Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача, в якому просить визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] з матір`ю; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частинивід усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що від шлюбу з відповідачем мають двох дітей - дочку [PERSON] та сина [PERSON] . Діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив позов в частині стягнення аліментів, оскільки бере участь у вихованні дітей, матеріально їх забезпечує, у разі необхідності відводить до лікаря. Дохід від роботи витрачає на утримання дітей. Ухвалою від 31 липня 2024 року позовну заяву суд залишив без руху та надав позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений удом строк недоліки позовної заяви позивач усунула. Ухвалою від 19 серпня 2024 року позовну заяву [PERSON] суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою від 16 жовтня 2024 року суд здійснив перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 4 березня 2025 року суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті. У заяві від 12 травня 2025 року позивач просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача у клопотанні від 12 травня 2025 року просит справу розглянути без участі відповідача та його представника, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи [PERSON] у заяві від 25 лютого 2025 року судові засідання просить проводити без її участі, в інтересах малолітнього [PERSON] позов просить задовольнити. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 23 жовтня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського упріння юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 14 січня 2025 року у справі № 569/797/25 шлюб між сторонами розірвано. Сторони мають двох спільних дітей - дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчать, відповідно, свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане повторно 26 липня 2024 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, та свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане повторно 26 липня 2024 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Діти сторін зареєстровані за адресою батька (відповідача) [ADDRESS] , про що свідчить довідка про склад зареєстрованих осіб у житловому приміщенні № 25964 від 01 жовтня 2024 року, однак фактично проживають з матір`ю (позивачем) за адресою [ADDRESS] . Позивач є співвласником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 28 листопада 2000 року. [PERSON] призвана на військову службу за призовом під час мобілізації та наказом № 56 від 25 лютого 2025 року призначена на посаду кухара відділу забезпечення [INFO] . Відповідач з 28 червня по 30 червня 2023 року та з 22 січня по 29 січня 2024 року перебував на стаціонарному лікуванні в Комунальному підприємстві "Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення" Рівненської обласної ради, діагноз: Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, про що свідчить відповідь КП "Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення" РОР № 4638 від 11 грудня 2024 року. За змістом висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради № 08-01-359/25 від 21 лютого 2025 року, [PERSON] та [PERSON] фактично проживають з матір`ю. Квартира двокімнатна з усіма комунальними вигодами. [PERSON] у помешканні займає окрему кімнату, яка обладнана усім необхідним для дитини. [PERSON] навчається у [PERSON] ліцеї № 19. Відповідно до інформації навчального закладу, [PERSON] певний час проживав з батьком поблизу школи. При цьому, з батьком він мало спілкується і проводить часу разом. Мама зацікавлена успіхами і досягненнями сина, реагує на телефонні дзвінки зі школи з питань навчання і поведінки дитини, відвідувала батьківські збори, зверталася за індивідуальними консультаціями. Батько успішністю сина не цікавився, з класним керівником не спілкувався, участі у шкільному житті сина не бере. Службі у справах дітей хлопчик пояснив, що до 06 січня 2025 року проживав з батьком, а зараз проживає з мамою. З ким проживати далі він не знає, повідомив, що не визначився. Мати [PERSON] має самостійний дохід і володіє часткою у спільній сумісній власності на квартиру. Батько [PERSON] проживає у трикімнатній квартирі з усіма комунальними вигодами, у якій для малолітнього [PERSON] є окрема кімната, облаштована всім необхідним для дитини. Комісія з питань захисту прав дитини прийняла рішення про доцільність визначення місця проживання [PERSON] з матір`ю [PERSON] . Правовідносини між сторонами щодо визначення місця проживання дітей регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч.2, 3 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.161 СК України). Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою (ч.3 ст.160 СК України). Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України). Згідно з ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За положеннями ч.2 ст.182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Діти сторін проживають з матір`ю і цю обставину відповідач не заперечує. У постанові від 02 листопада 2023 року у справі № 592/7624/22 Верховний Суд вказав, що суд не може визначати місце проживання дитини, яка досягла 14 років, за позовом когось із батьків, оскільки таке право вибору місця проживання надано законом самій дитині. \~ \~Дочці сторін\~ [PERSON] \~на час\~звернення позивача\~до суду\~з цим\~позовом виповнилося\~14\~років,\~отже,\~вона може\~вільно обирати\~собі місце\~проживання з\~кимось із\~батьків.\~Оскільки підстави\~для визначення\~судом місця\~проживання неповнолітньої\~ [PERSON] \~відсутні,\~у задоволенні\~позовних вимог\~щодо визначення\~її місця\~проживання з\~матір`ю\~належить відмовити. Беручи до\~уваги ставлення\~позивача до\~виконання своїх\~батьківських обов`язків,\~створення нею належних умов\~для проживання,\~розвитку та\~виховання дітей,\~відсутність передбачених ч.2 ст.161 СК України\~обставин,\~за наявності\~яких суд\~не може\~передати дитину\~для проживання\~з матір`ю, зважаючи на\~позицію\~відповідача щодо місця проживання дітей, наявні підстави для визначення місця проживання сина сторін [PERSON] з матір`ю (позивачем). Розмір аліментів на утримання двох дітей в 1/3 частці від заробітку (доходу) відповідача не суперечить положенням сімейного законодавства, зокрема ч.5 ст.183 СК України. У справі відсутні докази неспроможності відповідача сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі, а отже, позовну вимогу про стягненн аліментів належить задовольнити. За правилами ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені нею документально підтверджені витрати на оплату судового збору за позовну вимогу про визначення місця проживання дитини та судовий збір в дохід держави за позовну вимогу про стягнення аліментів, від сплати якого позивач звільнена. \~ На підставі наведеного та

Outcome: partial