Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом , в якому просив розірвати укладений ним 12 березня 2025 року з відповідачем договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0032 га, розташованої за адресою [ADDRESS] , гаражний кооператив «Супутник», гараж № [NUMBER] , наданої для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий номер 5310900000:50:064:0352, який був посвідчений приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Ряжко О.В. та зареєстрований в реєстрі за №435, стягнути з відповідача судові витрати. В позові зазначив, що 12 березня 2025 року він уклав з відповідачем договір купівлі продажу земельної ділянки, площею 0,0032 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , гаражний кооператив «Супутник», гараж № [NUMBER] , наданої для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий номер 5310900000:50:064:0352, який був посвідчений приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Ряжко О.В. та зареєстрований в реєстрі за№ 435 12 березня 2025 року. Продаж земельної ділянки було вчинено за 15000,00 грн., які були сплачені ним продавцю в повному обсязі до підписання договору. Відповідно до п.10 вказаного договору обов`язки ПРОДАВЦЯ: передати за даним договором земельну ділянку у стані, рівному з існуючим на день огляду її ПОКУПЦЕМ та попередити ПОКУПЦЯ про всі відомі йому недоліки проданої земельної ділянки та про всі права третіх осіб на земельну ділянку, що продається (права наймача, право застави, право довічного користування, тощо); передати ПОКУПЦЕВІ земельну ділянку, визначену договором купівлі- продажу та документи, що стосуються земельної ділянки та підлягають переданню разом із земельною ділянкою відповідно до договору або актів цивільного законодавства. В зв`язку з цим, 17 березня 2025 року він звернувся до відповідача з заявою, в якій просив до 4 квітня 2025 року передати йому земельну ділянку площею 0,0032 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , шляхом складання з ним акту приймання-передачі цієї земельної ділянки, а також передачі йому технічної документації на вказану земельну ділянку. Вказана заява була отримана особисто директором ОК «Супутник» 17 березня 2025 року, але ні до 04.04.2025 ні до цього часу акт приймання-передачі земельної ділянки з ним не складений, технічна документація на земельну ділянку не надана, представник відповідача уникає контактів з ним, тобто земельна ділянка йому не передана. Ухвалою судді від 17.04.2025 року відкрито спрощене провадження у справі з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач в судове засідання надав заяву, в якій свої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, справу розглянути за його відсутності. Представник відповідача надав заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, проти задоволення не заперечував. Розгляд справи просив провести за його відсутності (а.с.17). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи вразі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі\~ст. 247 ЦПК України, суд вважає, за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1ст. 5 ЦПК). Як передбачено ст.ст.12, 13 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст.81,82ЦПК\~України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, так і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 12 березня 2025 року між Обслуговуючим кооперативом «СУПУТНИК» та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0032 га, розташованої за адресою [ADDRESS] , гаражний кооператив «Супутник», гараж № [NUMBER] , наданої для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий номер 5310900000:50:064:0352, який був посвідчений приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Ряжко О.В. та зареєстрований в реєстрі за №435 12 березня 2025 року (а.с.5). Право власності на дану земельну ділянку було зареєстроване за [PERSON] 12.03.2025 року (а.с.7). Відповідно до\~п.10\~вказаного договору\~обов`язки ПРОДАВЦЯ:\~передати за\~даним договором\~земельну ділянку\~у стані,\~рівному з\~існуючим на\~день огляду\~її ПОКУПЦЕМ\~та попередити\~ПОКУПЦЯ про\~всі відомі\~йому недоліки\~проданої земельної\~ділянки та\~про всі\~права третіх\~осіб на\~земельну ділянку,\~що продається\~(права\~наймача,\~право застави,\~право довічного\~користування,\~тощо);\~передати ПОКУПЦЕВІ\~земельну ділянку,\~визначену договором\~купівлі-\~продажу та\~документи,\~що стосуються\~земельної ділянки\~та підлягають\~переданню разом\~із земельною\~ділянкою відповідно\~до договору\~або актів\~цивільного законодавства\~(а.с.5).\~17\~березня 2025\~року позивач\~звернувся до\~відповідача з\~заявою,\~в якій\~просив до\~4\~квітня 2025\~року передати\~йому земельну\~ділянку площею\~0,0032\~га,\~розташовану за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~гаражний кооператив\~«Супутник»,\~гараж №\~ [NUMBER] ,\~надану для\~будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий номер 5310900000:50:064:0352, шляхом складання з ним акту приймання-передачі цієї земельної ділянки, а також передачі йому технічної документації на вказану земельну ділянку (а.с.8). Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~виззначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1\~ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що «у\~статті 629 ЦК України\~закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в\~главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)». Відповідно до\~ст.651 ЦК України\~зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Станом на день розгляду справи умови договору не виконані, земельна ділянка та технічна документація на неї не передані позивачу, у зв`язку з чим останній позбавлений права користування земельною ділянкою. Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що відповідачем були порушені істотні умови договору купівлі-продажу, також з врахуванням позиції представника відповідача, який позовні вимоги визнав, слід розірвати договір купівлі-продажу земельної ділянки від 12.03.2025 ., задовольнивши позовні вимоги. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Проте, положеннями\~статті 142 ЦПК України\~передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч.1\~ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч.3\~ст.7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача. На підставі викладеного, оскільки до початку розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява про визнання позову, при подачі позову до суду [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн., а суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, необхідно дійти висновку про наявність підстав для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову та стягнення з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved