Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

Позивач Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" (далі ТОВ "ФК "Сіті Фінанс") звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] було укладено заяву про відкриття карткового рахунку та надання коредиту "Кпредитна картка" № 010/42411/82/1163352, відповідно до якого банк відкрив картковий рахунок відповідачці та надав послугу споживчого кредиту у формі кредитування рахунку, під яким розуміються грошові кошти, що надаються на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконання обов`язків найманого працівника. Розмір кредиту на дату початку кредитування становив 30600,00 грн. з максимальним лімітом в межах якого встановлюється поточний ліміт 500000,00 грн. Строк кредиту 48 місяців. 20.12.2022 між АТ "Райффайзен Банк" та ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" укладено договір про відступлення вимоги № 114/2-57-F, у відповідності до умов якого АТ "Райффайзен Банк" передало (відступило) за плату, а ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" прийняло належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідачка порушила взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим у останньої утворилась заборгованість станом на 22.02.2023 у розмірі 31344,88 грн, що складається із: заборгованості за дозволеним овердрафтом 30270,08 грн та 1074,80 грн суми заборгованості за відсотками. Тому позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь вказану суму боргу в розмірі 31344,88 грн, понесені судові витрати в розмірі 3028,00 грн та 1400,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Ухвалою Семенівського району суду Полтавської області від 31.03.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву.Судове засідання призначено на 06.05.2025. Сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились. Представник позивача ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду до суду не з`явився. В позовній заяві просив розгляд даної справи проводити без його участі, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 3). Відповідачка [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення ухвали суду та копії позовної заяви з додатками за зареєстрованим місцем проживання. Поштову кореспонденцію отримано 15.04.2025. Відзиву або будь-яких інших документів на спростування доводів позивача не подала, у судове засідання 06.05.2025 не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, клопотань до суду не направила. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою суду від 06.05.2025 вирішено здійснити заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] було укладено заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту "Кредитна картка" № 010/42411/82/1163352, відповідно до якого банк відкрив картковий рахунок відповідачці та надав послугу споживчого кредиту у формі кредитування рахунку для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконання обов`язків найманого працівника. Розмір кредиту на дату початку кредитування становив 30600,00 грн. з максимальним лімітом 500000,00 грн. Строк кредиту 48 місяців. Фіксована процентна ставка 48 % річних. Процентна ставка за користування сумою кредиту "Оплата частинами" становить 0,0001 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту 12250,00 грн. Загальні витрати за кредитом 2250,00 грн. Реальна річна процентна ставка 19,3 % річних. Пеня/штрафи 48 % (а.с. 5-7, 8). На підтвердження [PERSON] в матеріалах справи є розписка про отримання картки № [NUMBER] (а.с. 13). Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується пунктом 3 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 530 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню у строк встановлений договором. Визначення поняття зобов`язання міститься у частині 1 статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (стаття 510 ЦК України). Згідно положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до частини 2 статті 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Положеннями статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачкою в свою чергу жодних належних доказів на спростування позовних вимог не надано. Судом встановлено, що АТ "Райффайзен Банк" свої зобов`язання перед [PERSON] за кредитним договором виконало, а саме надало відповідачці кредитні кошти у розмірі, встановленому договором, що підтверджується розпискою про отримання картки та випискою по рахунку на ім`я відповідачки від 03.10.2024, яка підтверджує користування кредитом. (а.с.13, 15-17). Проте, у порушення норм закону та умов договору відповідачка за вказаним кредитним договором зобов`язань належним чином не виконала, згідно з випискою з особового рахунка за кредитним договором № 010/42411/82/1163352 від 20.07.2021, з урахуванням пролонгацій договору у відповідачки [PERSON] утворилась заборгованість станом на 22.02.2023 у розмірі 31344,88 грн, що складається із: заборгованості за дозволеним овердрафтом 30270,08 грн та 1074,80 грн суми заборгованості за відсотками (а.с. 18). Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 20.12.2022 між АТ "Райффайзен Банк" та ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" укладено договір про відступлення вимоги № 114/2-57-F, у відповідності до умов якого АТ "Райффайзен Банк" передало (відступило) за плату, а ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" прийняло належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржникі, зокрема, до відповідачки [PERSON] у розмірі 31344,88 грн (а.с. 19-23, 24, 25-34). ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" направляло на адресу відповідачки [PERSON] досудову вимогу від 19.09.2024 № 1-112927, відповідно до якої, останнє повідомило про те, що між АТ "Райффайзен Банк" та ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" укладено договір відступлення прав вимоги № 114/2-57-F та вимагало сплатити заборгованість за кредитним договором № 010/42411/82/1163352 від 20.07.2021 у встановлений строк та сплатити відсотки за його користуванням, а саме в загальному розмірі 31344,88 грн протягом 30 днів за наданими реквізитами (а.с. 36). Вимога відповідачкою не виконана, заборгованість за кредитом не погашена. Заборгованість відповідачки [PERSON] за кредитним договором, укладеним з АТ "Райффайзен Банк", станом на 22.02.2023 становить 31344,88 грн, що складається із: заборгованості за дозволеним овердрафтом 30270,08 грн та 1074,80 грн суми заборгованості за відсотками. Доказів на спростування суми заборгованості відповідачкою не надано. Отже, враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. ч. 1, 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч. 3\~ст. 141 ЦПК України). Так, для підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача надано: договір № 14/06/2023 про надання правничої допомоги від 14.06.2023, додаток № 1 до договору про надання правничої допомоги від 14.06.2023 № 14/06/2023, замовлення № 962 від 30.01.2025, акт виконаних робіт (наданих послуг) до замовлення № 962 ід 30.01.2025, де вартість робіт (послуг) складає 1400,00 грн, платіжна інструкція на суму 1400,00 грн, ордер про надання правничої допомоги ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" адвокатом Титаренко В.В., свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю адвокатом Титаренком В.В. (а.с. 41-43, 44, 45, 46, 47, 48, 49). Згідно з положеннями\~статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними з наданим адвокатом обсягом послуг та відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, тому суд дійшов висновку про необхідність стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 1400,00 грн. Згідно ч.ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 3028,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 1400,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial