Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Позовні вимоги мотивував тим, що Вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17 січня 2025 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців. [PERSON] визнано винним в тому, що 26 березня 2024 року приблизно о 18 год. 10 хв. не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом, рухаючись по вул. Кооперативна в напрямку вул. Володимира Великого в м. Жовті Води, керуючи технічно справним автомобілем "Ваз 2101", реєстраційний номер [NUMBER] грубо порушив Правил дорожнього руху і допустив зіткнення з рухавшимся в попутному напрямку мотоциклом Мінськ, моделі З-111212, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (батька потерпілого) в результаті чого спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритий перелом передньої дужки праворуч першого шийного хребця, від яких [PERSON] [INFO] в лікарні помер. Місце ДПТ [PERSON] покинув, першої необхідної допомоги потерпілому не наддав. При розгдяді кримінальної справи цивільнимй позов ним не заявлявся. У встановленому законному порядку [PERSON] (позивач по справі) був визнаний потерпілим у кримінальному провадженні. Просить стягнути\~з відповідача\~ [PERSON] \~на його\~користь у\~відшкодування матеріальної\~шкоди 62863,98 грн, які були витрачені на придбання медичних препаратів та проведення необхідних медичних обстежень [PERSON] , та у відшкодування моральної шкоди 500 000 грн. В обґрунтування моральних страждань позивач вказав, що він втратив батька. Впродовж двох місяців він разом із усією родиною перебував у надзвичайному стресовому стані, коли щоденно вели всіма доступними засобами боротьбу за його життя, докладали максимальні зусилля для забезпечення постійного ефективного лікування і полегшення страждань. Батько знаходився у надзвичайно важкому стані. Крім цього, на даний час вимушений змінювати звичайний перебіг життя, оскільки його батьки перебували у шлюбі між собою 54 роки, все життя жили разом. Тепер мама залишилася сама, перебуває у надзвичайно складному психологічному стані та потребує постійної уваги, допомоги і піклування, через що перебуває у постійній тривозі за маму. Оцінити розмір заподіяної їм моральної шкоди надзвичайно важко, адже життя людини є безцінне, проте зважаючи на перенесені моральні страждання позивач оцінює заподіяну моральну шкоду в розмірі 500 000 гривень, яку просить стягнути з відповідача. Оскільки, до теперішнього часу, [PERSON] не вжив ніяких заходів, аби загладити свою вину, не компенсував спричинену шкоду, та не виявив щире каяття, тому змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання сторони не з`явилися. Від позивача [PERSON] до суду надійшла заява, в якій він підтримує позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Крім того, просить справу розглянути у його відсутність. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, не виявив бажання приймати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, клопотань про відкладення розгляду справи не подав. Відзив до суду не направив. У зв`язку вищевикладеним, на підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню таких підстав. Судом встановлено, що за фактом ДТП, що сталось 26 березня 2024 року за участю [PERSON] здійснювалося досудове розслідування в межах кримінального провадження №12024041220000138 від 26.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 2 \~ст. 286 КК України. Вироком Жовтоводського міського суду Донецької області від 17 січня 2025 року [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2\~ст. 286 КК України, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців./а.с.31-32/ Даним вироком встановлено обставини події, а саме, встановлено, що [PERSON] , будучи військовослужбовцем, який самовільно залишив місце служби 13 травня 2023 року, увільненого від займаної посади та якому призупинено військову службу наказом командира військової частини [NUMBER] (по особовому складу) від 22 лютого 2024 року №40 РС, у вечірній час доби, приблизно о 18 годин 10 хвилин 26.03.2024 року, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом, керуючи технічно справним автомобілем "Ваз 2101", коричневого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , який на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] належить [PERSON] , грубо порушуючи Правила безпеки дорожнього руху, ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», п. 10.1 та 12.1 Правил дорожнього руху, в порушення вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24 березня 1999 року, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24 березня 1999 року, ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», пункти 10.1 та 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі Правила дорожнього руху), виконання яких було необхідною умовою для запобігання події під час здійснення руху по мокрому асфальтному покриттю проїзної частини по вул. Кооперативна в м. Жовті Води, Кам`янського району, Дніпропетровської області за відсутності зовнішніх чинників, що змушували екстрено виконати ті або інші норми Правил дорожнього руху України, то результат ситуації повністю визначався прийнятим рішенням водія [PERSON] здійснив зіткнення з мотоциклом ММВЗ (Мінськ) моделі 3-11212, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] який їхав по вул. Кооперативна в попутному напрямку вул. Володимира Великого в м. Жовті Води, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритий перелом передньої дужки праворуч першого шийного хребця, який утворився у вказаний в карті стаціонарного хворого час (26.03.2024) та при вказаних обставинах (дорожньо-транспортна пригода). Згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» п. 2.1.3 «е» Наказу МОЗ України № 6 від 17 січня 1995 виявлене ушкодження має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечне для життя, від яких потерпілий [PERSON] [INFO] в лікарні помер. Місце ДПТ [PERSON] покинув, першої необхідної допомоги потерпілому не наддав. Також у вироку вказано, що обвинувачений [PERSON] в судовому засіданні вину визанв повністю, щиро розкаявся. Цивільний позов не заявлявся. Вказаний вирок суду набрав законної сили 18 лютого 2025 року. Потерпілим у вказаному кримінальному провадженні є [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 03 травня 2024 року, Криворізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану У Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] помер [INFO] у віці 76 років (а.с.11) . Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4\~ст. 82 ЦПК України). Таким чином, вина [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення є встановленою та не підлягає доведенню, оскільки у суду відсутні сумніви щодо достовірності зазначених обставин та дій встановлених вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17 січня 2025 року. Відповідно до ч. 1 ст.\~15\~та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч. 7\~ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до\~ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до\~ст. 1177 ЦК України\~шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом. Відповідно до ч. 7\~ст. 128 КПК України\~особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження відшкодування матеріальної шкоди було надано медичну документацію, а саме, виписку із медичної карти стаціонарного хворого, висновок спіральної комп`ютерної томографії, довідку КП "Криворізька міська клінічна лікарня № 2" (а.с. 6-10), а також фіскальні чеки на придбання ліків та медичного обладнання на загальну суму 62863,98 грн. (а.с. 12-27). Згідно довідки про причину смерті № 958 від 03 травня 2024 року за підписом лікаря [PERSON] , [PERSON] , 1947 року народження, помер [INFO] внаслідок отриманої травми при зіткненні з фіксованим або стаціонарним об`єктом. (а.с.29) Вирішуючи питання про стягнення матеріальної шкоди, суд зауважує, що обов`язок доказування розміру матеріальної шкоди покладається на позивача. Оцінивши надані позивачем докази, суд вважає, що матеріальна шкода в розмірі 62863,98 грн. підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи викладене, суд вважає що вимоги позивача щодо стягнення матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 500000,00 грн, судом встановлено наступне. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України). Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна\~шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При вирішенні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг та глибину душевних страждань, їх негативний наслідок, в тому числі і пов`язаний із викраденням майна, належного позивачу, порушенням звичного життєвого укладу позивача. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Тобто, при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду необхідно встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Водночас Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі N 752/17832/14-ц дійшла висновку, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року). У пункті 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"\~роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Згідно ч. 6\~ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вищевказаним вироком встановлено, що в результаті ДТП яка мала місце 26 березня 2024 року [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечнеі для життя, від яких останній помер у лікарні 02 травняч 2024 року. Внаслідок протиправних дій [PERSON] позивачеві завдано моральної шкоди, яка виразилася у душевних стражданнях, пов`язаних із втратою рідної людини батька. [PERSON] , що свідчить про наявність підстав, передбачених статтями 23, 1167 ЦК України. З урахуванням характеру, обсягу та глибини заподіяних позивачу моральних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, вважає, що стягненню з відповідача підлягає моральна шкода в розмірі 500 000,00 грн. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує\~суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 6 ч. 1ст. 5\~ЗУ "Про судовий збір". В зв`язку з вищевикладеним з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. На підставі ст. ст. 11, 16, 22, 23, 1166, 1167 ЦК України,

Outcome: approved