Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 29.09.2001 укладений шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу подружжя має спільних синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] народженні. Спільне життя між позивачем і відповідачем не склалося, фактичне припинилося з березня 2023 року. Шлюбні відносини зберегти чи поновити неможливо, тому позивач звернувся до суду із позовною заявою та просить розірвати укладений з відповідачем шлюб. Ухвалою від 21.03.2025 справу прийнято до провадження. Судове засідання призначено на 05.05.2025. Ухвалою суду від 05.05.2025 у задоволенні клопотання відповідача про надання строку примирення відмовлено. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності на розірванні шлюбу між наполягали. Відповідач у призначене судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позові вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 29.09.2001 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , зареєстрованого Донецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 1242 (а.с.4). Подружжя має сина [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження, видане Червоногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області 13.11.2012 (а.с.6) та сина [PERSON] , [INFO] свідоцтво про народження, видане Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 25.06.2018 (а.с.6 на звороті). Працівниками поліції 12.02.2025 серії АА № 434975 та 13.03.2025 серії АА № 459181 складалися термінові заборонні приписи відносно [PERSON] строком відповідно на 10 діб та на 5 діб стосовно його дружини [PERSON] . Судом встановлено,\~що рішенням\~Слов`янського міськрайонного\~суду Донецької\~області \~від 24.03.2025\~у справі\~№ 243/2283/25встановлено стосовно [PERSON] , заходи тимчасового обмеження прав та покладено на нього строком на 1 (один) місяць наступні обов`язки: - заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) постраждалої особи [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; - заборонено наближатися на відстань 200 метрів до місця проживання (перебування), роботи, лікування, інших місць частого відвідування постраждалої особи [PERSON] ; - заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; - заборонити вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, за винятком якщо це стосується їх спільних дітей. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інших обставин життя подружжя (ч.1 ст.112 СК України). Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливим. Сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, відповідач вчиняє домашнє насильство. За положеннями ст.24 Сімейного кодексу України (далі- СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч.2 ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про можливість задоволення позову, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У даному випадку на заперечення позову відповідач посилається на те, що має бажання і намір відновити сімейні стосунки з позивачем та зберегти родину що було б в їхніх інтересах та інтересах їхніх дітей жити в повній родині. Однак, вочевидь, вжиті відповідачем заходи не були ефективними, адже після подання позивачем позовної заяви пройшов тривалий час, а ситуація родинні так і не змінилася, стосунки не налагодились, позивач не передумала розривати шлюб, та навіть навпаки категорично заперечує проти його збереження та надання подружжю строку для примирення, вважаючи, що такого строку було більш ніж достатньо, що приведе лише до негативного психологічного впливу на позивача. Посилання відповідача на необхідність збереження шлюбу в інтересах їхніх малолітніх дітей, які повинні рости у повній родині, не можуть бути взяті до уваги, оскільки наявність дітей не є безумовною підставою для збереження шлюбу з урахуванням того, що позивач цього не бажає. Спір щодо прав та обов`язків сторін стосовно дітей у цій справі не вирішується. Виходячи з наведеного, а також враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд дійшов висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, незважаючи на бажання відповідача примиритися, сторони так і не примирилися, хоча у них був для цього тривалий строк, починаючи з дати звернення позивача до суду, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, позивач не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини з відповідачем, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки відповідач вчиняє домашнє насильство. Фактичні взаємини сторін не демонструють можливість збереження подружніх відносин, а відповідач не надав доказів на спростування таких висновків суду. Слід зазначити, що незгода відповідача з розірванням шлюбу не є підставою для відмови у позові, оскільки кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини і не може бути примушений до їх збереження. Окрім того, сам факт розірвання шлюбу не може бути перешкодою для примирення сторін, якщо у них є таке бажання. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, суд вважає, що збереження шлюбу на даний час є неможливим. Щодо стягнення судового збору. Відповідно до ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі \~ст.141 ЦПК України\~також слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 985,00 гривень. На підставі ст.ст.:105, 110, 112, 114, 115\~СК України та,

Outcome: approved