Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту батьківства. В заяві зазначила, що з 2005 по 2009 рік проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] та під час їх спільного проживання [INFO] народила сина - [PERSON] . Оскільки з батьком дитини [PERSON] вона у шлюбі не перебувала, тому в актовому записі про народження сина його батьком з її слів, згідно до ч. 1 ст. 135 СК України, вказано не існуючу особу - [PERSON] . [PERSON] під час їх спільного проживання визнавав себе батьком [PERSON] , приймав участь у його вихованні та матеріально забезпечував. У період з 2005 року по 2009 рік вона разом із [PERSON] та сином [PERSON] проживали однією сім`єю та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] , захищаючи Україну від військової російської агресії, загинув. Встановлення факту батьківства [PERSON] стосовно їх малолітнього сина [PERSON] заявниці необхідне для оформлення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, набуття статусу члена сім`ї загиблого. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що іншим шляхом вирішити питання встановлення факту батьківства неможливо, заявниця просить суд встановити факт батьківства [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Новогупалівка, Вільнянського району, Запорізька область, який помер [INFO] , відносно [PERSON] , [INFO] ; внести зміни до актового запису про народження [PERSON] № 07 від 06.09.2006 року, складеного виконкомом Іваницької сільської ради Ічнянського району Чернігівської області, а саме: змінити відомості про батька з « [PERSON] » на « [PERSON] », [INFO] , громадянин України. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що разом із [PERSON] проживала однією сім`єю з 2005 року в будинку бабусі останнього в [ADDRESS] , де й народився [INFO] їх спільний син [PERSON] . [PERSON] визнавав останнього своїм сином, матеріально його підтримував. У 2008 році [PERSON] поїхав на заробітки та згодом їхні стосунки припинилися, проте останній не забував про їх спільного сина [PERSON] , матеріально допомагав останньому, приймав участь у його вихованні. Подану нею заяву про встановлення факту батьківства підтримала та просила її задовольнити, оскільки встановлення факту батьківства [PERSON] відносно їхнього сина [PERSON] необхідне для оформлення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, набуття статусу члена сім`ї загиблого. Представник заявниці [PERSON] в судовому засіданні підтримала подану [PERSON] заяву про встановлення факту батьківства та просила її задовольнити із зазначених у ній підстав. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні заяву [PERSON] про встановлення факту батьківства підтримали та просили її задовольнити, так як [PERSON] дійсно доводиться їм онуком та є сином [PERSON] . Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що з 2017 року проживала однією сім`єю із [PERSON] , з яким вона уклала шлюб 24.01.2023 року. [PERSON] розповідав їй, що має сина [PERSON] , який інколи приходив до них у гості. Заяву [PERSON] про встановлення факту батьківства підтримала та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи Парафіївської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області як органу опіки та піклування в судове засідання не з`явилася, але надала заяву, в якій просить суд розглядати справу без її участі. Проти задоволення заяви не заперечує. Представник заінтересованої особи Ічнянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явилася, але надала заяву, в якій не заперечує проти заявлених вимог та просить розглядати справу без її участі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є рідною сестрою [PERSON] , який доводиться батьком [PERSON] , якого, в її присутності, особисто забирав після народження останнього з пологового будинку. [PERSON] визнавав [PERSON] своїм сином та навіть після закінчення спільного проживання із [PERSON] продовжував підтримувати останнього матеріально та брав участь у його вихованні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що заявниця [PERSON] є її односільчанкою та деякий час проживала в будинку на її вулиці однією сім`єю з [PERSON] , в яких згодом народилася спільна дитина - син [PERSON] , якого [PERSON] , визнавав своїм сином, цікавився його життям та спілкувався з ним. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В судове засідання 07.05.2025 року сторони не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому фіксування судового засідання 07.05.2025 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, заслухавши заявницю та її представника, заінтересованих осіб, свідків, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши все в сукупності, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] , виходячи з наступного. У відповідності до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06.09.2006 року виконкомом Іваницької сільської ради Ічнянського району Чернігівської області, в якому матір`ю дитини вказана [PERSON] , а батьком - [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00029057588 від 26.12.2020 року, в актовому записі про народження [PERSON] , внесеного 06.09.2013 року за № 106604171 реєстратором - Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ічнянського районного управління юстиції Чернігівської області, відомості про батька внесено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 9). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією актового запису про смерть від 07 вересня 2023 року № 310, виданого Ічнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 30). [PERSON] та [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі між собою, знаходилися у фактичних шлюбних відносинах. Статтею 51 Конституції України, ч.ч. 2 та 3 ст. 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (ч. 8 ст. 7 СК України). Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Вжите у зазначеній статті конвенції поняття «сімейне життя» має автономне значення і, виходячи із прецедентної практики ЄСПЛ, включає фактичні сімейні відносини, зокрема і ті, що виникли, або можуть виникнути між дітьми і їх біологічним батьком, а також ті, що виникають між партнерами, що підтримують фактичні шлюбні відносини. У разі встановлення існування сімейного зв`язку з дитиною, держава має діяти в порядку, розрахованому на надання можливості розвитку цього зв`язку і юридичні гарантії мають бути встановлені з моменту народження або якнайшвидше після інтеграції дитини до її сім`ї (Keegan v. Ireland, 44; Kroon and Others v. the Netherlands, § 30, 32). Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини та за рішенням суду. Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою одним із батьків. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі статтею 135 СК України. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Згідно ч. 1,2,3 ст. 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 - у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК. З огляду на роз`яснення пункту 9 Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що СК України не визначає будь-яких особливостей предмету доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved