Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог \~ \~ \~ \~15 серпня 2022 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про відшкодування завданої злочином моральної шкоди у розмірі 75000 грн та збитки з проведення експертного дослідження у розмірі 15000 грн. \~ \~ \~ \~В обгрунтування вимог позивач зазначив, що він був потерпілим по кримінальній справі №523/4890/19, вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2021 року відповідача притягнуто до кримінальної відповідальності та йому призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі. 14.04.2022 року Одеський апеляційний суд\~ змінив вирок і на підставі ст. 75 КК України звільнив [PERSON] \~від відбування покарання призначеного вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 16.08.2021 року, з випробуванням строком 1 рік і покласти на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. \~ \~ \~ \~Злочинними діями відповідача завдано непоправну моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, які були пережиті ним у зв`язку самим фактом здійснення в нього пострілу [PERSON] 14.02.2019 р, після пострілу протягом декількох днів відчував постійний фізичний біль та був вимушений отримувати лікування та відвідувати лікарів, постріл був вчинений у присутності його вагітної на той час дружин та свідків, зміною його звичного режиму життя замість того, щоб працювати та заробляти гроші на життя він був вимушений відвідувати лікарів, судових експертів, органи поліції, суд. Окрім того, позивач посилався на те, що під час розгляду кримінального провадження в першій інстанції відповідач не визнавав своєї вини та зазначав про його вину в подіях Сторони в засідання 29 квітня 2025 р не з`явилися, повідомлені належним чином. Від позивача та його представника в матеріалах справи наявні заяви про розгляд справи у їх відсутності. Представник відповідача втретє звернувся з клопотанням про відкладення розгляду справи, та вказав причину через перебування у відрядженні. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Оскільки, суд неодноразово вже відкладав розгляд справи за клопотанням відповідача, неявку в судове засідання суд розцінює як повторну без надання підтвердження поважності та неможливості прибуття, тому вважає можливим з урахуванням тривалості розгляду справи, вирішувати спір у відсутності відповідача та його представника. Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. \~ \~ \~ \~Рух справи в суді 31 серпня 2022 року у справі відкрито провадження та визначено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. 03 листопада 2022 року у справі зупинено провадження до розгляду справи №523/4890/19. 30 жовтня 2023 року провадження поновлено, призначено розгляд справи \~ \~ \~ \~. 06 грудня 2023 року у справі зупинено провадження до набрання вироком законної сили у справі №523/4890/19. 08 липня 2024 року провадження поновлено та призначено судовий розгляд у справі. Мотивувальна частина Фактичні обставини справи \~ \~ \~ \~За вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2021 року [PERSON] засуджений за ч. 4\~ст. 296 КК\~до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.\~\~Залишено без розгляду цивільний позов потерпілого. 11 вересня 2023 року Одеський апеляційний суд залишив в силі вирок. За змістом вироку було встановлено, що 14 лютого 2019 року о 10:40, перебуваючи біля будинку\~№ 115\~на узбіччі дороги на вул. Чорноморського козацтва у м. Одесі\~, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, умисно з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, виразилось у зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, дістав належний йому пістолет марки «ПМ-РФ» калібру 9 мм Р.А. (який відповідно до висновку експерта № 139-Б від 11 березня 2019 року - являється гладкоствольною, короткоствольною вогнепальною зброєю самозахисту) та здійснив із нього один постріл в бік [PERSON] , влучивши останньому у праву руку, чим завдав\~\~йому легке тілесне ушкодження. Відповідно до \~висновку експерта КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» №412 від 13 березня 2019 року, установлено ступінь тяжкості тілесного ушкодження та механізм його спричинення, який міг мати місце при дотичній дії кулі, випущеної зі стріляючого пристрою для відстрілу куль травматичної (несмертельної) дії; висновку експерта від 11 березня 2019 року згідно з яким, наданий на дослідження пістолет, вилучений у ході огляду автомобіля в якому перебував від 14 лютого 2019 року, є гладкоствольною короткоствольною вогнепальною зброєю самозахисту. \~ \~ \~ \~20 березня 2024 року Верховним Судом у справі № 523/4890/19 вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2021 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 11 вересня 2023 року залишити без зміни, а касаційну скаргу його захисника - без задоволення. \~ \~ \~ \~За висновоком експерта №10/22 ФОП [PERSON] у [PERSON] є зміни в емоційному стані індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню, як особистості, та виникли внаслідок отриманих ним 14 лютого 2019 року пошкоджень від [PERSON] .. Ці зміни узагальнено можна позначити, як ознаки тривожного розладу з порушенням сну. [PERSON] завдані страждання (моральна шкода) за умов ситуації, що є предметом проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №12019161490000293 за ч.4 ст.296 КК України з урахуванням визнання [PERSON] винним у вчиненні кримінального правопорушення . передбаченого ч.4 ст.296 КК України, можливий розмір грошової компенсації за завдані страждання (моральну шкоду) у сумі 75000 грн. є обгрунтованим. Вартість послуг за проведення дослідження склала 15000 грн, що підтверджується актом здачі-приймання послуг від 05 серпня 2022 р., які були сплачені позивачем 24 липня 2022 року, квитанція Р24А83938148D913998. Позиція суду Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 1 частини другої\~статті 11 ЦК України). Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Нормами ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає, між іншим, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд має навести у рішенні відповідні мотиви. Відповідно до ст. 1167 ЦК під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Як роз`яснив Пленуму Верховного Суду України в п.3 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб . Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди становить предмет оціночної діяльності суду та визначається залежно від визначених ЦК критеріїв З урахуванням вимог розумності та справедливості, а не на підставі висновку експертизи. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (стаття 13 ЦПК України). Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, як) мають значення для вирішення справи. За статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Як вбачається із наданих доказів та змісту позовної заяви [PERSON] в підтвердження завдання йому моральної шкоди надав рішення судів в кримінальному провадженні, висновок експертизи, яким установлено ступінь тяжкості тілесного ушкодження та механізм його спричинення, а також висновок експерта за результатами проведення судово-психологічної експертизи. \~ \~ \~ \~Так, наданим вироком підтверджено наявність вини та протиправної поведінки відповідача в завдані тілесних ушкоджень позивачу . \~ \~ \~ \~Окремо необхідно зупинитися на висновку експерта за результатами проведення судово-психологічної експертизи яку проведено до подачі позову за заявою позивача. \~ \~ \~ \~Із змісту висновку вбачається, що під час проведення дослідження експертом проводився аналіз заявленого позивачем розміру моральної шкоди -75000 грн, який в свою чергу посилався на вагітність жінки і переживання за неї, посилання поганий сон, відчуття тривоги, порушення нормального укладу життя. При цьому, вказував на звернення за медичною допомогою до психіатра, призначення йому лікування, необхідність грошей для відновлення психічного стану зі зверненням за консультаціями з психологом. Під час проведення дослідження [PERSON] вказав, що ці гроші йому потрібні на реабілітацію його та його дружині. Отже, визначений експертом можливий розмір грошової компенсації за завдані страждання (моральну шкоду) у сумі 75000 грн. грунтувався на заявленій позивачем сумі. Суд звертає увагу, що надаючи вказаний висновок позивач не подав до суду доказів, які б підтверджували обставини, на які він посилався під час проведення вказаного дослідження, які б надали суду змогу встановити ступінь вимушених\~змін у життєвих та виробничих стосунках, звернення до психіатра, отримання лікування. Як слідує з норми ст.23 ЦК України, законом установлено загальні критерії щодо меж судової дискреції увирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди. Тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду. Про що також висловився Верховний Суд у постанові від 7 квітня 2020 року у справі №572/3209/17. Оцінивши надані докази в сукупності суд дійшов висновку, що заявлений розмір моральної шкоди є необгрунтованим, а наданим висновком суд не погоджується і не приймає його до уваги . З огляду на сукупність встановлених обставин позивачу було завдано моральні страждання, у зв`язку з ушкодженням здоров`я, тому є необхідним визначити розмір грошового відшкодування моральної шкоди в 30000 грн., який полягає в протиправній поведінці відповідача та стражданні у вигляді стресу, який він пережив в момент завдання йому тілесних ушкоджень та характеру самих ушкоджень (садно правої кисті). Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви на підставі п. 2 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача відповідно до вимог ст.141 ЦПК України на користь держави підлягає сплаті судовий збір у розмірі 992,40 грн . Оскільки судом не враховано висновок експерта за результатами проведення судово-психологічної експертизи, тому вартість послуг за проведення дослідження у розмірі 15000 грн не підлягає стягненню.

Outcome: partial