Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , у якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 103014299 в розмірі 19450 грн., за кредитним договором № 0688078815 в розмірі 18421 грн. 58 коп. та понесені судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 13 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та\~\~\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON] було укладено Кредитний договір № 103014299. Договір укладено в електронній формі через сайт товариства. Відповідно до умов договору товариство надало клієнту кредит на умовах строковості, зворотності та платності. 16 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 16072024, згідно якого право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором перейшло ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Позичальник не виконує умови договору, у зв`язку з чим має заборгованість у розмірі\~\~\~\~\~ 19450 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 5000 грн., сума заборгованості за відсотками 13500 грн., заборгованість за комісією 950 грн., що змушує товариство звернутись до суду з даним позовом. 05 грудня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] укладено Договір позики\~\~\~\~\~\~\~\~ № 0688078815. Договір позики підписано шляхом підписання Акцепту оферти від 05 грудня 2021 року на укладення Договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту 0688078815 та отримання кредиту згідно Заявки-анкети та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису Позичальника. 24 листопада 2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 24/11-22, у відповідності до умов якого ТОВ «Інфінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Інфінанс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Позичальник не виконує умови договору, у зв`язку з чим має заборгованість у розмірі\~\~\~\~\~ 18421 грн. 58 коп., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 2769 грн., сума заборгованості за відсотками 15652 грн. 58 коп., що змушує товариство звернутись до суду з даним позовом. Таким чином заборгованість за двома кредитними договорами у [PERSON] складає 37871 грн. 58 коп., яку позивач і просить стягнути з відповідача. Ухвалою судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від13 березня 2025 року, відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін, надано відповідачу термін на подання відзиву до суду. Представник відповідача надіслав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вимоги позову не визнає, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечення проти позову обґрунтовані тим, що позивач не надав до суду доказів отримання відповідачем коштів за кредитними договорами, оскільки копії квитанцій не містять обов`язкових реквізитів та не можуть бути доказами у справі. Представник позивача надіслав до суду відповідь на відзив, відповідно до якої позивач вважає відзив не обґрунтованим та зазначає, що доказами отримання відповідачем кредитних коштів є укладені кредитні договори та копії квитанцій відповідно до яких кошти були перераховані відповідачу. Суд, вивчивши матеріали справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, врахувавши позицію відповідача, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.ч. 1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 13 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та\~ [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №103014299 на суму 5000 грн., на 30 днів, з стандартною базовою процентною ставкою 5,00 % в день від фактичного залишку кредиту, комісія за надання кредиту 950 грн. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). Також позивачем надано графік платежів за договором про споживчий кредит 103014299 від 13 грудня 2021 року та паспорт споживчого кредиту №103014299, як додатки до вказаного договору. 16 липня 2024 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Мілоан» укладено Договір факторингу № 16072024, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Мілоан» Права Вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 16 липня 2024 року до Договору факторингу\~\~\~\~\~ № 16072024 від 16 липня 2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 19450 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 5000 грн., сума заборгованості за відсотками 13500 грн., заборгованість за комісією 950 грн. Відповідно до пропозиції укласти договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0688078815/2 від 05 грудня 2021 року (оферта) та надання кредиту згідно заявки-анкети № 3929359 від 05 грудня 2021 року, ТОВ «Інфінанс» запропонувало\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON] прийняти умови Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneуBOOM Loyal» та укласти за допомогою інформаційно телекомунікаційної системи ТОВ «Інфінанс», розміщеної на сайті moneуboom.ua в мережі інтернет, договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ № 0688078815/2 від 05 грудня 2021 року та отримати в рамках договору кредит на наступних умовах: розмір кредиту 2769 грн., строк користування кредитом 30 днів, строк дії договору 3 роки, відсоткова ставка 1,75 % за один день користування кредитом, застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації, річна відсоткова ставка 638,75%, застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації, загальна вартість кредиту у грошовому виражені становить 4222 грн.73 коп., за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації, реальна річна процентна ставка за кредитом становить 16874,21 %, за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації, номінальна відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, застосовується у випадках передбаченими правилами, номінальна річна відсоткова ставка 638,75%, застосовується у випадках передбаченими правилами, загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 4222 грн. 73 коп., при використанні номінальної відсоткової ставки, реальна річна процентна ставка за кредитом становить 16874,21 %, при використанні номінальної відсоткової ставки, максимальна відсоткова ставка 3,5% за один день користування кредитом, застосовується за умови неналежного виконання умов договору; максимальна річна відсоткова ставка 1277,5%, застосовується за умови неналежного виконання умов договору або скасування програми лояльності. Підписання позичальником договору відбувається шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Виконання вище зазначених дій означає прийняття позичальником всіх умов договору та його укладання в електронному вигляді, що згідно п. 12\~\~\~\~ ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до укладення договору в письмовому вигляді, у зв`язку з чим створює для позичальника та товариства такі ж правові зобов`язання та наслідки. Ця пропозиція (оферта), акцепт оферти, Правила та заявка - анкета становлять єдиний документ договір. Згідно з акцептом оферти від 05 грудня 2021 року на укладення договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0688078815/2 від 05 грудня 2021 року та отримання кредиту згідно та заявки-анкети № 3929359 від 05 грудня 2021 року, [PERSON] згідний з умовами оферти від 05 грудня 2021 року ТОВ «Інфінанс», умовами правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneуBOOM Loyal», згідний укласти договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0688078815/2 від 05 грудня 2021 року, для надання йому кредиту на нижче викладених умовах, викладених в цьому акцепті та дає згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога його власноручного підпису. Акцепт оферти містить всі істотні умови договору, що були зазначені в пропозиції укласти договір (оферті). Даний акцепт підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 1w4n3r. Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 0688078815 розмір заборгованості [PERSON] становить 18421 грн. 58 коп., яка складається з: заборгованості за основною сумою в розмірі 2769 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі\~\~\~\~ 15652 грн. 58 коп. 24 листопада 2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 24/11-22 у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інфінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 24/11-22 від 24 листопада 2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги за договором позики\~\~\~\~\~\~\~ № 0688078815 в сумі 18421 грн. 58 коп., з яких: 2769 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 15652 грн. 58 коп. сума заборгованості за відсотками. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. На переконання суду, проаналізовані копії договорів, що укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису, є належними доказами на користь існування між сторонами договірних відносин щодо кредитування позичальника. Ці правочини відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі №234/7160/20, від 01 листопада 2021 року у справі №234/8084/20. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронного правочину є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Суд погоджується із доводами позивача, висловленими у позові, щодо того, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Відповідно, під час оформлення замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Проте, судом за результатами розгляду даної справи встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази про надсилання позичальнику в електронній формі даних у вигляді алфавітно-цифрової послідовності. Суду не доведено й факту використання грошових коштів позичальником в розмірі суми наданого кредиту, як за кредитним договором № 103014299 так і за кредитним договором\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ № 0688078815. Також, належними доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Згідно до правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18) банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених Договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. На підтвердження надання кредиту ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надало копію платіжного доручення 36529694 від 13 грудня 2021 року на суму 5000.00 грн., в якому зазначено отримувачем [PERSON] , кредит рах.№ 516875*91. Копію квитанції за сплату № 123479326 від 05 грудня 2021 року на суму 2769 грн. в якій зазначено призначення платежу зарахування 2769 грн на карту [NUMBER] , отримувача не зазначено взагалі. Копії вказаних платіжних доручень не містять відмітки про час його прийняття та виконання банком, не містять повного номера картки, відсутні підпис посадової особи та печатка товариства, з чого можна було б встановити факт перерахування коштів на картковий рахунок саме [PERSON] . Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитними договорами не є зведеним документом, який не було погоджено з відповідачем і не підтверджено первинними обліковими бухгалтерськими документами. При цьому, в якості доказів відступлення прав вимоги до позивача за кредитними договорами, товариство надало суду лише окремі аркуші вказаного договору, а саме, після аркушу, який закінчується п. 2.2.2. слідує аркуш, який розпочинається п. 9.3 договору та після аркушу, який закінчується п. 3.7 слідує аркуш, який розпочинається п. 9.5 договору. А тому суд вважає, що договір факторингу є неналежним і недопустимим доказом у справі, так як наданий суду не в повному обсязі. Крім того, на підтвердження переходу права грошової вимоги ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕНЬ БОРГІВ» надало акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 16072024 від 16 липня 2024 року та № 24/11-22 від 24 червня 2024 року, однак у них не зазначено (не заповнено поле) про кількість боржників, що передаються, а тому такі акти прийому-передачі є неналежними і недопустимими доказами. Також суду не надано доказів того, що ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» було здійснено оплату за договором факторингу № № 24/11-22\~ від 24 червня 2024 року та договором факторингу № 16072024 від 16 липня 2024 року. Згідно сталої практики Верховного Суду, доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012, від 15 квітня 2024 року у справі № 2221/2373/12). Таким чином, позивач не довів належними та допустимими доказами перехід права вимоги від ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ІНФІНАНС» до ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ». Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. У ч. 2 ст. 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії окремих аркушів договору факторингу не є належним чином засвідченими копіями документів та не є засвідченими витягами з них, тому суд не приймає їх як належний, допустимий та достовірний доказ у розумінні статті 77-79 ЦПК України. Крім того, витяг з реєстру боржників не містить підписів сторін договору (генеральних директорів товариств), його лише підписано представником позивача Грибановим Д.В. та скріплено печаткою «для документів», що не може вважатися належним доказом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Тобто відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Також, доказів повідомлення боржника про відступлення права грошової вимоги позивачем не надано. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодний доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів, мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежності від характеру рішення (Seryavin and Oters v. Ukraine, № 4909/04 від 10.02.2010). Рішення суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (Хірвісаарі проти Фінляндії). За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами для підтвердження обставин, на які він посилається, а саме, не надано первинних бухгалтерських документів, що підтверджують факт перерахування відповідачу коштів за кредитними договорами, не обґрунтовано наявність у відповідача заборгованості за вказаними договорами кредиту у розмірах, зазначених у розрахунку, як і не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за договором, за яким просить у судовому порядку стягнути заборгованість. Тому, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed