Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

25 листопада 2024 року позивач звернувся до суду з цим позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30 серпня 2022 року між ТОВ «Лінеур Україна» та відповідачем був укладений договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3132205, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 14\~000,00 грн., строком на 360 днів та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99% на день, або 726,35% річних. Позивач вказує, що за договором факторингу набув права вимоги за цим договором. Посилаючись на те, що позичальник неналежним чином виконує взяті на себе зобов`язання по своєчасному погашенню заборгованості за кредитом, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором у розмірі 105\~984,00 грн., з яких 14\~000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, а також 91\~984,00 грн. заборгованості за відсотками. Відповідач письмового відзиву на позов не подав. Зважаючи на те, що відповідач не подав відзиву на позов, на підставі ст.280 ЦПК України суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з таких підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 30 серпня 2022 року між ТОВ «Лінеур Україна» та відповідачем був укладений договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3132205, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 14\~000,00 грн., строком на 360 днів та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99% на день, або 726,35% річних. За договором факторингу позивач набув права вимоги за цим договором позики. Пунктом 1 ст.536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В порушення вищезазначених правових норм та умов договорів позичальник своєчасно не повертає кредит, тобто порушує свої зобов`язання перед позивачем, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення тіла позики у розмірі 3\~000,00 грн. слід задовольнити. Що стосується вимог про стягнення відсотків за користування кредитом, суд зазначає таке. Велика Палата Верховного Суду у пункті 54 постанови від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, зробила правовий висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, враховуючи вищенаведений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду стосовно правильного застосування положень ст.ст.625, 1048 ЦК України, позивач вправі нараховувати договірні відсотки лише у період дії строку кредиту. Після закінчення строку кредитування позивач, як і попередній кредитор, не вправі був нараховувати договірні відсотки, а надалі відносини між сторонами трансформуються з договірних в охоронні, де застосовуються положення ст.625 ЦК України. Судом було перевірено розрахунок відсотків, який наданий позивачем, та встановлено, що він здійснений в межах розміру договірних відсотків (1,99% на день), а також в межах строку кредитування (360 днів). Отже переглядати розмір нарахованих відсотків у суду немає підстав, тому позовні вимоги в цій частині слід задовольнити також. У зв`язку з повним задоволенням позову з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5\~000,00 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved