Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

Представник приватного підприємства «Вікторія-1» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу з управління та утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 11900 гривень за період з вересня 2019 року по листопад 2022 року. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що приватне підприємство «Вікторія-1» здійснює управління та утримання багатоквартирних будинків в м.Тернополі, зокрема у будиноку [ADDRESS] . Послуги нараховувались відповідно до наказу управління житлово-комунального господарства благоустрою та екології №28 від 28.03.2017. 24.09.2021 між ПП «Вікторія-1» та управлінням житлово-комунального господарства благоустрою та екології Тернопільської міської ради укладено договір №104у про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (групою будинків) за результатами конкурсу. З 01.12.2022 року будинок [ADDRESS] ». Відповідач заборгував за послуги 11 900 грн з вересня 2019 року по листопад 2022 року (включно). Такий період боргу виник внаслідок нерівномірної щомісячної плати за послуги). Оплачені суми у квітні-2000 грн, травні-225.31 грн., червні-100 грн 2024 року зараховано на погашення минулих періодів до вересня 2019 року. Тому, вважає оскільки відповідач та його сім`я фактично користувалися послугами з управління та утримання будинку та прибудинкової території, які надавало ПП «Вікторія-1» однак вказаних послуг не сплачували тому і виникла заборгованість в сумі 11900 грн. З цих підстав, просить позов задовольнити, стягнути із відповідача заборгованість за надані послуги з управління та утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 11900 гривень та понесені судові витрати по справі. Ухвалою судді від 17.02.2025 відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Вказав, що заявлені позовні вимоги підтримує та просив задовольнити їх у повному обсязі. Не заперечив щодо заочного судового розгляду цивільної справи. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України наявні підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а представник позивача не заперечила проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини. Приватне підприємство «Вікторія-1» здійснює управління та утримання багатоквартирних будинків в м.Тернополі, зокрема у будиноку [ADDRESS] . Послуги нараховувались відповідно до наказу управління житлово-комунального господарства благоустрою та екології №28 від 28.03.2017. 24.09.2021 між ПП «Вікторія-1» та управлінням житлово-комунального господарства благоустрою та екології Тернопільської міської ради укладено договір №104у про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (групою будинків) за результатами конкурсу. З 01.12.2022 будинок [ADDRESS] перейшов в управління ОСББ «В.Великого 7». Як вбачається із розрахунку щомісячних нарахувань і оплат послуг від 29.01.2025, відповідач здійснював лише часткову оплату за надані йому послуги, у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість в розмірі 11900 гривень. До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права. Відповідно до ст.5 Закону України «Про житлово-комунальніпослуги» до житлово-комунальних послуг, у тому числі, належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо - будинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо-будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо-будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо. Згідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно, крім часу перерв на: проведення ремонтних і профілактичних робіт згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації і користування, положеннями про проведення поточного і капітального ремонтів та іншими нормативно-правовими актами; міжопалювальний період для мереж (систем) опалення (теплопостачання) виходячи з кліматичних умов згідно з нормативно-правовими актами. Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно з ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. 382 ЦК України, Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Згідно з п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою КМУ №572 від 08.10.1992 (в редакції постанови від 24 січня 2006 № 45) власник та наймач (орендар) квартири, серед іншого, зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Тобто, позивач у даній справі є організацією, яка уповноважена надавати послуги з утримання будинку та прибудинкової території з метою комфортного проживання в ньому мешканців, а тому має право вимагати від відповідача оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території. У свою чергу відповідач, який є споживачем послуг, які надавались Приватним підприємством «Вікторія-1, з утримання будинку і споруд та прибудинкової території. За приписом ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власність зобов`язує, як це унормовано положеннями ч. 4 ст.319 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, тобто несе тягар щодо утримання свого майна (ч. 1ст. 322 ЦК України). Приписами ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають в тому числі з договорів. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1ст. 2 ЦПК України). Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч. 1 статі 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 статті 81 ЦПК України). Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач зобов`язаний проводити оплату наданих послуг, однак не виконував належним чином зобов`язання, заборгованість по оплаті витрат з управління\~та утримання\~будинку та\~прибудинкової територіїпідлягає стягненню у примусовому порядку. Вказані в позові обставини відповідачем не спростовані. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним «сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. За таких обставин суд приходить до висновку, що наявні порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача [PERSON] в користь Приватного підприємства\~«Вікторія-1»боргу з управління та утримання будинку та прибудинкової території в сумі 11900 гривень. У зв`язку з задоволенням позову відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача необхідно стягнути 3028 гривень понесеного судового збору.

Outcome: approved