Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування. 11.04.2025 [PERSON] через свого представника адвоката Ковтун Наталію Вікторівну звернулася до Комінтернівського районного суду м. Харкова засобами поштового зв`язку з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис від 01.08.2014 № 857, стягнення з [PERSON] на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1\~211,20 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 7\~000,00грн.. Позовна заява мотивована тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, кожен з них має різні погляди на життя та ведення спільного господарства, що унеможливлювало подальше спільне життя. Збереження шлюбу є неможливим, на примирення не згодна. Виклад позиції відповідача Відповідач у судовому засіданні зазначив, що бажає розірвати шлюб, наслідки визнання позову зрозумілі, час на примирення не потребує. Однак заперечує проти стягнення з нього сплачений позивачем судовий збір та витрати на правничу допомогу, оскільки вважає ці витрати не обґрунтованими. Процесуальні дії у справі Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14.04.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися. Надали до суду заяву від 06.05.2025 в який зазначили, що просять розгляд справи проводити без участі позивачки та її представника. Відповідач у судовому засіданні визнав позов частково, щодо розірвання шлюбу не заперечував, однак заперечував щодо стягнення з нього судових витрат понесених позивачем. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин 01.08.2014 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що складено актовий запис № 857, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.). Від спільного шлюбу у сторін є дитина, донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження видане Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції від 16.01.2015 серія [NUMBER] , актовий запис № 82 (а.с. 8). Позивачка у позові зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалось, оскільки кожен з подружжя має різні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнав. \~ \~ \~ \~ Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права За приписом статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України (далі - СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частинами третьою та п`ятою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 36 СК України шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. У частині першій статті 104 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є неможливим та право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу одним із подружжя гарантується державою та забороною примушування до збереження шлюбних відносин (ст. 56 СК України). Позивач скористалась даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Отже, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя, позицію відповідача, який погодився з наявністю підстав для розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення, в зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.\~\~ Висновки за результатами розгляду заяви З огляду на вищевикладене, позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу належить до задоволення. Судовий збір За приписами ч. 1ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 та 142\~ЦПК України, а саме у випадку визнання позову суд повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, решту стягує з відповідача на користь позивача. Разом із цим, відповідно до положень ст. 59 Конституції України\~кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частиною першою\~статті 15ЦПК України\~встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до положень\~статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: (1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; (2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: (1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); (2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); (3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; (4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 5, 6\~ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На виконання вимог ст. 134 ЦПК України\~представником позивача разом з позовом подано підтвердження понесених витрат надано: договір про надання правничої допомоги від 02.04.2025 № 25, акт приймання-передачі наданих (робіт) послуг від 03.04.2025 на загальну суму 7\~000,00 грн. (складання позовної заяви про розірвання шлюбу),копію квитанції до прибуткового касового ордера № 28 відл 03.04.2025. Суд зазначає, що за приписами статті 137 ЦПК України, статей 19, 30\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» судовими витратами на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації, є: гонорар адвоката за представництво в суді; послуги надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; витрати на збір доказів; вартість послуг помічника адвоката; витрати на прибуття до суду та очікування судового засідання (постанова ВП ВС від 18.01.2024 у справі № 9901/459/21); інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором. За правовим висновком ВП ВС, що викладений у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення ЄСПЛ від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (East/West Alliance Limited v.Ukraine), заява № 19336/04). Також у рішенні ЄСПЛ зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Отже, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд, виходячи з положень\~ст.\~137\~ЦПК України, враховуючи позицію відповідача, а також з огляду на перелік послуг, що був наданий адвокатом позивачу у цій справі (складання виключно одного процесуального документа - позовної заяви про розірвання шлюбу на 3 аркушах), незначний час, витрачений адвокатом на надання послуг, категорію та складність справи (розірвання шлюбу, наявність усталеної судової практики з розгляду подібних справ), суд дійшов висновку, що заявлені представником позивача вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. підлягають частковому задоволенню у розмірі 2 000,00 грн.

Outcome: approved