Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача. 24.02.2025 року до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла цивільна справа за вказаною позовною заявою. Так, представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ «Таскомбанк» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 3634713-207 від 08.08.2023 у розмірі 118914,06 грн. та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимоги посилається на те, що 08.08.2023 року\~між АТ «Таскомбанк» і\~ [PERSON] \~було укладено заяву-договір № 3634713-207 про надання кредиту «Зручна готівка Максимум», відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 82320,00 грн шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача. Строк кредиту: 60 місяців. Проценти за користування кредитом: 0,01% річних, комісія за обслуговування кредиту: 2,9% щомісячно. Через неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору станом на 28.01.2025 його загальна заборгованість перед позивачем складає 118914,06 грн, з яких\~заборгованість: по тілу кредиту (в т. ч. прострочена)\~80707,81 грн; за відсотками (в т. ч. простроченими)\~9,77 грн.; по комісії (в т. ч. простроченій)\~38196,48 грн. На підставі викладеного, представник позивача просила суд стягнути з відповідача на користь АТ «Таскомбанк» кредитну заборгованість за заявою-договором № 3634713-207 про надання кредиту «Зручна готівка Максимум» від 08.08.2023 року, станом на 28.01.2025 року в розмірі 118914,06 грн, що складається з заборгованості: по тілу кредиту 80707,81 грн; по процентам 9,77 грн, по комісії 38196,48 грн, а також понесені судові витрати. Позиція відповідача У встановлений в ухвалі про відкриття провадження строк від відповідача не надходило ні заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, ні відзиву на позовну заяву. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. 24.02.2025 позовна заява надійшла до суду. 03.03.2025 судом отримано відповідь про зареєстроване місце проживання відповідача. 05.03.2025 ухвалою судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області вказану цивільну справу було прийнято до провадження за позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач відзив не надав. Інших заяв, клопотань від сторін до суду не надходило. З огляду\~на те,\~що справа\~розглядається у\~порядку спрощеного\~позовного провадження\~без виклику\~сторін та\~без проведення\~судового засідання, на підставі частини другої\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено,що 08.08.2023 року між АТ «Таскомбанк» і [PERSON] укладено заяву-договір № 3634713-207 про надання споживчого кредиту\~на власні потреби в рамках кредитного продукту «Зручна готівка Максимум» на умовах договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб: п. 1.2.2 Сума кредиту: 82320,00 грн; п. 1.2.4. Сума кредиту без комісії за надання кредиту: 80000,00 гривень; п. 1.2.3. Комісія за надання кредиту: 2,9%, що складає 2320,00 грн.; п. 1.2.6. Строк кредиту: 60 місяці; п. 1.2.9. Проценти за користування кредитом: 0,01 % річних; п. 1.4. Комісія за обслуговування кредиту: 2,9 % щомісячно, що складає 2387,28 грн. Відповідно до п. 1.2.5. розділу 1 Кредитного договору кредитні кошти надаються шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок Позичальника № [NUMBER] відкритий в АТ «ТАСКОМБАНК», операції за яким здійснюються Позичальником з використанням електронних платіжних засобів або без їх застосування, в залежності від наявності/відсутності\~в Позичальника Електронного платіжного засобу (платіжної картки). Відповідно до п. 1.6. Кредитного договору, платежі по погашенню кредитної заборгованості здійснюються з застосуванням ануітетної схеми погашення (однакові суми платежів в\~кожному розрахунковому періоді протягом\~усього строку\~кредитування, окрім останнього (до суми платежу входить сума кредиту, проценти та комісія за обслуговування кредиту). Платежі з повернення заборгованості за кредитом та сплати процентів та комісій за користування ним, оплата вартості усіх супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань позичальника здійснюються у сумах та в терміни, що передбачені графіком платежів, обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за Кредитом, з урахуванням вартості всіх послуг, що передбачені в Додатку №1 до цієї заяви-договору (3.1.4 Кредитного договору). Для виконання зобов`язань Позичальника за цією Заявою-договором Банк відкриває рахунок для зарахування коштів, спрямованих на погашення будь-якої заборгованості за цією Заявою-договором, № [NUMBER] в АТ «ТАСКОМБАНК» (п.5.1 Кредитного договору). В матеріалах справи також наявний паспорт споживчого кредиту за продуктом «Зручна Готівка Максимум» від 08.08.2023 року, який містить підпис відповідача Кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений у кредитному договорі, що підтверджується відповідною Випискою по особовому рахунку відповідача [PERSON] . В додатку №1 до Заяви-договору про надання споживчого кредиту № 3634713-207 від 08.08.2023 зазначений графік платежів з обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором про споживчий кредит № 3634713-207, де щомісячні платежі визначені з 10.09.2023 по 08.08.2028, визначена щомісячна сума платежу за кредитом, яка складається з суми кредиту, процентів за користування кредитом, та платежів за додаткові та супутні послуги (за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, комісія за надання кредиту, інші послуги банку). З наданого позивачем Розрахунку заборгованості за кредитним договором № 3634713-207 від 08.08.2023 року судом встановлено, що станом на 28.01.2025 року заборгованість [PERSON] перед AT «Таскомбанк» становить 118914,06 грн, з яких заборгованість: по тілу кредиту (в т. ч. прострочена)\~80707,81 грн; за процентами (в т. ч. прострочена)\~9,77 грн.; за комісією (в т. ч. простроченою)\~38196,48 грн. Також у матеріалах справи наявне повідомлення-вимога відповідачу за його зареєстрованим місцем проживання, в якій банк доводить до відома відповідача, що станом на 21.10.2024 року існує заборгованість за кредитним договором № 3634713-207 від 08.08.2023 з вимогою виконати вказане зобов`язання і погасити заборгованість. IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 ЦК України). Договір, що за своєю правовою природою є двостороннім правочином, є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.ст. 626,628 ЦК України). Відповідно до\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договору про надання кредиту розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~-\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтями 1046, 1048 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.\~ Згідно\~зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. За загальним правилом, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону (ст.ст. 526,527,530 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором. Приписами ч. 2 ст. 615 ЦК України\~визначено: одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. V. Висновки суду\~та мотиви\~прийнятого рішення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Ч.ч.1,3 ст.89 ЦПК України визначено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідач погодився\~з умовами\~Кредитного договору № 3634713-207 від 08.08.2023, про що свідчить наявність особистого підпису. Також встановлено,\~що позивачем\~виконані умови\~договору,\~кредитні кошти\~були перераховані\~відповідачу.\~Останній,\~зобов`язання за\~договором належним\~чином не\~виконував,\~вчасно отримані\~в кредит\~кошти не\~сплачував,\~відсотки за\~користування такими\~коштами не\~сплатив,\~заборгованість погашена\~не була.\~Таким чином, позивачем підтверджений факт укладення кредитного договору з відповідачем та порушення ним взятих на себе зобов`язань. За загальним правилом, передбаченим\~статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частинами другою, третьою\~статті 215 ЦК України\~визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до п.4 ч.1 ст.1\~ЗУ «Про\~споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до ч.2 ст.8\~ЗУ «Про\~споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, ЗУ «Про\~споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст.18\~ЗУ «Про\~захист прав\~споживачів» (у редакції станом на дату укладення договору в цій справі) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Згідно з ч.6 ст.12\~ЗУ «Про\~споживче кредитування» (у редакції станом на дату укладення договору в цій справі) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит. До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Так, в пункті 1.4 Кредитного договору № 3634713-207 щомісячна комісія за обслуговування кредиту - 2,9 % щомісячно, що складає 2387,28 грн. Необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язанні з обслуговуванням кредитної заборгованості, передбачена в додатку №1 Графік платежів з обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки до Заяви-договору про надання споживчого кредиту № 3634713-207 від 08.08.2023. Загальний розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості з 10.09.2023 до 08.08.2028 сукупно складає 143236,80 грн. Встановивши у Кредитному договорі\~№ 3634713-207 сплату комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості щомісячними платежами, що у загальному розмірі складає 143236,80 грн, банк не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику. Розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (зокрема, розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що умови кредитного договору є несправедливими. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06.11.2023 у справі № 204/224/21, дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч.ч.1,2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Також, у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому, до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином, встановивши, що банк не повідомив позичальника, які саме послуги за вказану плату йому надаються, розмір комісійної винагороди вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, тобто\~положення пункту 1.4 Кредитного договору № 3634713-207 щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до ч.ч.1,2\~ст.11, ч.5 ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування». Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 30 листопада 2023 року в справі № 216/7637/21, від 09 лютого 2024 року в справі № 337/3703/22. Відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Вимоги банку у частині стягнення заборгованості за Кредитним договором № 3634713-207 від 08.08.2023 за комісією за обслуговування кредитної заборгованості у сумі 38196,48 грн. є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, оскільки обов`язок позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених кредитним договором, графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемним. З огляду на вищевказане, сплачену відповідачем комісію у сумі 2387,28 грн за Кредитним договором № 3634713-207 від 08.08.2023 необхідно вирахувати із суми основної заборгованості за тілом кредиту, а відтак, розмір боргу в цій частині підлягає зменшенню до 78320,53 грн (80707,81 грн 2387,28 грн). Також, зважаючи на те, що відповідачем не виконувалось належним чином зобов`язання з погашення заборгованості за вказаним кредитним договором, з нього підлягає стягненню заборгованість за відсотками в розмірі 9,77 грн, згідно наданого Розрахунку заборгованості. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими лише в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту та заборгованості по відсотках, що у загальному розмірі становить 78330,30 грн. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. VІ. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем\~судових витрат\~у вигляді\~судового збору\~в розмірі\~2422,40\~грн підтверджується платіжною інструкцією №1953 від 21.02.2025 року. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково на суму 78330,30 грн стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені останнім судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1593,93 грн, що пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позов заявлено на суму 118914,06 грн, а задоволено 78330,30 грн, тобто на 65,8 % (78330,30 х 100 % /118914,06 = 65,8 % ). За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 1593,93 грн судового збору (2422,40 х 65,8 %/100%).

Outcome: partial