Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

До Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову зазначає, що з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 18.06.2011 року, мають неповнолітнього сина. В січні 2025 року він дізнався про численні зради дружини, шлюбні відносини припинені, мешкають окремо, подружніх стосунків не підтримують. Вважає. що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Син проживає з ним, спору щодо визначення його місця проживання немає. Дитина і в подальшому бажає проживати з батьком. Просить розірвати шлюб. Заперечує щодо того, щоб дружина після розірвання шлюбу іменувалась його прізвищем. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлені своєчасно і належним чином. Позивач направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач направила до суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнає. Зазначила, що після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON] , оскільки їх спільна дитина має таке ж прізвище. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. 07 квітня 2025 року позовна заява надійшла до суду. Ухвалою судді від 17 квітня 2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. [PERSON] і\~ [PERSON] перебувають\~у шлюбі,\~зареєстрованому 18\~червня 2011\~року Відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Широківського\~районного управління\~юстиції у\~Дніпропетровській області,\~актовий запис\~№60.\~Прізвище дружини\~до укладення\~шлюбу \~ [PERSON] .\~ Сторони\~є батьками\~ [PERSON] ,\~ [INFO] .\~ \~Спільне життя\~між сторонами\~не склалось,\~подружні зради\~дружини призвели\~до \~розпаду сім`ї.\~Спір щодо\~місця проживання\~дитини та\~поділу спільного\~сумісного майна\~наразі відсутній.\~Як зазначає\~позивач,\~син залишиться\~проживати з\~ним.\~Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідачка визнає позовні вимоги. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які виникають з права одного із подружжя припинити шлюб шляхом його розірвання на підставі рішення суду. Частинами 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із приписами ч.2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить залишити прізвище, набуте у шлюбі. Заперечення позивача з цього приводу є неправозгідним, оскільки право залишити чи змінити прізвище, набуте у шлюбі, належить саме особі, яка його змінила при реєстрації шлюбу, в даному випадку, дружині. Як передбачено частиною 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до частини 4 вказаної статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що відповідачка визнає позовні вимоги, про що надала письмову заяву до суду. З огляду\~на викладене,\~та враховуючи,\~що шлюбні\~відносини припинені\~та подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно з вимогами ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як передбачено\~ч.1\~ст.\~142\~ЦПК України\~у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, а відповідач визнала позовні вимоги, тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 605,60 грн. Інші 50 відсотків судового збору, що становить 605,20 грн слід повернути позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного та

Outcome: approved