Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-01 00:00:00

У лютому 2025 року Дочірнє підприємство «Експлуатаційна Служба «Місто квітів» звернулося до Подільського районного суду м. Києва із вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що між сторонами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі Договору приєднання № 052168 від 16.02.2022. За умовами Договору позивач забезпечує виконання комплексу робіт по управлінню багатоквартирного будинку у відповідності до діючого законодавства України, а відповідач оплачує за надані управителем послуги з управління не пізніше 20-го числа поточного місяця. Відповідач користувався житлово-комунальними послугами в квартирі [ADDRESS] , що надає ДП «Експлуатаційна служба «Місто квітів» та частково здійснював оплату за спожиті послуги, про що свідчать квитанції про сплату, чим підтверджується існування договірних відносин. ДП «Експлуатаційна служба «Місто квітів» надало відповідачу послуги з управління багатоквартирним будинком на суму 34 620 грн 87 коп. та надало останньому квитанції про оплату, тобто виконало всі необхідні зобов`язання в повному обсязі. Протягом періоду надання позивачем послуг відповідачу, скарг з приводу ненадання чи неналежного надання послуг від останнього на адресу позивача не надходило. Станом на 01.12.2024 заборгованість відповідача складає 34 620 грн 87 коп., що свідчить про неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором, у зв`язку з чим, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом за захистом своїх порушених прав. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 10.02.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. Судом встановлено, що між Дочірнім підприємством «Експлуатаційна служба «Місто квітів», як управителем, та [PERSON] , як власником квартири в житловому будинку за будівельною адресою [ADDRESS] , укладено Договір № 052168 від 16.02.2022, згідно з яким управитель зобов`язується надавати послуги по управлінню багатоповерховим будинком, забезпечення обслуговування будинку, його технічного обладнання, надання комунальних та інших послуг, дотримання санітарного стану прибудинкової території, згідно з єдиним Договором № 4 про надання послуг з управління багатоповерховим будинком від 01.10.2021 (пункт 1.1. Договору). З наданого позивачем розрахунку заборгованості у відповідача за спожиті житлово-комунальні послуги станом на 01.12.2024 існує заборгованість, яка складається з основного боргу у розмірі 34 620 грн 87 коп. Листом - претензією від 31.05.2024 ДП «Експлуатаційна служба «Місто квітів» зверталось до відповідача з вимогою щодо сплати боргу за надані житлово-комунальні послуги, яке було проігноровано останнім. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 903 ЦК України). Відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг регулюється Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно з ст. 1 вказаного Закону житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Також, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено суб`єктний склад відносин з надання житлово-комунальних відносин. Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 68 ЖК України, споживачі повинні щомісячно здійснювати оплату за отримані комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань з оплати житлово - комунальних послуг, суд вважає за необхідне задовольнити позові вимоги в частині стягнення боргу за оплату послуг в сумі 34 620 грн 87 коп. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов наступних висновків. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат і передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У свою чергу, одним з видів витрат, пов`язаних з розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу, які несуть сторони судової справи (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави). Суд зазначає, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved