Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду з позовом про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що її діду [PERSON] належала земельна ділянка № [NUMBER] , що розташована на території садового товариства «Будівельник» Іванівської сільської ради. [PERSON] , який помер [INFO] , доводився батьком [PERSON] , дочкою останнього є позивачка. За життя [PERSON] усно повідомив, що земельна № [NUMBER] належить йому, а після його смерті залишиться позивачці. Після того, як [PERSON] помер [INFO] , позивачка звернулася до нотаріуса щодо роз`яснення їй процедури оформлення спадщини, однак нотаріус повідомив, що земельна ділянка належить її діду [PERSON] , після смерті якого [PERSON] не оформив своїх спадкових прав. Зважаючи на дату смерті [PERSON] , нотаріус надала письмове роз`яснення щодо необхідності звернення до суду для визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивачка не знала, що спадкове майно належить діду, а не батькові, який помер пізніше, тому вважає, що строк подання заяви про прийняття спадщини вона пропустила з поважних причин. Інший спадкоємець за законом першої черги - [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після [PERSON] не звертався. \~ \~ \~ \~У зустрічній позовній заяві та у відзиві на позов [PERSON] зазначив, що у 2014 році через похилий вік свого батька [PERSON] , для догляду, він забрав його до місця свого проживання за адресою: [ADDRESS] , де останній проживав до своєї смерті та був похований відповідачем. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки № [NUMBER] , що розташована на території садового товариства «Будівельник», що належала йому на праві приватної власності на підставі державного акта. Крім самого [PERSON] у [PERSON] був також інший син [PERSON] . Майнових спорів між братами не виникало, [PERSON] прав на спадщину після [PERSON] не заявляв. Інші спадкоємці першої черги після смерті [PERSON] відсутні. Оскільки він, [PERSON] , проживав з батьком, здійснював догляд за ним до моменту його смерті, тим самим фактично прийняв спадщину, тому не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] є його племінницею та не відноситься до першої черги спадкування після смерті [PERSON] , заяву про прийняття спадщини, як після смерті - [PERSON] , так після смерті [PERSON] нотаріусу не подавала. Позивач не подала докази на підтвердження поважності пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , тому відповідач вважає первісний позов безпідставним, а дії позивача порушенням своїх прав, тому просить відмовити у задоволенні первісного позову та визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 515,8 кв. м, що розташована на території Іванівської сільської ради, в садовому товаристві «Будівельник», в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , яка належала померлому на підставі державного акта серії КР № 004453, виданого 21.10.1997. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивачка та її представник адвокат Нофенко Ю.В. не з`явилися, правом подання відзиву на зустрічний позов, так само, і відповіді на відзив відповідача не скористалися, сторона позивача про дату, місце і час розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку згідно довідки про доставку електронного документу. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Гіріч Ю.П. подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний позов задоволенню не підлягає, а зустрічний позов слід задовольнити з наступних підстав. \~\~ \~ \~ \~ \~Суд установив, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.8). \~ \~ \~ \~Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки № [NUMBER] , площею 515,8 кв. м, що розташована на території Іванівської сільської ради, в садовому товаристві «Будівельник», призначення якої для ведення садівництва. Право власності [PERSON] на земельну ділянку підтверджується держаним актом на право приватної власності на землю серії КР №004753 від 21.10.1997, який виданий на підставі рішення Іванівської сільської ради народних депутатів № 14/78 від 11.10.1997 та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 3859 (а.с.7). З висновку про вартість земельної ділянки від 22.01.2025 вбачається, що сертифікований суб`єкт оціночної діяльності ПП «Еталон» здійснив визначення оціночної/ринкової вартості земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,0516 га, місце розташування якої садова товариство «Будівельник» с.Іванівка, Кропивницького району Кіровоградської області, вартість якої становить 125800 грн. Підставою виникнення права власності зазначено державний акт на право приватної власності на землю серії КР № 004753, виданий на підставі рішення Іванівської сільської ради народних депутатів № 14/78 від 11.10.1997 (а.с.77-78). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.75). Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , вбачається, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Згідно із свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після чого їй присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.11). На ухвалу суду завідувач Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 надала відповідь № 1527/01-09 від 07.11.2024 та інформаційну довідку зі Спадкового реєстру № 79056741, згідно яких після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , спадкова справа нотаріальною конторою не заводилася (а.с.47-48). З довідки квартального комітету № 14 Фортечного району м.Кропивницького № 71, від 01.11.2024 вбачається, що [PERSON] , [INFO] доглядав батька [PERSON] з травня 2014 року до моменту смерті [INFO] та проживав разом із ним за адресою: [ADDRESS] (а.с.53). Згідно із лікарським свідоцтвом про смерть № 56 та довідки про причину смерті № 56 отримувачем зазначених документів є [PERSON] (а.с.55-56). Відповідно до свідоцтва на поховання, виданого 21.05.2019 [PERSON] , він 20.05.2019 здійснив обряд поховання [PERSON] (а.с.54). Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.9). На ухвалу суду завідувач Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 надала відповідь № 68/01-09 від 23.01.2025 та інформаційну довідку зі Спадкового реєстру № 79802696, згідно яких після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , спадкова справа нотаріальною конторою не заводилася (а.с.100-101). Згідно із членської книжки садовода № 115 садового товариства «Будівельник», з виправленнями, її видано щодо ділянки № [NUMBER] на ім`я [PERSON] 14.06.2003 року міститься запис про зміну члена кооперативу на [PERSON] . Крім того книжка містить записи про членські внески за період з 1988 по 2008 (а.с.106-107). З копії розрахункової книжки по сплаті за електроенергію садового товариства «Будівельник» № 102, заведеної щодо ділянки № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , вбачається проведення заміни електролічильника та здійснення оплати за електроенергію за період з 2022 по грудень 2023 (а.с.110-111). Згідно із членської книжки садовода № 102 садового товариства «Будівельник», її видано щодо ділянки № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Книжка містить записи про членські внески за період з 2009 по 2024 роки (а.с.108-109). Відповідно до довідки № 4 від 17.01.2025, яку надав голова правління садівничого товариства «Будівельник», у 2011 році номер земельної ділянки 115, що належить [PERSON] змінено на номер 102. В період з 2000 вносив плату та здійснював догляд за вказаною земельною ділянкою [PERSON] . З 2023 по 01.01.2025 догляд за земельною ділянкою та оплату за неї здійснювалася [PERSON] (а.с.112). З довідки голови правління ОСББ «Лідер 2020» № 13 від 19.04.2024 [PERSON] , [INFO] , фактично проживав з 30.10.2018 по день смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . На день його смерті разом з ним проживали та були зареєстровані: донька [PERSON] та онуки [PERSON] , [PERSON] (а.с.114). Відповідно до ч.1 та 2 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на\~спадкування\~почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на\~спадкування\~за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із\~ч.1\~ст.1265\~ЦК України\~у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Згідно постанови Верховного Суду від 04.02.2024 у справі № 404/7153/20 (належності до спадкоємців п`ятої черги) у п`яту чергу спадкують наступні родичі спадкодавця: онуки (другий ступінь споріднення); правнуки, прабаба, прадід, племінники (третій ступінь споріднення); двоюрідні брати та сестри, двоюрідні онуки; двоюрідні діди та бабки, двоюрідні брати та сестри (четвертий ступінь споріднення); двоюрідні правнуки, двоюрідні прадіди та прабабки, двоюрідні племінники, двоюрідні дядьки та тітки, троюрідні брати та сестри (п`ятий ступінь споріднення); троюрідні правнуки, троюрідні прадіди та прабабки, троюрідні племінники, троюрідні дядьки та тітки, чотириюрідні брати та сестри (шостий ступінь споріднення). Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач звернулась із позовом про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її діда [PERSON] . За обставинами, які встановив суд, позивач [PERSON] відноситься до п`ятої черги спадкування після смерті [PERSON] . У той же час відповідач [PERSON] є спадкоємцем першої черги спадкування за законом та прийняв спадщину шляхом постійного зі спадкодавцем [PERSON] , що підтверджується сукупністю письмових доказів (довідкою за місцем проживання щодо спільного проживання разом зі спадкодавцем, записом про отримання відповідачем лікарського свідоцтва про смерть спадкодавця, свідоцтвом на поховання). Крім того, про факт прийняття спадщини відповідачем [PERSON] свідчить Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру № 79056741 про відсутність спадкової справи після смерті [PERSON] , отже відповідач [PERSON] заяву про відмову від спадщини нотаріусу не подавав. Частиною першою\~статті 1297 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя\~статті 1296 ЦК України). Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року\~роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] відповідачем, як спадкоємцем першої черги, усуває позивача від права на спадкування, як спадкоємця п`ятої черги. Першочерговістю свого права спадкування обґрунтовує відповідач заперечення проти задоволення первісного позову та надання [PERSON] додаткового строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини. Крім того, відповідач зазначає на відсутність поважних причин для поновлення такого строку. Суд погоджується про відсутність доказів поважності пропуску позивачкою строку подання заяви про прийняття спадщини, оскільки спадкоємець повинен бути активним у з`ясуванні складу спадщини та у прийнятті спадщини, натомість позивач [PERSON] юридично значущих дій з метою прийняття спадщини після смерті свого діда [PERSON] не вчиняла, та не довела суду об`єктивну неможливість їх вчинення через проживання спадкодавця до своєї смерті в тому ж місті з іншим спадкоємцем, який тривалий час доглядав за ним та здійснив його поховання. Сторона позивача на підтвердження поважності пропуску строку звернення до нотаріуса суду надала наступні документи: членську книжку садовода № [NUMBER] в СТ «Будівельник», членську книжку СТ «Будівельник» № 102, розрахункову книжку по оплаті за електроенергію СТ «Будівельник» № 102 та довідку № 4 від 17.01.2025. Надаючи правову оцінку вищевказаним документа, суд зазначає, що відповідно до статей 12,13,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно правової позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 02.10.2018 року по справі № 917/1307/18, в постанові від 23.10.2019 по справі № 910/18036/17,\~принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Стандарт доказування\~це та ступінь достовірності наданих стороною доказів, за яких суд має визнати тягар доведення знятим, а фактичну обставину\~доведеною, отже стандарт доведення - це достатній рівень допустимих сумнівів, при якому тягар доведення вважається виконаним. У цивільних позовах закон не вимагає такого високого стандарту, як "доведення поза розумним сумнівом" скоріше суддя має вирішити справу на основі "балансу ймовірностей". Термін «перевага сумнівів» використовується в контексті стандарту доказів, що стосується фактичних тверджень, зроблених заявником. Отже, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 14.08.2018 року у справі № 905/2382/17, від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18. Надані стороною позивача документи містять суперечності та неузгодженості між собою, а також частково суперечать доказам, які дослідив суд, і визнає їх достовірними, належними та допустимим, а також які визнаються сторонами. Так, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії КР № 004753 [PERSON] був власником земельної ділянки № [NUMBER] , площа якої становить 515,8 кв. м. Земельну ділянку № 115 оцінював суб`єкт оціночної діяльності згідно висновку від 22.01.2025. Належні, допустимі та достовірні докази щодо зміни номеру земельної ділянки в матеріалах справи відсутні, оскільки, зокрема відповідне рішення органу місцевого самоврядування, який передав [PERSON] спірну земельну ділянку у власність, щодо зміни її номеру, або витяг з Державного земельного кадастру про відповідність номеру земельної ділянки № [NUMBER] номеру земельної ділянки № [NUMBER] , суду не надано, тому суд відхиляє довідку № 4 від 17.01.2025 в цій частині, оскільки садівниче товариство не наділене відповідними повноваженням землевпорядкування спірної земельної ділянки після прийняття праворозпорядчого документу компетентним органом місцевого самоврядування та видачі ним правовстановлюючого документу. Крім того, згідно записам в членській книжці садовода № 102 членські внески вносились, починаючи з 2009 року, отже до 2011 року земельна ділянка № [NUMBER] існувала одночасно із земельною ділянкою № [NUMBER] . Крім того, записи в членській книжці садовода № [NUMBER] , свідчать, що її заведено на ім`я [PERSON] і позивач, проявивши розумну обачливість не була обмежена у можливості після 2003 року з`ясувати факт приватизації у 1997 році земельної ділянки № [NUMBER] своїм дідом [PERSON] . Також суд зазначає, що записи про членські внески в садовому товаристві, на території якого знаходиться земельна ділянка та яка перебуває в приватній власності, за відсутності інших належних доказів, за обставин даної справи, саме по собі не є свідченням поважності пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини. Таким чином, суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини слід відмовити. Статтею 1218 ЦК України\~передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Крім цього, ст.16 цього ж Кодексу зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Частина 1 ст.328, ч.2 ст.373 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зваживши в сукупності письмові докази суд вважає, що за позивачем за зустрічним позовом [PERSON] слід визнати право власності на спірну земельну ділянку, оскільки він успадкував її як спадкоємець за законом першої черги та прийняв спадщину. Таким чином, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , про визнання права власності в порядку спадкування за законом підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з приписів ст.141 ЦПК України, згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Сторона позивача за первісним позовом висловила клопотання про залишення власних судових витрат по фактично понесеним. До завершення судового розгляду позицію щодо розподілу судових витрат сторона позивача не змінила. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] судові витрати, сплачені ним за подання до суду зустрічного позову, просив стягнути з відповідача [PERSON] . Згідно з квитанції № 0.0.4161354894.1 від 29.01.2025 сума судового збору, який [PERSON] сплатив за пред`явлення зустрічного позову, становить 1258 грн. Докази понесення ним інших витрат суду не надані. Зважаючи на задоволення позовних вимог за зустрічним позовом, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1258 грн, в якості відшкодування судових витрат по сплаті судового збору. На підставі ст.ст. 15, 16, 316, 317, 328, 373, 386, 392, 1216-1218, 1261, 1265, 1268, 1296, 1297 ЦК України,

Outcome: approved