Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

Акціонерне товариство\~"КОМІНБАНК"\~звернулося до\~Київського районного\~суду м.\~Харкова з\~позовом до\~ [PERSON] в якому просить: - в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 195/21 від 25.11.2021 року 1 291 054, 60 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 25.11.2021 року, на квартиру [ADDRESS] , встановивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону (продажу на прилюдних торгах) із визначення вартості майна у межах процедури виконавчого провадження передбаченої ЗУ "Про виконавче провадження", на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; -стягнути з [PERSON] на користь АТ "КОМІНБАНК" судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 19 365, 82 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 25.11.2021 року між АТ "КОМІНБАНК" та [PERSON] укладено кредитний договір № 195/21, у відповідності до умов якого позивач надав [PERSON] , кредит у розмірі 1 100 000, 00 грн., терміном до 24 листопада 2031 року, а відповідач зобов`язалася повернути АТ "КОМІНБАНК"\~отримані кредитні\~кошти,\~сплатити нараховані\~проценти за\~користування кредитом\~та платежі\~в порядку,\~в строки\~та на\~умовах,\~передбачених кредитним\~договором,\~а також\~виконати інші\~умови кредитного\~договору.\~25\~листопада 2021\~року,\~з метою\~забезпеченння повного\~виконання зобов`язань\~ [PERSON] за\~кредитним договором,\~між АТ\~"КОМІНБАНК"\~та [PERSON] \~було укладено\~Іпотечний договір,\~посвідчений приватним\~нотаріусом Харківського\~міського нотаріального\~округу Харківської\~області Коссе\~Л.М.,\~внесений у\~реєстрі за\~№ \~1480. Відповідно до 1.1. Іпотечного договору, предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] , що складається з чотирьох житлових кімнат житловою площею 71,3 кв.м., загальною площею 105, 8 кв.м. Банк взяті на себе зобов`язання за вказаним договором виконав своєчасно і у повному обсязі. Відповідач належним чином не виконав, взяті на себе кредитним договором зобов`язання щодо сплати кредиту. 07 жовтня 2024 року АТ "КОМІНБАНК" рекомендованим листом з повідомлення про вручення (штрих код 0315081434400) на направив на адресу позичальника повідомлення-вимогу № 09.2.1/6696 щодо погашення заборгованості. про дострокове повернення кредиту. Вказана вимога була отримана відповідачем, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 0315081434400 та роздруківки з сайту ДП "УКРПОШТА" про відстеження поштового відправлення 031508143440, копії яких додаються до цієї позовної заяви. У порушення умов кредитного договору, [PERSON] зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, в результаті чого має заборгованість в розмірі 1 291 054, 60 грн. грн., а саме: 1 081 658, 26 грн. - прострочена заборгованість по кредиту; 180 645, 12 грн. - прострочена заборгованість по процентам; 28 751, 22 грн. - прострочена заборгованість по комісії. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21.01.2025 року цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства "КОМІНБАНК" до [PERSON] про звернення стягнення\~на предмет\~іпотеки передано до Жовтневого районного суду м. Харкова за підсудністю. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.02.2025 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.03.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній\~заяві просив розглядати справу за його відсутності. Також зазначив, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, надала до суду заяву в якій просила суд відкласти розгляд справи, однак до заяви не надала жодник доказів в обгрунтування неможливості її участі у судовому засіданні. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України\~суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Суд встановив, що 25 листопада 2021 між Акціонерним товариством "КОМІНБАНК" (стара назва АК "Комерційний Індустріальний Банк") та [PERSON] укладений кредитний договір № 195/21. Положеннями п. 2.1. Договору встановлено, що Банк надає позичальнику кредит в розмірі 1 100 000, 00 грн. терміном до "24" листопада 2031 року включно, а позичальник зобов`язується повернути отримані кредитні кошти, сплатити нараховані проценти за користування Кредитом та інші платежі в порядку, в строки та на умовах, передбачених цим Договором, а також виконати інші умови цього договору. Положеннями п. 2.2. Договору встановлено, що цільове призначення (мета) Кредиту - споживчі цілі. Пунктом 2.5. Договору передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує: проценти за користування кредитом - щомісячні, із розрахунку 16,0 % річних, тип процентної ставки - фіксована; комісії за надання кредиту - одноразово, не пізніше дня отримання Кредиту/першої частини кредиту, в розмірі 1,5 % від суми Кредиту, зазначений в п. 2.1 цього договору; щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості - 0,2 % від суми залишку заборгованості за основним боргом станом на останній банківський день місяці. Комісія нараховується в останній банківський день місяця на строк сплати - до 10 числа включно місяця наступного за місяцем нарахування; комісію за здійснення операції в ДРОРМ - одноразово, в день укладення цього Договору із розрахунку 150, 00 грн. за кожен запит. Як вбачається зі змісту п. 4.1 та п. 4.1.1. Договору, виконання позичальником зобов`язань за цим договором забезпечується у тому числі іпотекою чотирикімнатної житлової квартири, загальною площею 105, 8 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності позичальнику, [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ) відповідно до Іпотечного договору від 25.11.2021 року. Кредитний договір 195/21 від 25 листопада 2021 року підписаний [PERSON] власноручно. З матеріалів долучених до позовної заяви вбачається, що сторони також узгодили графік платежів, що засвідчили власними підписами. 25 листопада 2021 року між АК "Комерційний Індустріальний Банк" та [PERSON] укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Коссе Л.М., зареєстрований в реєстрі за № 1481. Положеннями п. 1.2. передбачено, що предметом іпотеки за цим Договором є квартира [ADDRESS] . Вказана квартира складається з чотирьох жилих кімнат житловою площею 71,3 кв.м., загальною площею 105,8 кв.м. Відповідно до п. 1.3 право власності іпотекодавця на предмет іпотеки підтверджується: договором купівлі-продажу квартири, посвідченого Слонескою Д.В. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області17 січня 2011 року, зареєстрованого в реєстрі за № 72, право власності зареєстроване в Державному реєстрі прав на нерухоме майно державним реєстратором Луценко П.Г., Комунальне підприємство "Постачальник послуг" Солоницівська селищна рада, Харківської обл., дата реєстрації 22.07.2019, номер запису про право власності: 32493075, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1877346763101. Згідно з п. 1.4. Договору оцінка предмету іпотеки. Ринкова вартість Предмету іпотеки відповідно до звіту про оцінку майна від 01.11.2021 року становить 1 476 000, 00 грн. Узгоджено сторонами справедлива оціночна вартість предмета іпотеки за цим договором становить 1 476 000, 00 грн., без ПДВ. Положеннями п. 5.1 Договору передбачено, що іпотекодержатель набуває право на звернення стягнення на предмет іпотеки, його реалізацію та одержання задоволення свої вимог з вартості предмета іпотеки на свій розсуд (з урахуванням умов цього договору) у разі настання будь-якого або всіх наступник випадків: 5.1.1. у разі невиконання або неналежного виконання будь-якого із зобов`язань, умов, що випливають з Кредитного договору (в тому числі, але не виключно, що повернення Кредиту або його частини в строк, передбаченийКредитним договором, та/або сплати процентів за користування Кредитом, та/або комісійної винагороди та/або виконання будь-яких інших грошових зобов`язань, передбаченихКредитнм договором); 5.1.21 у разі невиконання або неналежного виконання будь-якого із зобов`язань, умов, що впливають з цього Договору, незалежно від настання строк(ів) виконання Позичальником зобов`язань за Кредитним договором; 5.1.3.порушення гарантій, вкладених у пункті 1.12 цього договору; 5.1.4. у випадку, коли третьою особою розпочато процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки; 5.1.5. виникнення обставин, що можуть призвести до загибелі, втрати або пошкодження предмету іпотеки; 5.1.6. притягнення іпотекодавця до кримінальної відповідальності, внаслідок чого за Кредитним договором сформується прострочена заборгованість; 5.1.7. в інших випадках, передбачених цим договором та/або чинним законодавством України. 07 жовтня 2024 року АТ "КОМІНБАНК" на \~направив на\~адресу позичальника\~повідомлення-вимогу\~№ 09.2.1/6696\~щодо погашення\~заборгованості за\~кредитним договором\~№ 195/21\~від 25.11.2025\~року,\~ в якому повідомлялося про необхідність у визначений строк погасити заборгованість за кредитним договором. З долучених до позовної заяви матеріалів вбачається, що вказан вимога була отримана відповідачем, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 0315081434400 та роздруківки з сайту ДП "УКРПОШТА" про відстеження поштового відправлення 031508143440. Відповідно до розрахунків заборгованості по Кредитному договору № 195/21 від 25.11.2021 року, що підлягає до сплати боржником [PERSON] (код [NUMBER] ) станом на 15.01.2024 р. заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 195/21 від 25.11.2021 року становить 1 291 054, 60 грн., а саме: 1 081 658, 26 грн. - прострочена заборгованість по кредиту; 180 645, 12 грн. - прострочена заборгованість по процентам; 28 751, 22 грн. - прострочена заборгованість по комісії. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 509, ст. 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями ч. 1 ст. 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Так, за змістом ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Положеннями ч. 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Положеннями ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З досліджених у судовому засіданні письмових доказів, суд встановив, що Банк у повному обсязі виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 195/21 від 25 листопада 2021 року та надав відповідачу кредит, проте заборгованість за кредитним договором відповідачем не погашена, основне зобов`язання не виконано. Суд приймає до уваги наданий стороною позивача розрахунок заборгованості за кредитним договором № 195/21 від 25 листопада 2021 року, з якого вбачається, що заборгованість відповідача перед АТ "КОМІНБАНК" складає 1 291 054, 60 грн., а саме: 1 081 658, 26 грн. - прострочена заборгованість по кредиту; 180 645, 12 грн. - прострочена заборгованість по процентам; 28 751, 22 грн. - прострочена заборгованість по комісії. Дослідивши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши докази, суд доходить висновку, що [PERSON] свої договірні зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором № 195/21 від 25 листопада 2021 року в розмірі 1 291 054, 60 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Окрім того, позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 195/21 від 25 листопада 2021 року звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме - чотирьох кімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . Щодо визначеного позивачем способу звернення стягнення на предмет іпотеки, суд дійшов такого висновку. Положеннями ч. 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (іпотекою). Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). За змістом ч. 1 ст. 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх. Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права й обов`язки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням). Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна). Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону. Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене в статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом. Правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України «Про іпотеку», згідно з частиною третьою статті 33 якого звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання. Положеннями ст. 12 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. За змістом статті 36 ЗУ «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (стаття 39 Закону) є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 41-47 Закону); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону). За ст. 41 ЗУ «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. Отже, застосування такого способу захисту права, як звернення стягнення на предмет іпотеки, пов`язане виключно з невиконанням основного зобов`язання у встановлений строк (термін). Сторони, укладаючи 25 листопада 2021 року іпотечний договір, погодили умовами звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію. У разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішення суду, а саме: шляхом продажу предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку»; або шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. З огляду на те, що відповідач правом на подання відзивну на позовну заяву не скористався, жодних доказів, які б свідчили про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку не подала, у зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги обґрунтованими. Відповідно до частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. Враховуючи те, що відповідач (позичальник) порушив умови кредитного договору і не усунув їх у встановлений строк, то у Банка виникло право звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до договору іпотеки. Суд враховує, що звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне. Велика Палата Верховного Суду у справі № 361/7543/17 підтримала правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 03.02.2016 у справі № 6-1080цс15 щодо правової природи одночасного задоволення вимог про стягнення боргу за основним зобов`язанням зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, визначивши, що звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне, тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов`язанням. Велика Палата Верховного Суду зауважила, що в резолютивній частині судового рішення про стягнення заборгованості за основним зобов`язанням та звернення стягнення на предмет іпотеки слід вказувати, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається в рахунок стягнення заборгованості за основним договором, а отже, таке звернення стягнення не є додатковим стягненням, яке могло б розумітися як подвійне. Оскільки відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань щодо повернення суму кредиту та оплати процентів за кредитним договором № 195/21 від 25 листопада 2021 року, то позивач має право звернути стягнення на майно, яке належить відповідачу, що є предметом іпотеки за іпотечним договором від 25 листопада 2021 року і реалізувати його для погашення зобов`язань у порядку, встановленому умовами іпотечного договору згідно з чинним законодавством. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим та існують правові підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення електронного аукціону (продажу на прилюдних торгах) із визначення вартості майна у межах процедури виконавчого провадження передбаченої ЗУ "Про виконавче провадження", на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved