Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернулося в суд з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог представник позивача Тараненко А.І. зазначив, що 25.10.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали кредитний договір № 561212830 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну Заявку, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання. Зазначає, що відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. Відразу після вчинених дій, 25.10.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти, в сумі 11000 грн. на його банківську картку, та зазначив, що, в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Зазначив, що загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви за кредитним договором № 561212830 від 25.10.2021року становить - 31834,52 грн., яка складається з наступного: 11000 грн. - заборгованості по кредиту та 20834,52 грн. - заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Зазначив, що 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01 зі строком дії 28 листопада 2019 року. 28.11.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії продовжено до 31.12.2020, при цьому інші умови договору залишилися без змін. Зазначив, що 31.12.2020 року між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. Зазначив, що в даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01. Зазначив, що 31.12.2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року, при цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а пртягом всього часув його дії. Зазначив, що відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 164 від 14.12.2021 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача. Зазначив, що 30.10.2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 30/1023-01, строк дії якого закінчується 31 грудня 2024 року.Зазначив, що відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 30.10.2023 року до Договору факторингу №30/1023-01 від 30.10.2023 ТОВ «ТАЛІОН Плюс» до ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 31834,52 грн. 06.03.2024 року ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір Факторингу №06/03/24 відповідно до умов якого Позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу №06/03/24 від 06.03.2024 року від ТОВ «ФК ОНЛАЙН ФІНАНАС» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 31834,52 грн. Зазначив, що позивач належним чином повідомив відповідача про заборгованість за Кредитним договором, проте відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 561212830 від 25.10.2021 року у розмірі 31834 (тридцять одна тисяча вісімсот тридцять чотири) гривні 52 копійки, а також судові витрати. Сторони в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи, у встановленому законом порядку. У позові представник позивача просив розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, хоча про дату, час та місце судового засідання був належним чином повідомлений, у встановленому законом порядку. У відповідності до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору кредитної лінії укладеного 25.10.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали кредитний договір № 561212830 у формі електронного документа з використанням електронного підпису (а.с.23-28). Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора (а.с.28). Відповідно до виписки з особового рахунку за Кредитним договором № 561212830 25.10.2021 року, боржнику яким є [PERSON] , надано кредит згідного вищевказаного договору. Станом на 09.05.2024 року заборгованість за даним кредитним договором не погашена, та складає 31834,52 грн. (а.с.48). Відповідно до копії Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, копії Додаткової угоди № 19 від 28.11.2019 до Договору факторингу 28/1118-01 від 28.11.2018 року, копії Додаткової угоди № 26 від 31.12.2020 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, копії Додаткової угоди № 27 від 31.12.2021 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу та продовжили його до 31 грудня 2022 року. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 164 від 14.12.2021 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача. 30.10.2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 30/1023-01, строк дії 31 грудня 2024 року. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 30.10.2023 року до Договору факторингу №30/1023-01 від 30.10.2023 ТОВ «ТАЛІОН Плюс» до ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 31834,52 грн. 06.03.2024 року ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір Факторингу №06/03/24 відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу №06/03/24 від 06.03.2024 року від ТОВ «ФК ОНЛАЙН ФІНАНАС» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 31834,52 грн. Заборгованість відповідача перед позивачем становить - 31834 грн. 52 коп, яка складається з наступного: 11000 грн. - заборгованість по кредиту та 20834,52 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України). Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно частини першої статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Одним із видів договорів, є договір приєднання, яким відповідно до частини першої статті 634 Цивільного кодексу України є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як передбачено статтею 641 Цивільного кодексу України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/. Відповідно до частини першої статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно частини другої статті 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Статтею 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Таким чином, беручи до уваги, що між сторонами у справі виникли правовідносини, відповідачем грошові кошти отримано, але в порядку та на умовах договору не повернуто, внаслідок чого утворилась заборгованість на загальну суму 31834 (тридцять однієї тисячі вісімсот тридцять чотири) гривні 52 копійки, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал» є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Тому позов слід задовольнити, та слід стягнути з відповідача, [PERSON] , на користь позивача, ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за Кредитним договором № 561212830 від 25.10.2021 року у розмірі 31834 (тридцять однієї тисячі вісімсот тридцять чотири) гривні 52 копійки. В силу вимог ст.141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати, які складаються з оплати судового збору, в сумі 2422,40 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved