Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати протиправними дії [INFO] (військова частина [NUMBER] ) щодо отримання/передачі 17.11.2022 року квадроцикла марки\~Саn Am Bombardier, номер шасі [NUMBER] відповідно до актів приймання-передачі транспортних засобів і техніки та актів приймання-передачі основних засобів передані [NUMBER] прикордонного загону Державної прикордонної служби України; зобов`язати [INFO] повернути громадянину Румунії [PERSON] квадроцикл марки\~Саn Am Bombardier, номер шасі [NUMBER] ; визнати протиправними дії [INFO] (військова частина [NUMBER] ) щодо відомчої реєстрації квадроцикла марки\~Саn Am Bombardier, 2015 р.в., номер шасі [NUMBER] , який належить громадянину Румунії [PERSON] та скасувати таку. \~ \~ \~ \~В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що\~24 жовтня 2022 року у справі №309/4679/22 постановою Хустського районного суду Закарпатської області громадянина [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2\~ст. 204-1 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення за ч.2\~ст.204-1 КУпАП\~у виді штрафу у розмірі 13 600 грн., а квадроцикл марки «Саn Am Bombardier», який був визнаний засобом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2\~ст.204-1 КУпАП,\~конфісковано для подальшої передачі до парку Збройних сил України. \~ \~ \~ \~Однак не погоджуючись із наведеним по суті та за наявності численних процесуальних порушень 02 листопада 2022 року позивачем було подано апеляційну скаргу на вказану постанову, що саме по собі не дозволяло виконання такої постанови в частині конфіскації та стягненні штрафу до завершення розгляду. Фізична передача квадроцикла марки «Саn Am Bombardier» була протиправною, з порушеннями чинного законодавства. \~ \~ \~ \~В подальшому позивачем було надано до суду численні звернення до відповідача, інших установ для з`ясування місцезнаходження квадроциклу. \~ \~ \~ \~Постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 24 жовтня 2022 року щодо [PERSON] \~скасовано, провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1\~ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю у діях [PERSON] \~складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2\~ст.204-1 КУпАП, конфіскований згідно постанови суду квадроцикл марки «Can Am Bombardier», номер шасі [NUMBER] - повернути власнику транспортного засобу або уповноваженій ним особі. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 10.03.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. \~ \~ Учасники справи, заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої\~ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. 19.03.2025 року представником відповідача (Військова частина [NUMBER] ) подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого щодо задоволення позовних вимог заперечують. Посилаються, що жодних доказів про належність квадроцикла позивачу чи його реєстрацію за позивачем у Румунії не має. Позивачем до позовної заяви доданий ряд копій документів на румунській мові, разом з тим їх перекладу чи офіційного визнання не має. Враховуючи вищенаведене, просить відмовити в задоволенні позову. Суд, дослідивши матеріали справи та додані до неї документи приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Крім цього, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 23 жовтня 2022 року в с. Яблунівка був складений протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ №140227, відповідно до якого о 22 год. 45 хв. прикордонний наряд від відділення інспекторів прикордонної служби на напрямку 151 знаку (територія місцевої територіальної громади) на відстані 20 м від лінії державного кордону в межах прикордонної смуги виявив та затримав громадянина Румунії (позивача) спільно з іншими громадянами Румунії за незаконний перетин державного кордону поза пунктами пропуску на власному транспортному засобі\~квадроциклі марки\~Саn Am Bombardier, номер шасі № [NUMBER] . Своїми діями вчинив порушив ст.9,12 Закону України «Про державний кордон України»,\~тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2\~ст.204-1\~КУпАП ( а.с.50, том 1). 24 жовтня 2022 року у справі №309/4679/22 постановою Хустського районного суду Закарпатської області громадянина [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2\~ст. 204-1 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення за ч.2\~ст.204-1 КУпАП\~у виді штрафу у розмірі 13 600 грн., квадроцикл марки «Саn Am Bombardier», який був визнаний засобом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2\~ст.204-1 КУпАП\~конфісковано для подальшого передачі до парку Збройних сил України (а.с. 63-64, том 1). \~ \~ \~ \~В подальшому, не погоджуючись із наведеним по суті 02 листопада 2022 року позивачем було подано апеляційну скаргу на вказану постанову (а.с 72, том 1). \~ \~ \~ \~Однак, керівником апарату районного суду було передано справу про адміністративне правопорушення 10.11.2022 року та отримано Закарпатським апеляційним судом 11.11.2022 року. \~ \~ \~ \~Відтак, відбулася помилкова видача представнику відповідача постанови Хустського районного суду з відміткою про «набрання законної сили». Однак вказана відмітка автоматично «знімається» в системі документообігу при отриманні апеляційної скарги, про що було повідомлено сторонам по справі. \~ \~ \~ \~Також з листа керівника апарату Закарпатського апеляційного суду від 19.05.2023 року вбачається, що станом на 19.05.2023 року розгляд справи в апеляційному порядку триває, постанова Хустського районного суду від 24.10.2023 року не набрала законної сили ( а.с. 116, том, 1). \~ \~ \~ \~Крім того згідно з відповіді на адвокатський запит від 26.05.2026 року, Хустський районний суд зазначив, що відповідачу\~- відділу прикордонної служби направлялася копія постанови «без відмітки про набрання законної сили», оскільки було апеляційне оскарження (а.с. 121-126, том 1). \~ \~ \~ \~Також відмітка «про набрання законної сили» постановою була відсутня і в Єдиному державному реєстрі судових рішень, до якого є вільний доступ користувачів. \~ \~ \~ \~Постановою Закарпатського апеляційного суду від 26.12.2023 року постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 24 жовтня 2022 року щодо [PERSON] \~скасовано, провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1\~ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю у діях [PERSON] \~складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2\~ст.204-1 КУпАП, конфіскований згідно постанови суду квадроцикл марки «Can Am Bombardier», номер шасі [NUMBER] вирішено повернути власнику транспортного засобу або уповноваженій ним особі (а.с. 197-201, том 1). \~ \~ \~ \~ Всупереч тому, що постанова не набула законної сили, 16.11.2022 року відповідно до акту приймання-передачі\~основних засобів\~військова частина [NUMBER] передала\~основні засоби -\~квадроцикл марки\~Саn Am Bombardier, номер шасі № [NUMBER] до [INFO] (а.с. 171, том 1). \~ \~ \~ \~17.11.2022 року відповідно до акту передачі транспортних засобів та техніки, право власності на ТЗ\~квадроцикл марки\~Саn Am Bombardier, номер шасі № [NUMBER] підтверджено Постановою Хустського районного суду від 24.10.2022 року та вказаний квадроцикл прийнято в/ч [NUMBER] прикордонного загону (а.с. 174, 177, том 1). \~ \~ \~ \~В подальшому без жодного правовстановлюючого документа була здійснена відомча реєстрація квадроциклу марки\~Саn Am Bombardier, номер шасі № [NUMBER] та такий знаходиться на обліку [INFO] (військова частина [NUMBER] ) (а.с. 250, том 1). \~ \~ \~ \~З відповіді Закарпатської ОВА від 26.03.2024 року вбачається, що радою оборони області рішення щодо безоплатної передачі майна-квадроциклу марки\~Саn Am Bombardier, номер шасі [NUMBER] не приймалося. (а.с. 28 т.2). Із зазначеного слідує, що дії відповідача щодо реалізації квадроциклу марки «Can Am Bombardier», номер шасі [NUMBER] були неправомірними та такими, шо суперечить нормам закону. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1\~ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України,\~ст. 321 ЦК України\~ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі\~статтею 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу (частина третя статті 321 ЦК України). У разі стихійного лиха, аварії, епідемії, епізоотії та за інших надзвичайних обставин, з метою суспільної необхідності майно може бути примусово відчужене у власника на підставі та в порядку, встановлених законом, за умови попереднього і повного відшкодування його вартості (реквізиція) (частина перша статті 353 ЦК України). В умовах воєнного або надзвичайного стану майно може бути примусово відчужене у власника з наступним повним відшкодуванням його вартості (частина друга статті 353 ЦК України). Реквізоване майно переходить у власність держави або знищується. Оцінка, за якою попередньому власникові була відшкодована вартість реквізованого майна, може бути оскаржена до суду (частини третя та четверта статті 353 ЦК України). У разі реквізиції майна його попередній власник може вимагати взамін надання йому іншого майна, якщо це можливо. Якщо після припинення надзвичайної обставини реквізоване майно збереглося, особа, якій воно належало, має право вимагати його повернення у судовому порядку. У разі повернення майна особі у неї поновлюється право власності на це майно, одночасно вона зобов`язується повернути грошову суму або річ, яка була нею одержана у зв`язку з реквізицією, з вирахуванням розумної плати за використання цього майна (частини п`ята та шоста статті 353 ЦК України). Як в доктрині приватного права, так і в судовій практиці усталеним є підхід, що: під реквізицією варто розуміти примусове оплатне відчуження майна державою у власника при існуванні надзвичайних обставин на підставі та в порядку, встановленому законом, за умови попереднього і повного відшкодування його вартості або без такого. Метою реквізиції є усунення або запобігання тим наслідкам, що виникли або можуть виникнути, наступити через стихійне лихо, аварію, епідемію, епізоотію, воєнний або надзвичайний стан та за інших надзвичайних обставин; реквізиція застосовується за надзвичайних обставин, які вимагають негайних дій, вона провадиться в позасудовому (адміністративному) порядку за рішенням органів державної влади. Адміністративний порядок реквізиції майна у власника обумовлений необхідністю швидкої реакції від органів державної влади на надзвичайні обставини. Норми, що регулюють реквізицію, спрямовані на вирішення колізії публічного інтересу та цивільного права (зокрема, права власності, інших цивільних прав), розв`язання якої відбувається на користь публічного інтересу; залежно від підстави проведення реквізиції, два її види: реквізиція за надзвичайних обставин (частина перша статті 353 ЦК України); реквізиція в умовах воєнного або надзвичайного стану (частина друга статті 353 ЦК України). Відмінність між реквізицією (частина перша статті 353 ЦК України) та реквізицією в умовах надзвичайного чи воєнного стану (частина друга статті 353 ЦК України) є момент відшкодування вартості майна: у першому випадку його має бути проведено до примусового відчуження майна, а в другому випадку обов`язок держави відшкодувати вартість майна настає після його примусового відчуження; право вимагати повернення майна обумовлюється наявністю в особи статусу «колишнього» власника. За допомогою такої конструкції законодавець створює передумови для охорони інтересів приватних осіб. Повернення майна можливе за умови: припинення надзвичайних обставин, тобто стихійного лиха, аварії, епідемії, епізоотії, воєнного або надзвичайного стану та ін.; збереження майна; заявлення власником позовної вимоги про його повернення до органу, що проводив його реквізицію або якому передано відповідне майно; встановлення можливості повернення. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 червня 2023 року в справі № 686/8141/22 (провадження № 61-5313св23) зазначено, що: «Відповідно до вимог статті\~316,\~317,\~319 ЦК України\~право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі, інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом». Відповідно до частини другої\~статті 353 ЦК України\~в умовах воєнного або надзвичайного стану майно може бути примусово відчужене у власника з наступним повним відшкодуванням його вартості. Зокрема у\~ст. 354 ЦК України\~встановлені положення щодо конфіскації. До особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Законодавством України не передбачено примусового відчуження або вилучення майна в іноземних громадян (в т.ч громадян Румунії) для потреб держави України, з огляду на те, що\~Конституція України\~як\~Основний Закон України\~стосується і поширює свою дію на громадян України, іноземців та осіб без громадянства, що перебувають на території України, про те жодним чином не стосується і не поширює свою дію та введені в Україні у зв`язку з воєнним станом обмеження прав і свобод на осіб. Румунія та Україна є учасниками/сторонами\~Європейської конвенції з прав людини/\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04.11.1950 р. ( набула чинності з 1953р.) Стаття 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України\~Про ратифікацію\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції\~(далі - Конвенція) зазначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Зазначена стаття Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлює межі втручання держави у відносини власності, яке може бути обумовлене інтересами суспільства, але на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. При прийнятті рішення про примусове відчуження майна обов`язковим є визначення критерію\~пропорційності\~втручання в право власності іноземної юридичної особи у випадку відчуження/реквізиції належного йому майна на користь держави. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що всі рішення про відчуження та/або вилучення майна, передача такого і відомча реєстрація транспортного засобу, винесені відповідачами в порушення норм вищенаведеного законодавства. За змістом частини другої\~статті 353 Цивільного кодексу України\~в умовах воєнного або надзвичайного стану майно може бути примусово відчужене у власника з наступним повним відшкодуванням його вартості, однак матеріали даної справи не дають підстав вважати, що вилучення та відомча реєстрація квадроциклу відбувалося саме з врахуванням даної норми. Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Суд враховує позицію ЄСПЛ, сформовану у справі\~Серявін та інші проти України\~(№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі\~Руїс Торіха проти Іспанії\~(RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29). На підставі наведеного та

Outcome: approved