-8/33388 Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повідомило про перебування [PERSON] на обліку в Марківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Луганської області, як внутрішньо переміщеної особи з серпня 2014 року, припинення виплати пенсії з 01 червня 2018 року. Вказано, що оскільки за життя [PERSON] не виявила бажання поновити виплату пенсії та не зверталася до органів Пенсійного фонду з відповідною заявою, пенсійна виплата з 01 червня 2018 року не нараховувалася та не виплачувалася. У зв`язку з цим неможливо надати розрахунок пенсії з моменту припинення виплати. Оскільки на дату смерті нарахування пенсії не здійснювалося і відсутні нараховані суми, не отримані у зв`язку зі смертю, недоотримана пенсія [PERSON] розрахована з урахуванням трьох років з моменту надходження запита приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу. У відповіді на запит вказано, що розмір виплати може бути змінено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України особи, яка має право на отримання даної виплати згідно свідоцтва про право на спадщину (з урахуванням вимоги ст. 46 Закону 1058). Враховуючи вищезазначене, недоотримана пенсія [PERSON] розрахована відповідно до ст. 46 Закону 1058 згідно заяви № 20038 від 03 грудня 2024 року, яка була надана через вебпортал Пенсійного фонду України. Суму недоотриманої пенсії померлої [PERSON] буде включено до переліку боргів та внесено в реєстр станом на 01 січня 2025 року і буде виплачуватися відповідно до Порядку № 1165 в межах відповідного фінансового ресурсу, який буде визначено у бюджеті Пенсійного фонду України на 2025 рік. Щодо надання довідки, на підставі якої надана відповідь від 23 вересня 2024 року за вих. № 1200-0403-8/24199 на запит приватного нотаріуса, розміру та періоду недоотриманої пенсії померлої [PERSON] здійснено посилання на Закони України «Про інформацію» та «Про захист персональних даних». 31 січня 2025 року адвокатом Бурдою Т. С. в інтересах [PERSON] на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області направлено адвокатський запит від 30 січня 2025 року № 1 з проханням повідомити, за який період (з якої та по яку дату) згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 03 грудня 2024 року (спадкова справа № 21/2023, зареєстровано в реєстрі за № 433), визначена недоотримана пенсія [PERSON] в сумі 138 805,02 грн. Листом від 04 лютого 2025 року № 1200-0401-8/3307 Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повідомило, що [PERSON] перебувала на обліку в Марківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Луганської області, як внутрішньо переміщена особа з серпня 2014 року. Виплату пенсії було призупинено з 01 червня 2018 року. Оскільки за життя [PERSON] не виявила бажання поновити виплату пенсії та не зверталася до органів Пенсійного фонду з відповідною заявою, пенсійна виплата з 01 червня 2018 року не нараховувалася та не виплачувалася. Оскільки на дату смерті нарахування пенсії не здійснювалося і відсутні нараховані суми, не отримані у зв`язку зі смертю, недоотримана пенсія [PERSON] розрахована з урахуванням трьох років з моменту надходження запита приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу, що був зареєстрований в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області 18 червня 2024 року за вх. № 2734/8 (за період з 17 червня 2021 року по 28 лютого 2023 року). У відповіді на запит вказано, що розмір виплати може бути змінено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України особи, яка має право на отримання даної виплати згідно свідоцтва про право на спадщину (з урахуванням вимоги ст. 46 Закону 1058). Позивач указує, що Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області ухилилося від надання відповіді щодо періоду, за який визначена недоотримана пенсія [PERSON] в сумі 138 805,20 грн, згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 03 грудня 2024 року, наразі, з огляду на лист від 04 лютого 2025 року № 1200-0401-8/3307, можливо лише припускати, що ця сума визначена за період з 17 червня 2021 року по 28 лютого 2023 року. Визначити дійсний період можливо буде лише після витребування судом від відповідача інформації про призначену, нараховану та виплачену пенсію [PERSON] . Наголошує, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцем у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень, норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину, а [PERSON] у порядку спадкування за законом, після смерті його баби [PERSON] , яка померла [INFO] , має право на одержання спадщини у вигляді недоотриманої пенсії за період з 01 червня 2018 року по 27 лютого 2023 року. Зазначає, що сума недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини відповідає сумі, визначеній нотаріусом у свідоцтві про право на спадщину, та становить 138 805,02 грн. Відповідачем утримується належне позивачеві спадкове майно у виді суми недоотриманої пенсійної виплати в розмірі 138 805,02 грн, нарахованої пенсіонеру [PERSON] і не виплаченої їй за життя, право власності на яку в порядку спадкування за законом перейшло до позивача та посвідчено свідоцтвом про право на спадщину за законом. Тим самим відповідач порушує право власності позивача на вказану суму грошей, яке підлягає судовому захисту та у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання належного йому спадкового майна. Вказує, що визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом після смерті його баби, [PERSON] , померлої [INFO] , на недоотриману за життя [PERSON] за період з 01 червня 2018 року по 16 червня 2021 року включно та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити нарахування та виплату спадкоємцю недоотриманої за життя [PERSON] пенсію за період з 01 червня 2018 року по 16 червня 2021 року включно, стягнення з відповідача на користь позивача в порядку спадкування за законом недоотриманої пенсію, нарахованої [PERSON] за період з 17 червня 2021 року по 28 лютого 2023 року у сумі 138 805 гривень 02 копійки, яку встановлено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 03 грудня 2024 року, виданим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Саганович О. Ю., відповідає змісту порушеного права позивача. Також указує, що оскільки з заявою про виплату недоотриманої пенсії позивач звернувся 03 грудня 2024 року, відповідач у відповідності до положень ст. 530 ЦК України мав виконати свій обов`язок у семиденний строк з дня пред`явлення вимоги, тобто не пізніше 10 грудня 2024 року, отже відповідач з 11 грудня 2024 року порушує грошове зобов`язання й також має сплатити позивачу інфляційні втрати у сумі 1\~943 гривні 27 копійок та 3% річних у сумі 661 гривня 05 копійок. Зазначає, що з урахуванням ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачено у загальному розмірі 2 584,71 грн, а саме: судовий збір за подачу позову у розмірі 2100,23 грн (судовий збір за немайнову вимогу у розмірі 968,96 грн (1 211,2 грн * 0,8) + судовий збір за майнову вимогу у розмірі 1 131,27 грн (1 414,09 грн (1% ціни позову) * 0,8); судовий збір за забезпечення доказів у розмірі 484,48 грн (605.60 грн *0,8). Постановленою судом ухвалою від 12 лютого 2025 року у справі відкрито провадження, призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження та визначено дату підготовчого засідання. Встановлено строки для подання заяв по суті справи та витребувано докази. 20 лютого 2025 року судом отримано відзив на позовну заяву відповідача. У відзиві представниця відповідача просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. зазначає, що [PERSON] , [INFO] , на момент смерті перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області, як внутрішньо переміщена особа та отримувала пенсію за віком. Місяць останнього нарахування травень 2018 року. За матеріалами пенсійної справи, [PERSON] отримувала пенсійні виплати з урахуванням норм постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 05 листопада 2014 року «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» на підставі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. З урахуванням підпункту 5 пункту 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365 виплату пенсії [PERSON] призупинено з 01 червня 2018 року. [PERSON] за життя до органів Пенсійного фонду України із заявою про поновлення виплати пенсії згідно Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, не зверталася, відповідно пенсійні виплати з 01 червня 2018 року не отримані з вини пенсіонера. [INFO] [PERSON] померла. Підставою для здійснення автоматизованим способом розрахунку суми недоотриманої пенсії [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , реєстраційний номер платника податків [NUMBER] , був адвокатський запит приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Саганович О. Ю. № 101/02-14 від 14 червня 2024 року, зареєстрований в Головному управлінні 18 червня 2024 року за вхідним № 2734/8, щодо надання інформації про розмір недоотриманої пенсії померлої за період з 01 червня 2018 по 27 березня 2023 року. Листом № 1200-0503-8/16144 від 20 червня 2024 року Головним управлінням надано відповідь, в якій повідомлено, що сума недоотриманої пенсії [PERSON] становить 138 805,02 грн та зазначено, що відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (надалі Закон № 1058) суму недоотриманої пенсії може бути змінено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України особи, яка має право на отримання даної виплати згідно свідоцтва про право на спадщину. Відповідач указує, що Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, встановлено, що виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера, яка ввійшла до складу спадщини, здійснюється виключно на підставі свідоцтва про право на спадщину. Датою звернення за отриманням пенсії є дата звернення особи, яка має право на виплату недоотриманої пенсії та надала усі передбачені законодавством документи. Згідно з даними в ІКІС ПФУ: Підсистема «Звернення», [PERSON] 03 грудня 2024 року звернувся через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України з заявою № 20038 про виплату недоотриманої пенсії померлої [PERSON] та надав усі передбачені законодавством документи. Також до заяви про виплату недоотриманої пенсії від 03 грудня 2024 року [PERSON] долучив свідоцтво про право на спадщину за законом у спадковій справі № 21/2023. Заява опрацьована 04 грудня 2024 року. Невиплачена пенсія розрахована за період з 02 грудня 2021 року по 28 лютого 2023 у сумі 104 271,89 грн, з урахуванням статті 46 Закону № 1058, тобто за три роки до дня звернення. Представниця відповідача посилається на те, що механізм виплати, зокрема, недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб та осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території, відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», визначено Порядком виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2021 року № 1165 (далі Порядок № 1165). 04 грудня 2024 року суму недоотриманої пенсії [PERSON] включено до переліку боргів та буде виплачуватися відповідно до Порядку № 1165 в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність встановленому законом на 01 січня календарного року, в якому здійснюється пенсійна виплата за минулий період за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України в межах відповідного фінансового ресурсу, який буде визначено у бюджеті Пенсійного фонду України на 2025 рік. Про все вищеозначене повідомлено позивачеві листом від 30 грудня 2024 року № 1200-0401-8/33388. Щодо виплати пенсії не нарахованої за життя померлого вказує, що виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера, яка ввійшла до складу спадщини, здійснюється виключно на підставі свідоцтва про право на спадщину. Не нарахована пенсія не входить до складу спадщини, право на яку має позивач, у зв`язку з тим, що відповідно до вимог цивільного законодавства до складу спадкового майна входить лише нарахована пенсія. Право на нарахування пенсії та її виплату згідно із статтею 1219 ЦК України до складу спадщини не входить. Зміст позовних вимог фактично зводиться до включення до складу спадщини того майна, якого не існує та право на яке спадкодавець за час життя не набув. Застосування іншого підходу фактично означатиме перегляд судом тих правовідносин, які виникли за час життя спадкодавця і стосовно законності яких спадкодавець не висловив жодних претензій. Норми статей 46, 52 Закону №1058 та статті 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки ці норми стосуються вже нарахованих (належних на час смерті) пенсіонеру сум пенсії. Норма закону або підзаконного акта, яка б зобов`язувала органи Пенсійного фонду нараховувати суми пенсії за віком пенсіонерам після їх смерті за зверненням спадкоємців у законодавстві України відсутня. Норми стосовно виплати спадкоємцям пенсії після смерті пенсіонера стосуються лише тієї пенсії, яка була нарахована пенсіонеру за час його життя, тобто належала пенсіонеру на час смерті та увійшла до складу спадщини на момент відкриття спадщини. Щодо витрат на правову допомогу вказує, що відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови в задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Щодо стягнення судового збору вказує, що Законом № 1058 заборонено використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом. 24 лютого 2025 року позивачем подано відповідь на відзив, у якому наведено заперечення проти позицій відповідача. Позивач указує, що жодним нормативно правовим актом та/або законом України не визначено такої підстави для припинення нарахування пенсії, як відсутність у особи її реєстрації як внутрішньо перемішеної особи, не підтвердження місця фактичного проживання. Посилання відповідача, що спадкодавець за життя не виявив бажання поновити йому виплату пенсії та не звертався з відповідною заявою до відповідача, тому пенсія не отримана з вини пенсіонера, не заслуговують на увагу, оскільки закон не передбачає жодних обмежень інших прав внутрішньо переміщених осіб, які вони можуть реалізувати на території України. Рішення про скасування вже призначеної довічної пенсії спадкодавцеві [PERSON] відповідачем не приймалось. припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання пенсії. Доводи відповідача про неналежність не нарахованої пенсії до складу спадщини є безпідставними. Відповідач, усупереч вимог діючого законодавства, переглянув свідоцтво про право на спадщину від 03 грудня 2024 року та зменшив суму виплати на 34 533 грн 13 коп (138 805,02 грн 104 271,89 грн), безпідставно застосувавши положення ст. 46 Закону № 1058, у той час, як суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Вказує, що станом на сьогоднішній день, відповідачем не сплачено жодної копійки на користь позивача. Також наголошує, що у разі застосування вказаного Порядку № 1165 виплата заборгованості буде здійснюватися щомісячними платежами у розмірі, що відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, і лише у разі достатності відповідних бюджетних призначень. Отже, зазначеною постановою звужуються права на отримання неодержаних за життя пенсійних виплат спадкодавця [PERSON] як внутрішньо переміщеної особи у порівнянні з встановленим законом порядком отримання недоотриманої пенсії інших осіб. З огляду на викладене, доводи відповідача про виплату позивачу недоотриманих сум пенсії згідно Порядку № 1165 свідчать про невиконання державою взятих на себе позитивних зобов`язань. Правом подання заперечень відповідач не скористався. Постановленою судом ухвалою від 27 лютого 2025 року клопотання позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено. Судове засідання у цій цивільній справі, призначене на 24 березня 2025 року та всі наступні судові засідання постановлено проводити в режимі відеоконференції. 13 березня 2025 року позивачем подано заяву про стягнення понесених судових витрат. У заяві просив стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 584 гривні 71 копійку та витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000 гривень. В обґрунтування заяви вказав, що з метою отримання правничої допомоги щодо надання правової консультації, підготовки матеріалів, складання процесуальних документів, представництва інтересів у суді він звернувся до адвоката Бурди Т. С. 30 січня 2025 року між [PERSON] та адвокатом Бурдою Т. С. укладено договір про надання правничої допомоги № 1-30/01. Згідно з п. 4.1 Договору за послуги, що надаються Адвокатом у межах цього Договору, Клієнт сплачує грошові кошти (винагороду) з розрахунку вартості однієї години надання послуг в розмірі 1000 грн. Оплата здійснюється у строки визначенні в Акті приймання-передачі наданих правничих послуг. 13 березня 2025 року між адвокатом Бурдою Т. С. та [PERSON] складено акт приймання-передачі наданих правничих послуг № 1 (далі Акт № 1), згідно з якого Адвокат в порядку та на умовах, передбачених договором про надання правничої допомоги від 30 січня 2025 року № 1-30/01, надав Клієнту комплекс правничих послуг, загальна вартість яких складає 15 000 грн 00 коп, а саме: проведення усної консультації з питання отримання Клієнтом, в порядку спадкування за законом, спадщини після смерті [PERSON] , витрачений час 30 хв, вартість 500 грн; підготовка та подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області адвокатського запиту від 30 січня 2025 року № 1 щодо надання інформації за який період (з якої та по яку дату), згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 грудня 2024 року, витрачений час 1 год, вартість 1 000 грн; підготовка позовної заяви до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, стягнення недоотриманої пенсії, в тому числі, аналіз та дослідження наданих Клієнтом документів, пошук та вивчення судової практики з аналогійних правовідносин, сканування документів, які долучаються до позову, витрачений час 8 год, вартість 8 000 грн; підготовка клопотання про витребування доказів, витрачений час 1 год, вартість 1000 грн; підготовка відповіді на відзив (справа № 183/1174/25), витрачений час 3 год, вартість 3 000 грн; підготовка та подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області адвокатського запиту від 03 березня 2025 року № 2 щодо надання інформації про період за який недоотримана пенсія [PERSON] в сумі 138 805,02 грн, витрачений час 45 хв, вартість 750 грн; підготовка клопотання про приєднання доказів, витрачений час 45 хв, вартість 750 грн. Відповідно до п. 3 Акту № 1 [PERSON] зобов`язався здійснити оплату за даним актом протягом 20 днів, з моменту набрання законної сили рішення у справі № 183/1174/25. В підготовчому засіданні 24 березня 2025 року постановленими судом ухвалами задоволено клопотання позивача про долучення доказів від 10 березня 2025 року, поновлено строк на їх подання, долучено заяву про стягнення понесених судових витрат, подану 13 березня 2025 року, долучено копію спадкової справи, отриманої на ухвалу суду від 17 березня 2025 року. Закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивачем подано заяву про розгляд справи у його відсутність. Представниця відповідача у відзиві просила розглянути справу у її відсутність. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд висновує таке. За змістом статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Відповідно до частин 4, 5 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Так, ухваленим 05 квітня 2023 року Приморським районним судом м. Одеси рішенням у справі № 522/6611/23 заяву [PERSON] ( [ADDRESS] ) про встановлення факту смерті задоволено. Встановлено факт смерті, [INFO] [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Антрацит, Луганської області, місце смерті: Україна, Луганська область, місто Антрацит. Рішенням суду встановлено, окрім іншого, що відповідно до лікарської довідки про причини смерті від 27 лютого 2023 року № 80, [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , причина смерті: «хронічна серцева недостатність. Атеросклеротичний кардіосклероз. Ішемічна хвороба серця». Померла [PERSON] , [INFO] була громадянкою України, що слідує з копії паспорту серії [NUMBER] , виданий Антрацитівським МВУМВС України в Луганській області від 05 лютого 2005 року. Померла є бабусею заявника громадянина України [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Антрацит Луганської області, який наразі зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Факт спорідненості заявника із померлою [PERSON] підтверджується доданими до матеріалів справи документами, а саме копією свідоцтва про народження самого заявника серії [NUMBER] , а також копіями свідоцтва про народження матері заявника [PERSON] (серії [NUMBER] ) та копіями паспорту громадянки України серії [NUMBER] , виданий Антрацитівським МВ ГУМВС України в Луганській області від 16 червня 2009 року та свідоцтва про укладення шлюбу з [PERSON] (серії [NUMBER] ). Обставини, встановлені судом у рішенні № 522/6611/23 підтверджуються наданими позивачем: копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с.14/, копією свідоцтва про укладення шлюбу серії № [NUMBER] /а.с.15/. 28 квітня 2023 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян для отримання допомоги на поховання № 00039461701 /а.с.16/. Листом від 25 травня 2023 року № 1500-0503-8/65501 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило позивача, що [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області та отримувала пенсію за віком по 31 травня 2018 року /а.с.17/. 26 травня 2023 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Саганович Оленою Юріївною заведено спадкову справу № 21/2023 /а.с.115/. 05 липня 2023 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Саганович Оленою Юріївною видано довідку № 109/02-14, якою підтверджується, що спадкоємцем за законом є [PERSON] /а.с.18/. 04 серпня 2023 року [PERSON] на адресу Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області направлено заяву з проханням: визначення розміру недоотриманої пенсії померлої, [PERSON] за період з 01 червня 2018 року по [INFO] (дата смерті), з урахуванням усіх передбачених законодавством підвищень, доплат, надбавок, тощо; повідомлення розмір недоотриманої пенсії померлої, [PERSON] ; здійснення передбачених чинним законодавством виплат /а.с.19/. Листом від 14 серпня 2023 року № 5169-5436/0-05/8-1200/23 позивача відповідачем повідомлено, що [PERSON] на момент смерті перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області з лютого 2015 року, як внутрішньо переміщена особа та отримувала пенсію за віком. Виплату пенсії [PERSON] призупинено з 01 червня 2018 року. За життя пенсіонерка особисто не зверталася за поновленням виплати та нарахуванням пенсії з 01 червня 2018 року. Повідомлено, що станом на 11 серпня 2023 року запиту від нотаріуса щодо суми недоотриманої пенсії померлої [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України Луганської області не надходило /а.с.20-21/. 26 жовтня 2023 року [PERSON] на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області направлено заяву з проханням повідомити: назву банку та номер банківського рахунку на який здійснювалась виплата пенсії [PERSON] , виплата якої була припинена з 01 червня 2018 року; розмір місячної пенсії померлої, [PERSON] ; які надбавки до пенсії нараховувались [PERSON] ; розмір недоотриманої пенсії померлої, [PERSON] за період з 01 червня 2018 року по [INFO] (дата смерті), з урахуванням усіх передбачених законодавством підвищень, доплат, надбавок, тощо /а.с.22/. Листом від 13 листопада 2023 року № 6885-7189/О-05/8-1200/23 Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повідомило, що [PERSON] на момент смерті перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області з лютого 2015 року, як внутрішньо переміщена особа та отримувала пенсію за віком. У Головного управління немає правових підстав для надання відомостей про пенсійні виплати померлої [PERSON] , оскільки склад відомостей свідчить про їх належність до інформації про особу, поширення якої можливе лише з дотриманням ч. 2 ст. 32 Конституції України та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» /а.с.23/. Листом від 03 вересня 2024 року № 1200-0403-8/22218 Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повідомило адвоката Бурду Т. С., що виплату пенсії [PERSON] було призупинено з 01 червня 2018 року. За життя особисто не зверталася за поновленням та нарахуванням виплати пенсії. Оскільки на дату смерті нарахування пенсії не здійснювалось і відсутні нараховані суми, не отримані у зв`язку зі смертю, недоотримана пенсія [PERSON] була обчислена з урахуванням трьох років з моменту надходження запита нотаріуса 18 червня 2024 року. Відповідь надано 20 червня 2024 року за № 1200-0503-8/16144, надіслано 24 червня 2024 року за № 294 на поштову адресу: [ADDRESS] . Також у відповіді вказано суму недоотриманої пенсії, й те, що розмір виплати може бути змінено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України особи, яка має право на отримання цієї виплати згідно зі свідоцтвом про право на спадщину (з урахуванням вимоги ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме: не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії)» /а.с.24-/. Листом від 04 вересня 2024 року № 6440-6570/О-02/8-1200/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повідомило, що [PERSON] на момент смерті перебувала на обліку в Головному управлінні як отримувач пенсії за віком, виплату якої з 01 червня 2018 року було призупинено. За життя померла не виявила бажання поновити виплату пенсії та з заявою про поновлення до органів Пенсійного фонду України не зверталася, відповідно пенсійні виплати з 01 червня 2018 року не отримані з вини пенсіонера. У випадках, коли на день смерті пенсіонера нарахування та виплата пенсії не здійснювалась, заява про поновлення виплати пенсії особисто пенсіонером не надавалась, органи Пенсійного фонду України можуть розрахувати недоотриману пенсію на підставі заяви спадкоємця, визначеного нотаріусом. З огляду на зазначене, недоотримана пенсія [PERSON] була розрахована з урахуванням норм частини першої статті 46 Закону 1058, тобто за три роки до дня надходження запиту нотаріуса (запит зареєстровано в Головному управлінні 18 червня 2024 року за № 2734/8). Окрім того, у відповіді нотаріусу зазначено, що розмір виплати недоотриманої пенсії може бути змінено в залежності від дати звернення до органів Пенсійного фонду особи, яка має право на отримання цієї виплати згідно зі свідоцтвом про право на спадщину /а.с.25/. Запитом приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Саганович О. Ю. від 14 червня 2024 року № 101/02-14 Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повідомлено про необхідність надання інформації для оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] про наявність недоотриманої пенсії (номер депозитного рахунку та суму перерахованих грошей), або інших невиплачених нарахувань на ім`я [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] , та з якого періоду нараховувались невиплачені кошти, де зберігаються невиплачені нараховані кошти та чи перераховувались зазначені кошти на рахунки померлої в АТ «Ощадбанк» /а.с.61/. Листом відповідача від 20 червня 2024 року № 1200-0503-8/16144 на запит нотаріуса повідомлено, що сума недоотриманої пенсії [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , становить 138\~805,02 грн. Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суму недоотриманої пенсії може бути змінено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України особи, яка має право на отримання даної виплати згідно свідоцтва про право на спадщину. Додатково повідомлено, що кошти [PERSON] перераховувались на відкритий поточний рахунок в АТ «Ощадбанк» /а.с.76/. 03 грудня 2024 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Саганович Оленою Юріївною видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 432, згідно з яким спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є її онук [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: недоотриманої пенсії в сумі 138 805,02 гривень 02 копійки. Вказана сума недоотриманої пенсії обліковується в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області, та належала померлій на підставі Довідки № 1200-0403-8/24199, від 23 вересня 2024 року, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області /а.с.26, 27, 139/. 03 грудня 2024 року [PERSON] через вебпортал Пенсійного фонду України подано заяву про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (номер звернення [NUMBER] ), з долученням сканованих копій: свідоцтва про право на спадщину за законом; витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі; свідоцтва про смерть [PERSON] ; рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2023 року; паспорту та РНОКПП [PERSON] ; свідоцтва про народження [PERSON] ; свідоцтва про народження [PERSON] ; свідоцтва про шлюб батьків [PERSON] ; довідки з банківськими реквізитами /а.с.28, 75/. З наданої позивачем письмової копії електронного доказу у виді скріншоту з вебпорталу Пенсійного фонду України вбачається, що 04 грудня 2024 року в особистому кабінеті на вебпорталі Пенсійного фонду України викладено інформацію про виконання звернення за № 20038 (тест відповіді призначено) /а.с.29/. 17 грудня 2024 року позивачем на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області направлено заяву з додатками, з проханням: надати завірену належним чином копію довідки від 23 вересня 2024 року № 1200-0403-8/24199, на підставі якої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Саганович Оленою Юріївною видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 03 грудня 2024 року (спадкова справа № 21/2023, зареєстровано в реєстрі за № 433); повідомити за який період (з якої та по яку дату), згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 03 грудня 2024 року (спадкова справа № 21/2023, зареєстровано в реєстрі за № 433), визначена недоотримана пенсія [PERSON] в сумі 138 805,02 гривень 02 копійки; надати завірену належним чином інформацію щодо розміру недоотриманої пенсії померлої, [PERSON] , за період з 01 червня 2018 року по 27 лютого 2023 року (дата смерті), з урахуванням усіх передбачених законодавством підвищень, доплат, надбавок, тощо /а.с.30-31, 58, 62-73/. Листом від 30 грудня 2024 року № 1200-0401-8/33388 Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повідомило про перебування [PERSON] на обліку в Марківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Луганської області, як внутрішньо переміщеної особи з серпня 2014 року, припинення виплати пенсії з 01 червня 2018 року. Вказано, що оскільки за життя [PERSON] не виявила бажання поновити виплату пенсії та не зверталася до органів Пенсійного фонду з відповідною заявою, пенсійна виплата з 01 червня 2018 року не нараховувалася та не виплачувалася. У зв`язку з цим неможливо надати розрахунок пенсії з моменту припинення виплати. Оскільки на дату смерті нарахування пенсії не здійснювалося і відсутні нараховані суми, не отримані у зв`язку зі смертю, недоотримана пенсія [PERSON] розрахована з урахуванням трьох років з моменту надходження запита приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу. У відповіді на запит указано, що розмір виплати може бути змінено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України особи, яка має право на отримання даної виплати згідно свідоцтва про право на спадщину (з урахуванням вимоги ст. 46 Закону 1058). Враховуючи вищезазначене, недоотримана пенсія [PERSON] розрахована відповідно до ст. 46 Закону 1058 згідно заяви № 20038 від 03 грудня 2024 року, яка була надана через вебпортал Пенсійного фонду України. Суму недоотриманої пенсії померлої [PERSON] буде включено до переліку боргів та внесено в реєстр станом на 01 січня 2025 року і буде виплачуватися відповідно до Порядку № 1165 в межах відповідного фінансового ресурсу, який буде визначено у бюджеті Пенсійного фонду України на 2025 рік. Щодо надання довідки, на підставі якої надана відповідь від 23 вересня 2024 року за вих. № 1200-0403-8/24199 на запит приватного нотаріуса, розміру та періоду недоотриманої пенсії померлої [PERSON] здійснено посилання на Закони України «Про інформацію» та «Про захист персональних даних» /а.с.32-33, 79-80/. Адвокатом Бурдою Т. С. в інтересах [PERSON] на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області направлено адвокатський запит від 30 січня 2025 року № 1 з проханням повідомити, за який період (з якої та по яку дату) згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 03 грудня 2024 року (спадкова справа № 21/2023, зареєстровано в реєстрі за № 433), визначена недоотримана пенсія [PERSON] в сумі 138 805,02 грн /а.с.34/. Листом від 04 лютого 2025 року № 1200-0401-8/3307 Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повідомило, що [PERSON] перебувала на обліку в Марківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Луганської області, як внутрішньо переміщена особа з серпня 2014 року. Виплату пенсії було призупинено з 01 червня 2018 року. Оскільки за життя [PERSON] не виявила бажання поновити виплату пенсії та не зверталася до органів Пенсійного фонду з відповідною заявою, пенсійна виплата з 01 червня 2018 року не нараховувалася та не виплачувалася. Оскільки на дату смерті нарахування пенсії не здійснювалося і відсутні нараховані суми, не отримані у зв`язку зі смертю, недоотримана пенсія [PERSON] розрахована з урахуванням трьох років з моменту надходження запита приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу, що був зареєстрований в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області 18 червня 2024 року за вх. № 2734/8 (за період з 17 червня 2021 року по 28 лютого 2023 року). У відповіді на запит указано, що розмір виплати може бути змінено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України особи, яка має право на отримання цієї виплати згідно свідоцтва про право на спадщину (з урахуванням вимоги ст. 46 Закону 1058) /а.с.35/. 03 березня 2025 року листом № 2 представник позивача звернувся до відповідача з запитом про надання інформації про період визначення недоотриманої пенсії [PERSON] та про підтвердження інформації щодо періоду визначення пенсії у розмірі 138\~805,02 грн /а.с.98/. Листом від 06 березня 2025 року № 1200-0401-8/5593 повідомлено, що виплату пенсії [PERSON] призупинено з 03 червня 2018 року, за життя пенсіонер з заявою про поновлення виплат не зверталася, нарахування пенсії не здійснювалося і відсутні нараховані суми, не отримані у зв`язку зі смертю, недоотримана пенсія [PERSON] обчислена з урахуванням трьох років з моменту надходження запиту нотаріуса (18 червня 2024 року за № 2734/8) з 17\~червня 2021\~року по\~28\~лютого 2023\~року в\~сумі 138\~805,02\~грн /а.с.99/. Отримана судом копія спадкової справи після смерті [PERSON] /а.с.107-140/ підтверджує, що: - позивач є єдиним спадкоємцем за законом п`ятої черги, який звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини /а.с.119/; - Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» повідомлено нотаріуса, що на ім`я: [PERSON] , [INFO] , станом на 08 серпня 2023 року, наявна інформація та рахунок у наступній установі філії Луганське обласне управління АТ «Ощадбанк»: у ТВБВ № 10012/054 сума залишку 0,00 грн. Заповідальне розпорядження по зазначеному рахунку відсутнє /а.с.120/; - листом Головного управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області від 19 лютого 2024 року № 1200-0503-8/4247 повідомлено нотаріуса, що сума недоотриманої пенсії [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] становить 165\~242,01 грн. Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суму недоотриманої пенсії може бути змінено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України особи, яка має право на отримання даної виплати згідно свідоцтва про право на спадщину. Додатково повідомлено, що кошти [PERSON] перераховувались на відкритий поточний рахунок в АТ «Ощадбанк» /а.с.121/; - листом нотаріуса від 27 лютого 2024 року надіслано запит на адресу АТ «Державний ощадний банк України» з проханням повідомити стосовно недоотриманої пенсії [PERSON] з урахуванням відповіді Головного управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області від 19 лютого 2024 року № 1200-0503-8/4247 /а.с.122/; - листом нотаріуса від 19 вересня 2024 року № 17/02-14 направлено запит до Головного управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області з проханням сповістити про наявність недоотриманої пенсії (номер депозитного рахунку та суму перерахованих грошей), або інших невиплачених нарахувань на ім`я [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] з проханням відповісти, з якого періоду нараховувались невиплачені кошти, де зберігаються невиплачені нараховані кошти та чи перераховувались зазначені кошти на рахунки померлої в АТ «Ощадбанк» /а.с.123/; - листом відповідача від 05 вересня 2024 року № 1200-0403-8/22487 нотаріусу в додаток до листа від 20 червня 2024 року за № 1200-0503-8/16144, який надіслано 24 червня 2024 року на поштову адресу: [ADDRESS] , надано інформацію, що сума недоотриманої пенсії [PERSON] становить 138\~805,02 грн. Звернуто увагу, що розмір недоотриманої пенсії може бути змінено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України особи, яка мас право на отримання даної виплати згідно свідоцтва про право на спадщину відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Щодо інформації про перерахування коштів [PERSON] на відкритий поточний рахунок в АТ «Ощадбанк», повідомлено, що ця інформація стосувалась питання щодо повідомлення номеру банківського рахунку, на який перераховувалась пенсія [PERSON] до 01 червня 2018 року /а.с.124/; - 03 грудня 2024 року позивачем подано нотаріусу заяви про видачу свідоцтв про право на спадщину /а.с.125, 126/. З заяв по суті справи вбачається, що у цій справі спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді недоотриманої пенсії спадкодавця. Вирішуючи позов, суд висновує таке. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. До складу спадщини, як це передбачено статтею 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України). Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що: - цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується з положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. За змістом цієї норми, можна дійти висновку, що законодавцем встановлено альтернативний механізм набуття права власності на недоотриману пенсію померлого пенсіонера, а саме пріоритет наданий членам сім`ї спадкодавця, які проживали з ним на момент смерті, та непрацездатним членам сім`ї, які перебували на його утриманні. Зазначені особи мають звернутися за виплатою цих грошових коштів протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Якщо такі особи відсутні або не звернулися у встановлений строк із заявами, недоотримана пенсія входить до складу спадщини і успадковується спадкоємцями померлого на загальних підставах. Так, матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] перебувала на обліку в ГУ ПФУ в Луганській області, як отримувач пенсії. Позивач прийняв спадщину шляхом подання заяви до нотаріуса протягом встановленого законом шестимісячного строку. Наявності заповіту, або інших спадкоємців першого-четвертого ступеню споріднення судом не встановлено. Також судом не встановлено і осіб, які б проживали з померлою на день її смерті. За таких обставин, пенсія, яка не одержана [PERSON] , ураховуючи не отримання пенсії членам її сім`ї, особами, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті в порядку ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», входить до складу спадщини та успадковується єдиним спадкоємцем п`ятої черги, який подав заяву про прийняття спадщини та яким є позивач. Як указано у висновку щодо застосування норм права, викладеному у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року у справі № 428/3413/17, згідно з яким обов`язок з виплати недоотриманої пенсії спадкодавця покладається на Управління ПФУ. Верховний суд зауважив, що відповідно до статті 1227 ЦК України право на одержання сум заробітної плати, пенсії, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. За загальним правилом зазначеної норми, ці грошові кошти до складу спадщини не включаються, а підлягають виплаті особам, зазначеним у цій статті або в інших (спеціальних) законам, і лише за відсутності таких осіб зазначені кошти включаються до складу спадщини. Звернення з вимогою про виплату пенсії, яка належала померлому пенсіонерові, має надійти до органу Пенсійного фонду не пізніше 12 місяців після смерті пенсіонера. За відсутності такого звернення впродовж зазначеного строку належна до виплати пенсія включається до складу спадщини і спадкується на загальних підставах. У постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 463/3724/18 Верховний Суд зробив висновок про те, що формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. У справі, що розглядається спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді недоотриманої пенсії спадкодавиці за період з 01 червня 2018 року. Позивач у першому та другому пункті позовної заяви заявив вимоги, в яких фактично вказує на протиправність дій відповідача щодо обмеження розрахунку суми пенсії трьома роками до моменту звернення нотаріуса до відповідача, просить визнати за ним право власності на недоотриману за життя пенсію спадкодавиці, що не увійшла до суми, визначеної нотаріусом у свідоцтві про право на спадщину (за період з 01 червня 2018 року по 16 червня 2021 року) та зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату таких сум. Третім пунктом позивач визначив стягнення з відповідача на користь позивача в порядку спадкування за законом недоотриману пенсію, нараховану за період з 17 червня 2021 року по 28 лютого 2023 року у сумі 138 805 гривень 02 копійки, підтверджену свідоцтвом про право на спадщину за законом. З метою перевірки доводів позову в частині визнання права, а також ураховуючи, що для розгляду справи в цій частині слід визначити наявність або відсутність конкретної суми нарахованої та невиплаченої пенсії за життя [PERSON] , ухвалою суду витребувано у відповідача: відомості про суми призначеної, виплаченої та недоотриманої пенсії [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , яка померла [INFO] , за період з 01 червня 2018 року по 27 лютого 2023 року; належним чином засвідчену копію електронної пенсійної справи, у повному обсязі, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , яка померла [INFO] ; інформацію щодо періоду, за який визначена недоотримана пенсія в сумі 138 805,02 грн, згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 03 грудня 2024 року, яке видано приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Саганович Оленою Юріївною та зареєстровано в реєстрі за № 433. На вказану ухвалу відповідачем до відзиву долучено довідку про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії [PERSON] , особовий рахунок № [NUMBER] за період з 01 травня 2018 року по 28 лютого 2023 року /а.с.60/, з якої вбачається, зокрема, що з в травні 2018 року призначено та фактично виплачено 6 033,18 грн, у період з червня 2018 року по листопад 2021 року нараховано та виплачено 0 грн; 02 грудня 2021 року згідно з п.2 постанови № 1165 нараховано 6 093,35 грн. Також містить довідка відомості про нарахування з січня 2021 року по лютий 2023 року. У відомостях про виплату вказано 0 грн. Також, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області не повідомило суд про місцезнаходження пенсійної справи, не надало інші докази та не повідомило причини ненадання. При цьому, відповідач зазначає, що за життя померла [PERSON] не виявила бажання поновити виплату пенсії, тому пенсійні виплати з червня 2018 року не отримані з вини пенсіонера. У випадках, коли на день смерті пенсіонера нарахування та виплата пенсії не здійснювалась, заява щодо поновлення пенсії особисто пенсіонером не надавалась, органи Пенсійного фонду України можуть розрахувати недоотриману пенсію на підставі заяви спадкоємця, визначеного нотаріусом. З огляду на зазначене недоотримана пенсія була розрахована з моменту надходження до відповідача запиту нотаріуса за період з 17\~червня 2021\~року по\~28\~лютого 2023\~року в\~сумі 138\~805,02\~грн. Також у відповіді на запит нотаріуса зазначено, що розмір виплати недоотриманої пенсії може бути зменшено в залежності від дати звернення до управління особи, яка має право на отримання цієї виплати згідно зі свідоцтвом про право на спадщину. Датою звернення за отриманням пенсії є дата звернення позивача (03\~грудня 2024 року), який має право на виплату недоотриманої пенсії та надав усі передбачені законодавством документи. Оскільки на дату смерті нарахування пенсії було припинено і відсутні нараховані суми, не отримані у зв`язку зі смертю, недоотримана пенсія [PERSON] за період з 02 грудня 2021 року по 28 лютого 2023 року становить суму 104\~271,89 грн, обчислена з урахуванням трьох років від дати звернення позивача. А тому відповідач вважав, що недоотримана пенсія правомірно розрахована згідно зі статтею 46 Закону № 1058-IV. При визначенні розміру недоотриманої пенсіонером за життя пенсії, яка увійшла до складу спадщини, суд, виконуючи свій процесуальний обов`язок, належним чином дослідив подані сторонами докази у виді відповідей відповідача на запити позивача та нотаріуса, довідку про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії [PERSON] , особовий рахунок № [NUMBER] за період з 01 травня 2018 року по 28 лютого 2023 року, перевірив їх, оцінив у сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, і, як наслідок, з`ясував, що наданими доказами підтверджується те, що сума в розмірі 138\~805,02 грн увійшла до складу спадщини та є сумою нарахованої та невиплаченої спадкодавці пенсії за період 17 червня 2021 року по 28 лютого 2023 року. Частина вказаної суми є також і сумою, яку відповідач визнав за спадкоємцем однак не виплатив на момент розгляду справи її, посилаючись на дію Порядку № 1165 в розмірі 104 271,89 грн (за період з 02 грудня 2021 року по 28 лютого 2023 року). Відтак, суд висновує підтвердженою суму в розмірі 138\~805,02 грн як суму не виплаченої пенсії [PERSON] за період з 17 червня 2021 року по день смерті спадкодавці. Водночас, у частині не нарахованої та не виплаченої пенсії спадкодавці за період з 01 червня 2018 року по 16 червня 2021 року включно перевірити розмір недоотриманої пенсії та самостійно визначити цей розмір суд позбавлений можливості. У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. При цьому, нормами ЦПК України визначено, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. А тому, суд вважає, що вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити нарахування та виплату позивачеві суми пенсії за період з 01 червня 2018 року по 16 червня 2021 року включно, належних спадкодавиці [PERSON] , яка померла [INFO] , буде ефективним способом захисту порушеного права позивача на спадкування належних спадкоємцю сум пенсії. Таким чином, суд висновує про те, що відповідач зобов`язаний нарахувати та виплатити позивачеві пенсійні виплати [PERSON] за період з 01 червня 2018 року по 16 червня 2021 року включно, на які пенсіонерка мала право за життя, але не отримала їх через не нарахування цих пенсійних виплат Пенсійним фондом, тому позивач, як спадкоємець має право на всю суму недоотриманої пенсіонером пенсії, оскільки суми недоотриманої за життя пенсіонером пенсії входить до складу спадщини. Водночас, не буде ефективним способом захисту порушеного права, без визначення конкретної суми, вимога позову про визнання за позивачем права власності на недоотриману пенсію [PERSON] за період з 01 червня 2018 року по 16 червня 2021 року включно, взагалі, оскільки зобов`язанням відповідача здійснити нарахування та виплату пенсію ці вимоги фактично вирішені, а визнання права власності взагалі, без визначення конкретної суми не призведе до відновлення порушеного права позивача, а є обставиною, яка встановлюється при мотивації судового рішення. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Згідно з частинами першою та другою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положеннями частини першої статті 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», де вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Аналіз статей 1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії (доплат до пенсії). Такі висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16-ц (провадження № 14-95цс19). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18) вказано, що «підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України». Тому припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання пенсії. Право на таку пенсію у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці пенсійні виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання пенсії у порядку спадкування за законом. Вказане узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20). Отже, доводи відзиву Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про неналежність ненарахованої пенсії до складу спадщини є безпідставними. Обмеження у три роки на виплату нарахованої пенсії за минулий час, передбачені частиною першою статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», застосовуються тільки за наявності вини пенсіонера у несвоєчасному отриманні пенсії, тоді як належних і допустимих доказів, які б свідчили про наявність вини спадкодавця у неотриманні пенсії за життя, відповідачем не надано. Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. А тому доводи відповідача, які ґрунтуються на частині першій статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є безпідставними, оскільки ця правова норма розповсюджується на пенсіонерів, які є власниками своїх особистих пенсій, тобто на тих, що не померли, та ніяким чином не стосується правовідносин щодо спадщини. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Норми ЦК України не визначають строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої та третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Отже, суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року по справі № 428/6685/19 (провадження № 61-7985св20). Таким чином, суд висновує, що правовідносини з приводу нарахування та обліку недоотриманої пенсії померлого пенсіонера мають регулюватись спеціальною нормою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без урахування положень статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». [PERSON] є спадкоємцем за законом п`ятої черги, який у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї бабусі, отже успадкував належні спадкодавиці суми пенсії відповідно до статті 1227 ЦК України у тому розмірі, в якому спадкодавиця мала право на їх виплату на момент своєї смерті. Дата звернення до органу ПФУ з вимогою про надання інформації щодо нарахованої, але не виплаченої за життя спадкодавця пенсії, дата звернення за видачею такої суми на підставі свідоцтва про право на спадщину не впливає на розмір виплат та не надає права на обмеження цих виплат. Спадкодавиця [PERSON] у період часу з 01 червня 2018 року по день смерті [INFO] пенсійні виплати не отримувала, через їх не нарахування Пенсійним фондом, проте мала право на отримання пенсії в зазначений період, а тому суд висновує про те, що позивач, як спадкоємець має право на всю суму недоотриманої пенсіонером пенсії, яка входить до складу спадщини. Посилання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області у відзиві на необхідність застосування до спірних правовідносин положень пункту 1 частини першої статті 10 та статті 20 Закону № 1706-VII, постанов Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» та від 08 червня 2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» суд, з урахуванням викладеного вище, відхиляє. Таким чином, суд висновує, що позивач, як спадкоємець, має право на всю суму недоотриманої пенсіонером пенсії, оскільки суми недоотриманої за життя пенсіонером пенсії входить до складу спадщини. Позивач успадкував право на належні спадкодавиці суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України в тому розмірі, у якому спадкодавиця мала право на їх виплату на момент своєї смерті; дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат; видача спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину за законом, в якому зазначено менший розмір недоотриманої спадкодавицею пенсії, ніж передбачений законом, не є підставою для відмови спадкоємцю в задоволенні позову; припинення виплати пенсії за життя спадкодавиці з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавицею не зумовлює припинення вже призначеної пенсії і не позбавляє її спадкоємців можливості спадкувати право на її отримання. Крім того, з цих же підстав є неправомірними дії відповідача щодо невиплати всієї суми, визначеної у свідоцтві про право на спадщину за законом, внаслідок чого позовна заява і в частині стягнення з відповідача 138\~805,02 грн є такою, що підлягає задоволенню. Що ж до посилань відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2021 року № 1165, якою затверджено Порядок виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, суд звертає увагу на такі обставини. В силу абзацу другого пункту 1 названого Порядку, пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік. Пунктом 4 згаданого Порядку передбачено, що пенсійні виплати за минулий період згідно з цим Порядком проводяться щомісяця отримувачам, яких включено до переліку станом на 1 січня відповідного року. На забезпечення пенсійних виплат за минулий період щомісяця спрямовується частина бюджетних призначень, передбачених абзацом другим пункту 1 цього Порядку, відповідно до бюджетного розпису. Розмір пенсійної виплати за минулий період отримувачам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, визначається в сумі, що відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому здійснюється пенсійна виплата за минулий період, але не може бути більшим від належної до виплати отримувачу суми, що обліковується в переліку отримувачів. У разі недостатності бюджетних призначень для забезпечення пенсійної виплати за минулий період у розмірі, передбаченому абзацом другим цього пункту, виплата проводиться в сумі, що визначається пропорційною виділеним на пенсійні виплати за минулий період бюджетним призначенням, але не більшій належної до виплати суми, що обліковується в переліку отримувачів. За результатами виконання бюджету Пенсійного фонду України за дев`ять місяців відповідного року зазначений в абзаці другому цього пункту розмір пенсійної виплати за минулий період може бути збільшений пропорційною залишку бюджетних призначень, але не може перевищувати належної до виплати суми, що обліковується в переліку отримувачів. Отже, Порядок 1165 визначає додаткові умови виплати недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб та осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території, що не передбачені Конституцією України та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Конституційний Суд України в Рішенні від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2). Єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент Верховна Рада України, до повноважень якого належить прийняття законів. У свою чергу, Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту. Водночас, за змістом конституційних норм, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України. Конституційне поняття Закон України, на відміну від поняття законодавство України, не підлягає розширеному тлумаченню. За загальним правилом закон - це нормативно-правовий акт вищої юридичної сили, який приймається відповідно до особливої процедури парламентом та регулює найважливіші суспільні відносини. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Таким чином, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами. Суд ураховує, що Верховною Радою України не приймались зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з приводу особливостей виплати недоотриманої пенсії пенсіонерів, які є внутрішньо переміщеними особами. Суд вважає необхідним звернути увагу на ту обставину, що у разі застосування Порядку 1165 виплата недоотриманої пенсії, належної спадкодавцеві, продовжиться лише з 01 січня 2025 щомісячними платежами у розмірі, що відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, і лише у разі достатності відповідних бюджетних призначень. Отже, зазначеною постановою звужуються права на отримання неодержаних за життя пенсійних виплат спадкодавця як внутрішньо переміщеної особи у порівнянні з встановленим законом порядком отримання недоотриманої пенсії інших осіб. В силу статті 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» від 06 вересня 2012 року непряма дискримінація - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними. Крім того, відповідно до частин першої-другої статті 8 цього Закону розроблення проектів нормативно-правових актів здійснюється з обов`язковим урахуванням принципу недискримінації; з метою виявлення у проектах нормативно-правових актів норм, що містять ознаки дискримінації, проводиться антидискримінаційна експертиза проектів нормативно-правових актів; результати антидискримінаційної експертизи проектів нормативно-правових актів підлягають обов`язковому розгляду під час прийняття рішення щодо видання (прийняття) відповідного нормативно-правового акт; обов`язковій антидискримінаційній експертизі підлягають проекти законів України, актів Президента України, інших нормативно-правових актів, що розробляються міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, державними колегіальними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями. Як визначено статтею 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Принцип верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, є одним з головних завдань цивільного судочинства. Положенням ст. 10 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський суд з прав людини у рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Броньовський проти Польщі» (Заява № 31443/96) зазначив, що принцип верховенства права, на якому будується Конвенція, та принцип законності, про який ідеться в статті 1 Першого протоколу, вимагає від держав не лише поважати і застосовувати, у передбачуваний і узгоджуваний спосіб, запроваджені ними закони, а ще й - що безпосередньо випливає з цього обов`язку - забезпечувати правові та практичні умови для втілення їх в життя. У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Щокін проти України» (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) від 14 жовтня 2010 року зазначено, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів». Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (див. рішення у справі «Ятрідіс проти Греції» (Jatridis v. Greece) [ВП], № 31107/96, пункт 58, ЄСПЛ 1999-II).. З огляду на викладене, суд критично оцінює доводи представниці відповідача про виплату позивачеві недоотриманих сум пенсії згідно з Порядком 1165, адже наведене свідчить про невиконання державою взятих на себе позитивних зобов`язань. Вирішуючи питання про покладення на відповідача відповідальності за порушення грошового зобов`язання, встановленої статтею 625 ЦК України за період з 11 грудня 2024 року у розмірі 1 943,27 грн інфляційних втрат та 661,05 грн 3% річних, суд висновує таке. Статтею 625 ЦК України внормовано відповідальність за порушення грошового зобов`язання, за змістом якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та у випадку прострочки виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Поняття зобов`язання наведене в статті 509 ЦК України, згідно з якою зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу I книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. Разом із тим сторони в справі не пов`язують жодні права та обов`язки зобов`язального характеру, а до правовідносин сторін суд застосував положення цивільного законодавства про спадкування та положення про пенсійне забезпечення, за яких спадкоємцеві належить право на отримання в порядку спадкування нарахованої, але не виплаченої пенсіонерові пенсії, визначеної у свідоцтві нотаріуса, невчасна виплата якої не тягне відповідальності, встановленої ЦК України, а передбачає відповідальність у конкретно визначених випадках, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Тобто, в цьому випадку предметом спору є захист прав позивача на одержання суми неотриманої пенсії, яка належала спадкодавиці. При цьому відповідач обґрунтував свої дії існуванням відповідного порядку та визнав право на частину суми пенсії, що було предметом оцінки судом. У зв`язку з викладеним, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог у цій частині через відсутність як договірних так і деліктних зобов`язань у відносинах, що виникли. Інші доводи та аргументи сторін, покладені в обґрунтування заяв по суті справи, як самі по собі так і у своїй сукупності не мають наслідком задоволення позовних вимог або відмову у них, а тому не аналізуються судом при ухваленні рішення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд висновує таке. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачено судовий збір у розмірі 2584,71 грн. Заявлено одну позовну вимогу немайнового характеру (зобов`язання нарахувати та виплатити, та три позовні вимоги майнового характеру (визнання права на спадщину; стягнення суми; стягнення інфляційних втрат й річних) на загальну суму 141 409,34 грн (138805,02 + 1 943,27 + 661,05). Відтак, сума судового збору, з урахуванням подання позову в електронній формі, становила 2 100,23 грн (1 211,20 + 1 414,09) * 0,8). Позов задоволено частково в частині вимог немайнового характеру та на загальну суму майнових вимог у розмірі 138\~805,02 грн. Відтак судовий збір в розмірі 2\~079,40 грн (1388,05 + 1 211,20) * 0,8) підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, в решті витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача. При цьому, позивачем сплачено судовий збір за заявою про забезпечення доказів на суму 484,48 грн, у той час, як фактично до позову долучено заяву про витребування доказів, при зверненні з якою не передбачено сплати судового збору. Вказана сума підлягає поверненню позивачеві, як помилково сплачена. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем подано заяву, в якій заявлено вимогу про стягнення з відповідача 15 000,00 грн, понесених ним на правову допомогу, які фактично заявлені при попередньому розрахунку судових витрат. Пунктом 5 частини 3 статті 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частина 8 статті 141 ЦПК України встановлює, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, надані суду докази свідчать, що 30 січня 2025 року між [PERSON] та адвокатом Бурдою Т. С. укладено договір про надання правничої допомоги № 1-30/01 /а.с.104/. Згідно з п. 4.1 Договору за послуги, що надаються Адвокатом у межах цього Договору, Клієнт сплачує грошові кошти (винагороду) з розрахунку вартості однієї години надання послуг в розмірі 1 000 грн. Оплата здійснюється у строки визначенні в Акті приймання-передачі наданих правничих послуг. 13 березня 2025 року між адвокатом Бурдою Т. С. та [PERSON] складено акт приймання-передачі наданих правничих послуг № 1 /а.с.103/, згідно з яким Адвокат в порядку та на умовах, передбачених договором про надання правничої допомоги від 30 січня 2025 року № 1-30/01, надав Клієнту комплекс правничих послуг, загальна вартість яких складає 15 000 грн 00 коп, а саме: проведення усної консультації з питання отримання Клієнтом, в порядку спадкування за законом, спадщини після смерті [PERSON] , витрачений час 30 хв, вартість 500 грн; підготовка та подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області адвокатського запиту від 30 січня 2025 року № 1 щодо надання інформації за який період (з якої та по яку дату), згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 03 грудня 2024 року, витрачений час 1 год, вартість 1 000 грн; підготовка позовної заяви до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, стягнення недоотриманої пенсії, в тому числі, аналіз та дослідження наданих Клієнтом документів, пошук та вивчення судової практики з аналогійних правовідносин, сканування документів, які долучаються до позову, витрачений час 8 год, вартість 8 000 грн; підготовка клопотання про витребування доказів, витрачений час 1 год, вартість 1 000 грн; підготовка відповіді на відзив, витрачений час 3 год, вартість 3 000 грн; підготовка та подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області адвокатського запиту від 03 березня 2025 року № 2 щодо надання інформації про період за який недоотримана пенсія [PERSON] в сумі 138805,02 грн, витрачений час 45 хв, вартість 750 грн; підготовка клопотання про приєднання доказів, витрачений час 45 хв, вартість 750 грн. Відповідно до п. 3 Акту № 1 [PERSON] зобов`язався здійснити оплату за даним актом протягом 20 днів, з моменту набрання законної сили рішення по справі. Згідно зі змістом ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктом 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справ № 755/9215/15-ц, висновано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальних адвокатських витрат (встановлення їхньої доцільності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При цьому у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 квітня 2023 року у справі № 760/10847/20-ц сформульовано висновок, що у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. З урахуванням змісту та обсягу позовної заяви, зібраних доказів, проведених представником, у порядку досудового врегулювання спору, дій, кількості поданих ним клопотань як до, так і після звернення до суду позивача, розгляду справи в загальному порядку, враховуючи складність справи та те, що до закінчення судових дебатів позивачем не заявлено про необхідність встановлення строку для подання доказів на підтвердження судових витрат, на думку суду стороною позивача підтверджено обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість. Відтак, понесені позивачем витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн є цілком співмірними ціні позову, складності вирішеного судом питання та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягу доказування. Аналізуючи заперечення відповідача, що консультація клієнта, вивчення наявних документів клієнта, складання та направлення до суду позовної заяви, жодним чином не пов`язані із представництвом інтересів клієнта в суді та не є судовими витратами, суд зазначає, що ці витрати передбачені п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, як витрати, пов`язані з підготовкою справи до розгляду. Складність справи, пов`язана з пенсійними виплатами, особливостями призначення та перерахунку пенсій та спадковим правом, включає необхідність проведення обрахунку та перевірки сум, опрацюванням великої кількості законодавства, а тому справа є складною, відтак заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу є співмірним зі складністю справи; часом, витраченим адвокатом; обсягом наданих послуг, ціною позову і значенням справи для сторони. Складання первинних та повторних адвокатських запитів, виходячи з особливостей цієї справи, отримання відповідей потребує вчинення дій пов`язаних з аналізом справи, аналізом позиції, формулюванням відповідної мотивації у відносинах з державним органом, часу на фізичне подання та отримання документів, а тому не є завищеною. Відтак суд відхиляє доводи, покладені в обґрунтування заяви відповідача про неспівмірність витрат на правову допомогу, відсутність підстав для їх задоволення. За таких обставин позов, у частині стягнення судових витрат, підлягає задоволенню частково, пропорційно до задоволених вимог у розмірі 99,01 % від заявлених, на суму 14\~851,50 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial