Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

[PERSON] (далі-заявник) звернувся до суду з заявою про визнання [PERSON] , [INFO] недієздатним та призначення його опікуном над останнім. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у складі його сім`ї проживає його двоюрідній брат [PERSON] , який перебуває на диспансерному обліку у психіатричному кабінеті з діагнозом «помірна розумова відсталість в стадії імбецильності з емоційно-вольовою нестійкістю», є інвалідом дитинства 2 групи безстроково. Внаслідок психічного розладу потребує постійного стороннього нагляду та догляду, оскільки не здатний усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.\~ [PERSON] безпричинно сплановує свій вихід із житлового будинку і заховується в господарських будівлях, може направлятися в напрямку населеного пункту, а тому заявнику постійно доводиться вести за ним спостереження. В судовому засіданні представник заявника та сам заявник вимоги заяви підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі з мотивів викладених у заяві. Представник заінтересованої особи - Органу опіки та піклування Любарської селищної ради Житомирського району Житомирської області Васільєва Т.П. в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення заяви. Адвокат Крижанівський О.А., який представляє інтереси [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення заяви [PERSON] поклався на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення заявника, його представника, представника [PERSON] \~ адвоката Крижанівського О.А., представника Органу опіки та піклування Любарської селищної ради Житомирського району, повно та всебічно вивчивши та дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Частиною 3 ст.296 ЦПК України визначено, що заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 05.06.2007 Любарським РВ УМВС України в Житомирській області та витягу з реєстру територіальної громади від 21.03.2024, заявник [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.7, 9). З Витягу №181 про зареєстрованих в житловому приміщенні/будинку осіб від 21.03.2024, виданого ЦНАП Любарської селищної ради, у житловому будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.12). Як вбачається з Довідки серії 2-18 ЖИЗ №021218 від 13.04.1999 року, [PERSON] , 1983 року народження, встановлено другу групу інвалідності, інвалід з дитинства, безтерміново (а.с.19). Згідно висновку судово-психіатричного експерта №92-2025 від 20.03.2025 Житомирської філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України», [PERSON] , [INFO] , з раннього дитячого віку\~ страждає стійким, хронічним психічним розладом помірна розумова відсталість в ступені не різко вираженої імбецильності з емоційно-вольовою нестійкістю (F71/1 МКХ-10). Не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.111-112). Отже, щодо заявленої вимоги про визнання [PERSON] недієздатним суд зазначає наступне. Відповідно до статті 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно частини 1 статті 40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішення суду про це. Статтею 41 ЦК України передбачено, що над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочин від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Положеннями частини 3 статті 296 ЦПК України передбачено, що заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Відповідно до частини 1 статті 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Частиною 6 статті 300 ЦПК України передбачено, що строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Відповідно до приписів законодавства у справах про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності ЦПК України передбачається періодичний судовий контроль за наявністю/продовженням існування підстав для обмеження чи позбавлення особи дієздатності (принцип, визначений у рішеннях ЄСПЛ «Наталія Михайленко проти України» (2013), «Станєв проти Болгарії» (2012), «Штукатуров проти Росії» (2008), адже ч.6 ст.300 ЦПК України встановлюється максимальний строк дії судового рішення про визнання фізичної особи недієздатною у два роки. Таким чином, зібранні у справі докази та їх належна оцінка вказують про наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним. Разом з тим, вирішуючи вимогу заявника про призначення його опікуном [PERSON] , суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Відповідно до ст.63 ЦК України, опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених ст.60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Рішенням виконавчого комітету Любарської селищної ради Житомирського району Житомирської області №37 від 29.02.2024, вирішено за доцільно та рекомендовано призначити [PERSON] опікуном [PERSON] , у разі визнання його судом недієздатним (а.с.32-33). Так, відповідно до ч.1 ст.300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. В той же час необхідно зазначити, що згідно ч.6 ст.300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Виходячи з аналізу ч.1 ст.60 ЦК України та ч.1 ст.300 ЦК України обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. Отже, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07 квітня 2022 року № 712/10043/20. Суд зазначає, що подання органу опіки та піклування про призначення опікуна не є рішенням за процесуальним статусом та має для суду лише рекомендаційний характер, і при постановленні судом рішення по справі не має пріоритетного значення, та може бути врахований на розсуд суду. Однак, дослідивши долучений до матеріалів справи висновок органу опіки і піклування Любарської селищної ради, щодо призначення заявника опікуном недієздатного [PERSON] , суд дійшов висновку, що такий висновок виданий без повного з`ясування обставин справи, оскільки не було врахованого наявність інших родичів недієздатного, які є родичами ближчого ступеню споріднення і які б могли здійснювати опіку над ним. Зокрема у висновку належним чином не висвітлено родинні стосунки недієздатного [PERSON] , натомість з показів самого заявника та матеріалів справи встановлено, що у недієздатного [PERSON] є мати [PERSON] та баба [PERSON] , які в свою чергу проживають з недієздатним. Як зазначено у ч.4 ст.63 ЦК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. За таких обставин, призначення опікуном заявника, який є двоюріднім братом [PERSON] , не відповідає положенням вищенаведеної норми права, а тому заява у цій частині не може бути задоволена. Суд вважає, що висновок про доцільність призначення заявника опікуном не містить належної мотивації, а також належних обґрунтувань чи мотивів з посиланням на наявні докази щодо можливості бути опікуном іншими особами, які перебувають у родинних стосунках з [PERSON] . Разом з тим, суд звертає увагу на той факт, що заявник [PERSON] є особою молодого та призовного віку, і питання про опіку над недієздатним двоюрідним братом постало лише після оголошення на території України мобілізації та воєнного стану. До цього часу він не виявляв бажання бути опікуном і даних про протилежне суду не надано. Тому, суд вважає, що бажання [PERSON] стати опікуном над [PERSON] є нещирим, спрямованим не на найкраще задоволення потреб підопічного, а фактично спрямоване на створення штучних передумов для отримання відстрочки від виконання військового обов`язку. За таких обставин, проаналізувавши матеріали справи, вимоги законодавства, суд не знаходить підстав для задоволення заяви в частині призначення заявника опікуном над недієздатним [PERSON] , а висновок органу опіки і піклування виконавчого комітету Любарської селищної ради Житомирського району Житомирської області щодо можливості призначення його опікуном суд оцінює як такий, що винесений передчасно, без повного дослідження всіх обставин, та ґрунтується виключно на даних отриманих від заявника. Відтак, зважаючи на встановленні у судовому засіданні фактичні обставини та необґрунтованість рішення виконавчого комітету Любарської селищної ради Житомирського району Житомирської області щодо доцільності призначення опікуном [PERSON] , суд вважає недоцільним призначення заявника [PERSON] опікуном над його двоюріднім братом, та вважає за необхідне відмовити в задоволенні даної вимоги. Таким чином, заява підлягає до часткового задоволення. Крім цього, відповідно до ст.65 Цивільного кодексу України, до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. А тому, зважаючи на те, що суд в задоволенні заяви в частині призначення опікуна відмовляє, обов`язки опікуна над недієздатною тимчасово покладаються на орган опіки і піклування за місцем проживання (перебування) недієздатного, до вирішення питання про призначення опікуна в порядку визначеному законом. Відповідно до ч.2 ст.299 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною, відносяться на рахунок держави.

Outcome: partial