Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач мотивував свої вимоги тим, 13.02.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та відповідачем укладено кредитний договір № 131178 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс», перед прийняттям рішення щодо видачі кредитних коштів та укладання договору, перевірило не лише особисті дані відповідача з метою ідентифікації, а і платіжну картку, а саме: приналежність платіжної картки позичальнику. Електронний підпис одноразовий ідентифікатор 38277617 відправлено на номер телефону [NUMBER] відповідача та введено нею 13.02.2024 о 20:36:24, що підтверджується на кожній сторінці індивідуальної частини. Отже, відразу після вчинених дій відповідача, 13.02.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» ініціювало переказ коштів згідно договору на платіжну картку № [NUMBER] , що у свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняла пропозицію кредитодавця. Усупереч умов договору відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 12667,10 грн, яка складається з: 6945 грн - заборгованість за кредитом; 5321 грн - заборгованість за несплаченими відсоткаами за користування кредитом; 401 грн - комісія за кредитним договором. 12.07.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та позивач уклали договір факторингу № 12072024 згідно умов якого, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 131178 від 13.02.2024. У ході передачі прав вимоги за факторинговим договором, право вимоги за договором № 131178 від 13.02.2024 перейшло до позивача, що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до відповідача у розмірі 12667,10 грн. На підставі наведеного, позивач просив стягнути на його користь заборгованість за кредитним договором № 131178 від 13.02.2024 у розмірі 12667,10 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 гривень, та витрати на правову допомогу у розмірі 7000 гривень. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про день час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, з урахуванням положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, заяви про розгляд справи за її відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не подала. 14.05.2025 судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, ураховуючи заяву представника позивача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» та відповідачем, регулюються нормами Цивільного кодексу України, що регулюють договірні правовідносини, а також Законом України "Про електронну комерцію". Судом встановлено, що 13.02.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та [PERSON] укладений договір про споживчий кредит № 131178 (індивідуальна частина), за умовами якого кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк 70 днів з 13.02.2024 по 23.04.2024 (п. 2.6. договору) надати позичальнику грошові кошти у сумі 6945 грн у наступному порядку: у розмірі 5040 грн на картку позичальника № 5168-75ХХ-ХХХХ-5144, у розмірі 1944,60 грн шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 (п. 2.2.1 договору). Сторони погодили фіксовану процентну ставку за користування кредитом у розмірі 586 % річних (п. 2.3 договору), а також розмір комісії 1944,60 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення договору (п. 2.5 договору). Договір про споживчий кредит укладено з відповідачем у електронній формі та підписаний о 20:36:24 шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Під час підписання договору відповідач вказав свої персональні дані: прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків (РНОКПП), номер телефону та адресу місця проживання/реєстрації, номер картки № [NUMBER] . Одночасно з укладенням договору відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту. Відповідно до довідки № 2, ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» перерахувало на рахунок № [NUMBER] , зазначений відповідачем у договорі, кошти у розмірі 5040 грн. Зі змісту виписки з особового рахунку за кредитним договором № 131178 від 13.02.2024 убачається: сума заборгованості 12667,10 грн, яка складається з: 12667,10 грн, яка складається з: 6945 грн - заборгованість за кредитом; 5321 грн - заборгованість за несплаченими відсоткаами за користування кредитом; 401 грн - комісія за кредитним договором. 12.07.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» було укладено договір факторингу № 12072024, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» передало, а ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» прийняло права грошової вимоги за кредитними договорами, зазначеними у Реєстрі прав вимог. Відповідно до пункту 4 договору факторингу, перехід права вимоги підтверджується актом приймання-передачі реєстру прав вимог, підписаним обома сторонами. 12.07.2024 між сторонами був складений акт приймання-передачі реєстру боржників, та 12.07.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» здійснило оплату за відступлення права вимоги згідно з платіжною інструкцією № 3103. Згідно з витягом з реєстру прав вимог від 12.07.2024, ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» набуло право вимоги за кредитним договором № 131178 від 13.02.2024 до відповідача [PERSON] на загальну суму 12667,10 грн. Згідно витребуваних судом у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» письмових доказів у справі, а саме підтверджено повідомленням, що на ім`я [PERSON] у банку емітовано карту № [NUMBER] (ІВАN [NUMBER] ), випискою за рахунком за період 13.02.2024-18.02.2024, яка містить зарахування на суму 5040 UAН, номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою № [NUMBER] за період 13.02.2024-18.02.2024: фінансовий номер телефону [NUMBER] ; номер телефону, який знаходиться у анкетних даних [PERSON] : [NUMBER] . За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі, а недодержання письмової форми має наслідком його нікчемність (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частинами 1, 2 статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. За змістом частини 1 статті 1049 ЦК України (норми про договір позики застосовуються до кредитних правовідносин в силу частини 2 статті 1054 ЦК України) позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, у тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Забороняється обмежувати споживача в часі для ознайомлення з інформацією, зазначеною у паспорті споживчого кредиту. Інформація, що надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та його структурного підрозділу, через який надається споживчий кредит, реквізити ліцензії та/або свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру банків чи Державного реєстру фінансових установ; 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо); 3) суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; 4) тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України; 5) види забезпечення за кредитом, необхідність проведення оцінки предмета забезпечення за кредитом та про те, за чий рахунок така оцінка проводиться; 6) орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування. Наданими позивачем доказами підтверджується укладення між ТОВ ОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та [PERSON] кредитного договору, який підписано обома сторонами, та який містить усі істотні умови договору, зокрема, щодо сплати процентів за користування коштами. Відповідач належним чином свої зобов`язання за договором не виконувала, внаслідок чого утворилася заборгованість, що вказана позивачем. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512, статті 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом пункту 11 частини 1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», факторинг є фінансовою послугою. Згідно з частиною 1 статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до частини 3 статті 1079 ЦК України, фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. За нормами статті 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно з наведеними нормами законодавства відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, яке виникло з кредитного договору № 131178 від 13.02.2024, а саме ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло статусу нового кредитора. Отже, заборгованість відповідача за вказаним договором та відсотками за користування кредитними коштами, нарахованими після відступлення права вимоги, підлягає стягненню на користь ТОВ «ФК «ЕЙС». Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 2422,40 гривень. Частиною 3 статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Статтею 137 ЦПК передбачені спеціальні правила розподілу витрат на правничу допомогу адвоката. Так, нормами вказаної статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 статті 137 ЦПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивач надав: договір № 04-02/25-01 про надання правової допомоги від 04.02.2025, укладений між ТОВ «ФК «ЕЙС» і адвокатським бюро «Тараненко і партнери»; протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 04-02/25-01 від 04.02.2025; додаткову угоду № 11 до договору про надання правничої допомоги № 04-02/25-01 від 04.02.2025; акт прийому-передачі наданих послуг від 04.02.2025, згідно з яким сторони погодили надання наступних правових послуг: складання позовної заяви ТОВ «ФК «ЕЙС» до боржника, яким є [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 131178 від 13.02.2024 вартістю 5000 гривень, вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника, яким є [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 131178 від 13.02.2024 вартістю 1000 гривень; підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 131178 від 13.02.2024 на рахунок боржника, яким є [PERSON] , вартістю 500 гривень, підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 131178 від 13.02.2024 на рахунок боржника, яким є [PERSON] , вартістю 500 гривень. Отже, позивач довів отримання правничої допомоги, яка була пов`язана із розглядом цієї справи. Клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу відповідач не подала. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7000 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved