Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

[PERSON] 30.09.2024 року звернувся до Ленінського районного суду міста Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому просила скасувати обтяження майна, а саме заборону на нерухоме майно, накладене на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] що було накладено Першою маріупольською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення, б\\н, 15.02.1993, Сбербанк орджонікидз. отделение № 8013 та зареєстровано 28.07.2005 за № 2230710; вилучено з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про заборону (архівний запис), що був внесений реєстратором Першої маріупольської державної нотаріальної контори 28.07.2005 року о 09:25:18 за № 2230710, на підставі повідомлення, б\\н, 15.02.1993 року, Сбербанк орджонікидз. отделение № [NUMBER] , об`єкт обтяження - цілий, добудований, житловий будинок, адреса: [ADDRESS] ; власник: [PERSON] ; додаткові дані: Архівний номер 250074DONETSK202, Архівна дата: 20.02.1999 року, Дата виникнення: 22.02.1999 року, № реєстра: 7388-168, внутрішній № BC01A83523F02A2B244F. Позов мотивований тим, що позивач є переселенкою з м. Маріуполя. З 24.02.2022 року російська федерація, порушуючи територіальну цілісність та суверенітет України, розпочала війну відносно України та її громадян. [PERSON] є власницею житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності № 137 від 18.03.1997 року. Позивач як переселенка вирішила скористатись державною програмою щодо отримання допомоги та почала збирати документи. Звернулась за отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Згідно отриманої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки 344064346 від 24.08.2023 року), виявилось, що 28.07.2005 року за № 2230710 реєстратором: Першою маріупольською державною нотаріальною конторою було накладено обтяження, заборона, об`єкт обтяження житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Підставою для обтяження було повідомлення, б\\н, 15.02.1993 року, Сбербанк орджонікидз. отделение № [NUMBER] . Про накладення зазначеної заборони позивачу відомо не було у зв`язку з чим вона звернулась до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для з`ясування чи існує на сьогоднішній день Перша маріупольська державна нотаріальна контора. Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції листом повідомило, що Перша маріупольська державна нотаріальна контора знаходилась за адресою: [ADDRESS] . Згідно з наказом Міністерства юстиції України від 08.05.2023 року № 1705/5 «Про реорганізацію деяких державних нотаріальних контор Донецької області» Першу маріупольську державну нотаріальну контору реорганізовано шляхом її приєднання до Другої маріупольської державної нотаріальної контори. Друга маріупольська державна нотаріальна контора знаходиться за адресою: пр-т Будівельників, 75, м. Маріуполь, Маріупольський р-н, Донецька область. Наказом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 19.07.2023 року № 6484/04 «Про оголошення простою деяких державних нотаріальних контор Донецької області» з 19.07.2023 року до особливого розпорядження оголошено простій Другої маріупольської державної нотаріальної контори. Документи нотаріального діловодства та архіви Першої маріупольської державної нотаріальної контори до правонаступника або Донецького обласного державного нотаріального архіву не передавались та не були вивезені з адреси розташування контори, встановити їх місцезнаходження та стан збереження наразі неможливо. З 25.02.2022 року НБУ прийнято рішення про початок процедури ліквідації банку. Ліцензія НБУ № 198 від 18.12.2015 року анульована. Сбербанк був зареєстрований Національним банком України 15 червня 2001 року за реєстраційним номером 277. Банк був 100% дочірнім банком ПАТ «Сбербанк» найбільшого банку в російській федерації та СНД, який був заснований 22.03.1991 року на базі Російського республіканського ощадного банку. У грудні 2021 року АТ «Сбербанк» було перейменовано на АТ «МР Банк». У березні 2017 року за рішенням РНБО щодо Сбербанку та інших російських банків були введені санкції та економічні обмеження. У березні 2019 року санкції були продовжені на два роки. В березні 2021 року продовжені ще на три роки. Крім того, власником будинку позивач стала у 1997 році на підставі свідоцтва про право власності, яке було видане згідно рішення Орджонікідзевського районного виконавчого комітету від 1996 року, а заборона була накладена на підставі повідомлення Сбербанку від 1993 року ще до того, як вона стала власником. На адвокатський запит, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повідомив про те, що відповідно до рішення Правління Національного банку України з 25.02.2022 року Фонд розпочав ліквідацію АТ «Міжнародний резервний банк» строком на три роки з 25.02.2022 року до 24.02.2025 року включно. Уповноваженою особою Фонду з делегуванням усіх повноважень ліквідатора АТ «МР БАНК», визначених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» призначено [PERSON] . Наявність вказаного обтяження не позбавляє позивача права власності на майно, проте створює перешкоди у реалізації прав власника, зокрема щодо права розпоряджання цим майном. Натомість скасувати наявну заборону у позасудовому порядку неможливо через відсутність необхідних документів, що стало підставою для звернення до суду. Позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності № 137 від 18.03.1997 року. Право власності зареєстровано за № 40788 від 18.03.1997 року Бюро технічної інвентаризації Донецької області м. Маріуполь. Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 09.10.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 22.10.2024 року від АТ «Міжнародний резервний банк» до суду надійшов відзив, у якому представник відповідача просив відмовити в позові, справу розглядати без його участі, не стягувати судові витрати. У відзиві на позов посилався на те, що 09.12.2021 року проведено державну реєстрацію змін до найменування АТ «Сбербанк», які були, відображені та погоджені в новій редакції Статуту АТ «МІЖНАРОДНИЙ РЕЗЕРВНИЙ БАНК» (надалі Статут), нова редакція Статуту погоджена Національним банком України 22.11.2021 року. АТ «МІЖНАРОДНИЙ РЕЗЕРВНИЙ БАНК» є правонаступником всього майна, прав та обов`язків, зокрема АТ «СБЕРБАНК». Постановою Правління Національного банку України № 91-рш/БТ від 25.02.2022 року було прийнято рішення «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «МІЖНАРОДНИЙ РЕЗЕРВНИЙ БАНК». На підставі вказаного рішення НБУ, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення № 131 від 25.02.2022 року «Про початок процедури ліквідації AT «МР БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з делегуванням усіх повноважень ліквідатора АТ «МР БАНК», визначених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» призначено провідного професіонала з питань ліквідації банків Луньо І.В. строком на три роки з 25.02.2022 року до 24.02.2025 року включно. АТ «МР БАНК» та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб діяли добросовісно, не відмовлялись від надання необхідних документів в позасудовому порядку, не вчиняли дій які б привели до вирішення спору виключно в судовому порядку і стягнення з них хоч-яких судових витрат порушує принцип справедливості. Згідно збережених даних відомих на час ліквідації Банку, [PERSON] 25.04.2013 року отримувала кредит в сумі 40 000,00 грн. За період користування коштами кредит частково сплачувався. 08.08.2016 року [PERSON] сплатила частину заборгованості в сумі 7058,40 грн, а решта боргу [PERSON] в сумі 10989,89 грн. була прощена позичальнику. На цей час у [PERSON] заборгованості перед Банком немає. Але позивач до Банку, принаймі, після початку Ліквідації, щодо отримання Довідки про відсутність заборгованості та претензій та Листа за місцем вимоги щодо згоди для реєстрації припинення обтяження та зняття заборон не зверталась. Отже, ніяких порушень прав та законних інтересів ані АТ «МР БАНК», ані Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не здійснювали. 23.10.2024\~року від\~Фонду гарантування\~вкладів фізичних\~осіб надійшов відзив на позов, у якому представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову. У відзиві на позов посилався на те, що відповідно до п. 1.3 Статуту АТ «МІЖНАРОДНИЙ РЕЗЕРВНИЙ БАНК» є правонаступником всього майна, прав та обов`язків, зокрема АТ «СБЕРБАНК». Постановою Правління Національного банку України № 91-рш/БТ від 25.02.2022 року було прийнято рішення «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «МІЖНАРОДНИЙ РЕЗЕРВНИЙ БАНК». На підставі вказаного рішення НБУ, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення № 131 від 25.02.2022 року «Про початок процедури ліквідації AT «МР БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з делегуванням усіх повноважень ліквідатора АТ «МР БАНК», визначених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб призначено провідного професіонала з питань ліквідації банків Луньо І.В. строком на три роки з 25 лютого 2022 року до 24 лютого 2025 року включно. Позивач неправомірно визначила відповідачем Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, а відтак слід відмовити в задоволенні позовних вимог. Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 14 лютого 2024 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, натомість його представник адвокат Карацюба В.Л. письмово просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача АТ «Міжнародний резервний банк» у судове засідання не з`явився, письмово просив розглядати справу без його участі, в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у судове засідання не з`явився, письмово просив розглядати справу без його участі та відмовити в задоволенні позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, дійшов наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] була зареєстрована в м. Маріуполь та є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 29.07.2022 року № 3009-5001943605 (а.с. 16). Позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва про право власності № 137 від 18.03.1997 року, виданого на підставі рішення Орджонікідзевського райвиконкому (а.с. 12). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки 344064346 від 24.08.2023 року), вбачається, що 28.07.2005 року за № 2230710 реєстратором: Першою маріупольською державною нотаріальною конторою було накладено обтяження, заборона, об`єкт обтяження житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Підставою для обтяження було повідомлення, б\\н, 15.02.1993 року, Сбербанк орджонікидз. отделение № [NUMBER] (а.с. 10). У відповіді\~Східного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції від\~29.03.2024\~року зазначено, що Перша маріупольська державна нотаріальна контора знаходилась за адресою: [ADDRESS] . Згідно з наказом Міністерства юстиції України від 08.05.2023 року № 1705/5 «Про реорганізацію деяких державних нотаріальних контор Донецької області» Першу маріупольську державну нотаріальну контору реорганізовано шляхом її приєднання до Другої маріупольської державної нотаріальної контори. Друга маріупольська державна нотаріальна контора знаходиться за адресою: пр-т Будівельників, 75, м. Маріуполь, Маріупольський р-н, Донецька область. Наказом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 19.07.2023 року № 6484/04 «Про оголошення простою деяких державних нотаріальних контор Донецької області» з 19.07.2023 року до особливого розпорядження оголошено простій Другої маріупольської державної нотаріальної контори. Документи нотаріального діловодства та архіви Першої маріупольської державної нотаріальної контори до правонаступника або Донецького обласного державного нотаріального архіву не передавались та не були вивезені з адреси розташування контори, встановити їх місцезнаходження та стан збереження наразі неможливо (а.с. 11). Згідно з відповіддю Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.09.2024 року, відповідно до рішення Правління Національного банку України з 25.02.2022 року Фонд розпочав ліквідацію АТ «Міжнародний резервний банк» строком на три роки з 25.02.2022 року до 24.02.2025 року включно. Уповноваженою особою Фонду з делегуванням усіх повноважень ліквідатора АТ «МР БАНК», визначених законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів Банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, призначено [PERSON] строком на три роки 25.02.2022 року до 24.02.2025 року включно (а.с. 13). З 25.02.2022 року НБУ прийнято рішення про початок процедури ліквідації Сбербанку. Ліцензія НБУ № 198 від 18.12.2015 року анульована. Сбербанк був зареєстрований Національним банком України 15.06.2001 року за реєстраційним номером 277. Банк був 100% дочірнім банком ПАТ «Сбербанк» найбільшого банку в російській федерації та СНД, який був заснований 22.03.1991 року на базі Російського республіканського ощадного банку. 09 грудня 2021 року проведено державну реєстрацію змін до найменування Акціонерного товариства «Сбербанк», які були, відображені та погоджені в новій редакції Статуту Акціонерного товариства «МІЖНАРОДНИЙ РЕЗЕРВНИЙ БАНК» (надалі Статут), нова редакція Статуту погоджена Національним банком України 22.11.2021 року (а.с. 46-50). Відповідно до п. 1.3 Статуту Акціонерне товариство «МІЖНАРОДНИЙ РЕЗЕРВНИЙ БАНК» є правонаступником всього майна, прав та обов`язків, зокрема Акціонерного товариства «СБЕРБАНК». У березні 2017 року за рішенням РНБО щодо Сбербанку та інших російських банків були введені санкції та економічні обмеження. У березні 2019 року санкції були продовжені на два роки. В березні 2021 року продовжені ще на три роки. Згідно ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997 року, передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом права власності, визначеного ст. 317 ЦК України, право власності це право володіння, користування і розпорядження майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На підставі ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, беручи до уваги те, що позивач позбавлена можливості скасувати обтяження на нерухоме майно, а саме: житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] в позасудовому порядку, вказане обтяження накладено в 1993 році, тобто до набуття позивачем права власності на вказаний будинок (1997 рік), що позбавляє позивача можливості мирно володіти та розпоряджатися ним та здійснювати щодо нього інші дії. Враховуючи наявність накладеної заборони на майно, неможливість скасування обтяження у позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про скасування, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про необхідність захисту його права, оскільки позовні вимоги засновані на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного та

Outcome: approved