Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він повністю сплатив заборгованість на користь Управління державної охорони України. 29 жовтня 2002 року Оболонським районним судом м. Києва було винесено рішення про стягнення з [PERSON] на користь Управління державної охорони України у розмірі 31462 гривні 12 коп. 12 грудня 2002 року постановою районного відділу ДВС Мінського районного управління юстиції №1329/3 було накладено арешт на все майно [PERSON] . Відповідно до постанови звенигородського міськрайонного відділу ДВС головного територіального управління юстиції у Черкаській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження в зв`язку з оплатою боргу. Позивач звертався до Оболонського ВДВС у м. Києві щодо зняття арешту з майна, проте його повідомлено, що виконавче провадження знищено, та рекомендовано звернутися до суду. На підставі викладеного, враховуючи те, що виконавче провадження завершене та знищене, у зв`язку чим вирішити питання у позасудовому порядку не видається можливим, а також беручи до уваги наявність при цьому не знятого арешту з майна, позивач просить зняти арешт з всього майна, що належить [PERSON] [INFO] , накладений постановою районного відділу державної виконавчої служби Мінського районного управління юстиції, номер 1329/3 від 12 грудня 2002 року. В судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача подав до суду заяву з проханням розглядати справу за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Від представника Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києва надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 29.10.2002 з [PERSON] на користь Управління державної охорони України стягнуто борг в розмірі 31462гривні 12 коп., а також державне мито у розмірі 314.62 гривень. 12 грудня 2002 року постановою районного відділу ДВС Мінського районного управління юстиції №1329/3 було накладено арешт на все майно [PERSON] . Відповідно до постанови звенигородського міськрайонного відділу ДВС головного територіального управління юстиції у Черкаській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження в зв`язку з оплатою боргу. Як вбачається з відповіді Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві виконавче провадження щодо позивача знищено. За приписами ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції чинній на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Таким чином, враховуючи, що виконавче провадження закінчене та знищене, проте в порушення вимог закону при закінченні виконавчих проваджень накладені арешти знято не було, тобто наявний арешт без законодавчо визначених підстав, що суттєво порушує права позивача, суд дійшов висновку про те, що арешт підлягає скасуванню. Інші наявні в матеріалах справи докази, які було надано учасниками справи, висновків суду не спростовують. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved