Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

Представник позивача Городніщева Є.О. звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 08 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено Договір № 3964546. Відповідно до п. 1.2 договору сума кредиту 16600,00 грн. Згідно п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів: з 08 вересня 2023 року по 02 вересня 2024 року. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання виконало та надало кредит в сумі 16600,00 грн. шляхом зарахування на платіжну картку № [NUMBER] . Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису. Зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача відбулося через платіжну систему на підставі укладеного договору про переказ коштів від 12 березня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення». За інформацією ТОВ «Універсальні платіжні рішення», відповідно до договору № 3964546 було перераховано грошові кошти у сумі 16600,00 грн на платіжну картку № [NUMBER] . 24 травня 2024 року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі договору факторингу № 24/05/2024 за плату відступило, а ТОВ «ФК « Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача. Просить стягнути з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором в розмірі 121844,00 грн., судовий збір 2422,40 грн.; понесені витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. Ухвалою судді від 04 грудня 2024 року відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Сторони в передбачений ч. 7 ст. 279 ЦПК України строк не звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Строк, визначений ч. 3 ст. 279 ЦПК України, для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Відповідачем до суду не подано відзиву на позову заяву, при цьому останній належним чином повідомлявся про розгляд справи в суді, а саме за зареєстрованим в передбаченому законом порядку місцем проживання. Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав та не повідомив причини його неподання, а також те, що сторона позивача не заперечувала щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, про що свідчить прохальна частина позову, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. 08 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено Договір № 3964546. Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором Р600. (а.с.21-30) Відповідно до п. 1.2 договору сума кредиту 16600,00 грн. Згідно п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. ТОВ «Лінеура\~Україна» свої\~зобов`язання\~виконало та\~надало кредит\~в сумі\~16600,00\~грн.\~шляхом зарахування\~на платіжну\~картку №\~ [NUMBER] . Зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача відбулося через платіжну систему на підставі укладеного договору про переказ коштів від 12 березня 2019 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення». (а.с.15) За інформацією Акціонерного товариства "ПриватБанк" на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , на яку 08.09.2023 року здійснено переказ коштів у розмірі 16600,00 грн . 24 травня 2024 року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі договору факторингу № 24/05-202 4 за плату відступило, а ТОВ «ФК « Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача. (а.с.68-72) Згідно розрахунку заборгованості за договором № 3964546, складає 101924 грн. 00 коп., яка складається з суми заборгованості за основним боргом у розмірі 16600,00 грн. суми заборгованості за процентами 85324,00 грн., суми заборгованості за процентами, нарахованих ТОВ "ФК «Фінтраст Україна» за 60 календарних днів 19920,00 грн. (а.с.37-42, 43) Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за договором кредиту. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - домовленість припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або Відповідно до положень статті 11 вказаного закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень 12 Закону України «Про електрону комерцію» одним із моментів підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з абзацом 2 ч. 2ст. 639 ЦК України\~2003 року договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Статтями 1046, 1048\~ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1ст. 1054 Цивільного кодексу України-за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530\~ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Таким чином, у відповідача виникли зобов`язання за укладеними договорами повернути кредит і сплатити відсотки за користування коштами. Відповідно до ч. 1ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Така заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). На підставі договору відступлення прав вимоги позивач набув права вимоги до відповідача за договором № 3964546. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1,ч. 5ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами. Враховуючи зазначені обставини, а також те, що відзиву відповідачем не надано, доводи позивача щодо невиконання відповідачем зобов`язань за договорами кредиту, а також щодо розміру заборгованості нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. суд зазначає наступне. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137,частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування (частина п`ята статті 135 ЦПК України). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано суду наступні докази (копії): свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Городніщевої Є.О. (а.с. 57); договор про надання правової (правничої) допомоги № 26/08-2024 від 26 серпня 2024 року (а.с.50-51); рахунок на оплату (а.с.36); акт прийому-передачі виконаних робіт згідно Договору № 26/05-2024 від 26 серпня 2024 року (а.с.44-45); (а.с.22). Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію Верховного Суду від 01.09.2020 у справі N 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Суд зауважує, що справа не входить до категорії складних та розглядалась у спрощеному провадженні без участі представника позивача. Крім того, послуги надані адвокатом, є типовими для позивача оскільки стягнення заборгованості також є предметом його діяльності, відповідно не потребують витрати значного часу на складання документів та визначення правових позиції. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги зміст заяв та клопотань представника позивача по суті, складність справи, яка є нескладною та розглядалась в спрощеному позовному провадженні, а також враховує, що представник позивача не брав участі у судовому засіданні. Виходячи з критерію розумності, реальності таких витрат, суд уважає, що визначений розмір оплати є дещо завищеним та не є співмірним обсягу наданих послуг. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved