Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

ПрАТ «СК «АРКС» звернулося в суд з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ТзДВ «МІЖНАРОДНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» про стягнення шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, який мотивує тим, що 08.10.2019 року між ПрАТ «СК «АРКС» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №271682а9к3, за яким було застраховано транспортний засіб «Mini Cooper» д.н.з. [NUMBER] . 14.05.2020 року [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] допустив зіткнення з транспортним засобом «Mini Cooper» д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Постановою суду [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Страхувальник звернулася з заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок страхового випадку та надав всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страховий акт, на підставі якого АТ «СК «АРКС» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 33216,29 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТзДВ «МІЖНАРОДНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» за полісом №АР4484152, то остання відшкодувала АТ «СК «АРКС» страхове відшкодування в розмірі 21399,69 грн. Отже, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 11816,06 (потрібно 11816,60) грн. Таким чином, на підставі викладеного вище, з урахуванням положень ст.ст.993, 1187,\~1194 ЦК України у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування страхувальнику останнього. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь ПрАТ «СК «АРКС» завдані збитки у розмірі 11816,06 грн., а також судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 3028,00 грн. Ухвалою судді Буринського районного суду Сумської області від 14.01.2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Представник ПрАТ «СК «АРКС» Бутенко М.О. в судове засідання не з`явився, в поданій позовній заяві просив розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] \~був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, однак в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався та заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності не подавав. З врахуванням вказаних обставин та положень ст.280 ЦПК України, судом ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 08.10.2019 року між ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» та [PERSON] \~було укладено\~договір добровільного\~страхування наземного\~транспорту №271682а9к3,\~за яким\~було застраховано\~транспортний засіб\~«Mini\~Cooper»\~д.н.з. [NUMBER] (а.с.11-18). Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 04.06.2020 року, яка набрала законної сили 15.06.2020 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення в виді штрафу на користь держави в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить\~340,00 грн. та стягнуто судовий збір (а.с.19). Із вказаної постанови вбачається, що [PERSON] 14.05.2020 року о 09 год. 12 хв., керуючи транспортним засобом «Volkswagen Тоuran» д.н. [NUMBER] по проспекту Соборності, 15/17 в м. Києві, під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Mini Cooper» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , чим заподіяв транспортним засобам технічні пошкодження та завдав матеріальної шкоди. Своїми діями [PERSON] порушив порушив п.10.9 ПДР України. Відповідно вимог ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] власником автомобіля марки Mini моделі Cooper р.н. [NUMBER] є [PERSON] (а.с.10). 14.05.2020 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу для відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталося 14.05.2020 року (а.с.9). Згідно акту виконаних робіт №ВІN 00000586 від 26.06.2020, складеного АВТ Баварія Київ на замовлення ПрАТ «Страхова компанія «АРКС», загальна вартість робіт (послуг) склала 33216,29 грн. (а.с.23). Як вбачається з платіжного доручення №670849 від 22.05.2020 р. ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» здійснила виплату страхового відшкодування в сумі 27525,83 грн. згідно акту №ARХ2565794, [PERSON] , ІПН [NUMBER] , рах.№ВВL483 від 14.05.20 без ПДВ (а.с.26). Крім того, згідно платіжного доручення №683187 від 02.07.2020 р. ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» здійснила виплату страхового відшкодування в сумі5690,46 грн. згідно акту №ARХ2581474, [PERSON] , ІПН [NUMBER] , рах.№ВВL483 від 14.05.20 без ПДВ (а.с.29). Відповідно до частини першої\~статті 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Цивільно-правова відповідальність за шкоду заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу Volkswagen\~Тоuran\~д.н. [NUMBER] \~ була застрахована відповідно до\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~в ТзДВ «МІЖНАРОДНА\~СТРАХОВА КОМПАНІЯ» згідно полісу №АР4484152 (а.с.30). Згідно платіжного\~доручення №7756\~від 09.07.2020\~р.\~МСК ТДВ\~на користь\~ АТ «СК «АРКС» здійснила виплату страхового відшкодування в сумі 21399,69 грн. згідно акту №18900 від 09.07.2020 р. АР/4484152 згідно претензії ЕП\-_00011029, без ПДВ (а.с.31). Сума збитків, які не відшкодовані на дату подання позову становить 11816,06 грн.. Частинами першою та другою\~статті 1187 Цивільного кодексу України\~встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 1188 Цивільного кодексу України. шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини. Частиною п`ятою\~статті 1187 Цивільного кодексу України, передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до\~ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ст.1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про страхування», страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Статтею 27 Закону України «Про страхування»\~та\~ст.993 Цивільного кодексу України\~передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до правової позиції, висловленої Судовою палатою у цивільних та господарських справах Верховного Суду України, справа № 6-2878цс15, за змістом\~статті 1194 Цивільного кодексу України\~в системному зв`язку зі статтею 993 цього Кодексу та\~статтею 27 Закону України «Про страхування», можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Пунктом 1 ч.2 ст.22\~ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. За правилами\~ст.1191 Цивільного кодексу України,особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до\~ст.1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У постановах Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6- 691цс15, Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 201/1431/16-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі № 686/17155/15-ц, від 22 січня 2019 року у справі № 676/518/17, від 20 березня 2019 року у справі № 199/6667/15-ц, зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно\~статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати) за договором майнового страхування транспортного засобу. За змістом ст.993\~ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Згідно ст.29\~ЗУ «Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів»\~ у\~зв`язку\~з пошкодженням\~транспортного засобу\~відшкодовуються витрати,\~пов`язані\~з відновлювальним\~ремонтом транспортного\~засобу з\~урахуванням зносу,\~розрахованого у\~порядку,\~встановленому законодавством,\~включаючи витрати\~на усунення\~пошкоджень,\~зроблених навмисно\~з метою\~порятунку потерпілих\~внаслідок дорожньо-транспортної\~пригоди,\~з евакуацією\~транспортного засобу\~з місця\~дорожньо-транспортної\~пригоди до\~місця проживання\~того власника\~чи законного\~користувача транспортного\~засобу,\~який керував\~транспортним засобом\~у момент\~дорожньо-транспортної\~пригоди,\~чи до\~місця здійснення\~ремонту на\~території України.\~Якщо транспортний\~засіб необхідно,\~з поважних\~причин,\~помістити на\~стоянку,\~до розміру\~шкоди додаються\~також витрати\~на евакуацію\~транспортного засобу\~до стоянки\~та плата\~за послуги\~стоянки (в редакції станом на час виникнення правовідносин зі страхування). Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (третя особа у справі) відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Таким чином, страховик відповідача виконав свої зобов`язання за страховим полісом №АР4484152, відшкодувавши витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням його зносу, але такої виплати виявилось недостатньо для покриття збитків в повному обсязі, тому деліктну відповідальність [PERSON] не можна вважати такою, що припинена. Оскільки ПАТ\~СК\~«АРКС» (яке є страховиком потерпілої в ДТП особи) виконало свої зобов`язання за договором добровільного страхування, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі, тому до нього згідно зі ст.993 ЦК України\~перейшло право вимоги до заподіювача шкоди ( [PERSON] ) у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах. З цих підстав позовні вимоги ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з врахуванням задоволених повністю вимог,\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню\~понесені судові витрати по сплаті судового збору\~в сумі 3028,00 грн.

Outcome: approved