Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

14.06.2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до їх спільного сина [PERSON] , [INFO] , а також стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини з усіх видів її заробітку (доходу) , але не менше ніж 50% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказував, що він, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 31.10.2014 року, яке набрало чинності 23.01.2015 року, шлюб між ними було розірвано, але вони фактично спільно продовжували проживати однією сім`єю майже до 2018 року. [PERSON] залишився жити з матір`ю, часто перебував з ним та його батьками. У січні 2019 року, коли він забрав дитину від матері, остання повідомила, що він захворів. Лікарем було поставлено діагноз «пневмонія», про що було повідомлено мати, яка намагалась забрати хворого хлопця, скандалила, викликала поліцію, а пізніше, звернулась до Служби у справах дітей Торецької міської військово-цивільної адміністрації із заявою про встановлення місця проживання дитини разом з нею. Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 07.02.2018 року по справі № 225/6586/17 були задоволені позовні вимоги [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Заборгованість зі сплати аліментів відсутня. За заявою [PERSON] 08.02.2019 року Комісією з питань захисту прав дитини Торецької міської військово-цивільної адміністрації було прийняте рішення про доцільність визначення місця проживання [PERSON] разом з матір`ю, яке потім було затверджено розпорядженням керівника військово-цивільної адміністрації від 05.03.2019 №2. Щодо законності даного документа була порушена кримінальна справа. З початку 2020 року фактично [PERSON] став мешкати разом з ним та його батьками. Зазначив, що коли дитина почала проживати з ним, він дізнався, що [PERSON] жорстко поводилась з ним, часто хворого відправляла до школи, хворого залишала дома одного, не піклувалася про його здоров`я. У 2021 році у зв`язку з тим, що [PERSON] не піклувалася про стан здоров`я сина, він був змушений звернутися із заявою до Торецької поліції, в наслідок чого була порушена кримінальна справа за ч. 1 ст. 135 КК України. До березня 2022 року сторони по справі проживали у місті Торецьку Донецької області, після повномаштабного вторгнення евакуювалися в інші регіони України. Після того, як [PERSON] почав жити з ним та його батьками, [PERSON] перестала брати участь у вихованні сина та перестала цікавитися станом його здоров`я, допомагати фінансово, не виявляє жодного материнського піклування. Просив позбавити відповідача батьківських прав та стягнути аліментів на утримання сина. Ухвалою судді від 31.07.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання . [PERSON] відстрочено сплату судового збору в розмірі 1073,60 грн. до ухвалення рішення по справі (т. 1 а.с.33-34). 21.08.2023 року від позивача [PERSON] надійшли додаткові пояснення та письмові докази (т. 1 а.с.49-70). 04.09.2023 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Карнаухова А.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі з підстав, вказаних в ньому (т. 1 а.с.92-112). 05.09.2023 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Карнаухова А.О. надійшла зустрічна позовна заява, в якій [PERSON] просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] . Зазначено, що в первісному позові [PERSON] посилається на те , що причиною розлучення з [PERSON] стали постійні сварки, які виникали між ними у зв`язку з тим, що мати дитини взагалі не приділяла уваги здоров`ю дитини. Після розлучення [PERSON] сам лікував дитину, незважаючи на бажання матері забрати дитину до себе. При цьому підкреслює, що їх спільний син [PERSON] постійно проводив велику кількість часу з [PERSON] та з його батьками. З цього він робить висновок, що [PERSON] взагалі не цікавилась здоров`ям сина, його бажаннями та інтересами. Далі в якості доводів [PERSON] перелічує багаточисельні «жахливі» факти жорстокого поводження з дитиною [PERSON] при цьому, не наводячи ніяких доказів. З огляду на мотивувальну частину позову, вважав, що позивач [PERSON] вже визнав те. що протягом тривалого часу своїми авторитарними методами фактично сам встановив місце проживання їх малолітнього сина із собою, незважаючи на висновок служби у справах дітей ВЦА м. Торецька від 05.03.2019 р. та висновок Торецької міської і ВЦА від 23.03.2022 р. № 61, усілякими засобами перешкоджав позивачу в спілкуванні з сином, а пізніше просто викрав дитину, не попередивши і не узгодивши свої дії з матір`ю [PERSON] . При цьому [PERSON] продовжує утримувати дитину із собою незважаючи на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 31.01.2023 р. за позовом [PERSON] до нього «Про визначення місця проживання дитини», яким позовні вимоги було задоволено та визначено місце проживання малолітнього [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] . Постановою Дніпровського апеляційного суду від 26.07.2023 р. апеляційна скарга [PERSON] залишена без задоволення , а вищевказане рішення без змін. На даний час [PERSON] створює штучні перешкоди у вигляді ініціювання звернень щодо позбавлення невід`ємних батьківських прав матері та затягування всіх процесів. На зв`язок він, як і раніше, не виходить, всі відомі телефони, в тому числі сина, свій та родичів, він блокує. Фактично він сам вже позбавив [PERSON] її материнських прав, не маючи на це ніяких повноважень, нехтуючи нормами сімейного, Конституційного та міжнародного права і відкрито умисно не виконує рішення державних компетентних органів, рішень суду. Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 31.01.2023 р. по справі № 225/2468/21 встановлено, що після розірвання шлюбу дитина проживала з позивачем [PERSON] , однак відповідач [PERSON] зустрічаючись із сином за згодою обох батьків, постійно не повертав його в обумовлений строк, а після початку повномасштабної агресії Росії в Україні залишив із сином місто Торецьк та поїхав в невідомому напрямку, не попередивши та не узгодивши свої дії з матір`ю дитини. Прийнятими судом заходами було встановлено, що відповідач переїхав в Полтавську область, однак за короткий строк змінив два місця проживання, не повідомляючи про це ні позивача, ні суд. Таким чином, для матері створюються перешкоди в спілкуванні з дитиною. Крім того у постанові Дніпровського апеляційного суду від 26.07.2023 р. вказано, що відповідач [PERSON] створює перешкоди у спілкуванні матері з дитиною, не бажає йти на компроміс для того, щоб знайти взаєморозуміння в питаннях виховання дитини. Як доводиться письмовими матеріалами справи, відповідач здійснює свої батьківські права всупереч інтересам дитини, яка потребує любові обох батьків. Обмеживши дитину у спілкуванні з матір`ю, не бажаючи вирішувати спільно з позивачем за участі органу опіки та піклування питання виховання дитини, тим самим відповідач створює умови, за яких втрачається зв`язок матері з дитиною, дитина знаходиться під повним контролем і впливом батька. Вважав що вищевказані судові рішення містять в себе докази належної законослухняної поведінки [PERSON] та дискредитують доводи [PERSON] які ґрунтуються лише на його припущеннях, всупереч означеним рішенням. Таким чином, [PERSON] спочатку утримував сина у себе, а потім самовільно, без погодження з матір`ю дитини [PERSON] , вивіз його до Львівської області, а пізніше переїхав до Полтавської області. Із наведеного вбачається, що [PERSON] сам порушує права [PERSON] на участь у вихованні дитини, а також і права дитини на спілкування з матір`ю, передбачені ст.ст. 153, 155.157 СК України. На даний час думка та поведінка дитини - [PERSON] є спотвореною та необ`єктивною внаслідок його повної ізоляції батьком від його матері [PERSON] з 2020 року і по даний час, постійного психологічного впливу збоку [PERSON] за його батьків на дитину з метою створення негативного образу [PERSON] як матері. Зазначив, що в рішенні Дзержинського міського суду та постанові Дніпровського апеляційного суду вказується на позитивну характеристику [PERSON] її соціальну адаптованість, прихильність та піклування до дітей. Жодного факту порушень прав дитини, ухиляння від виконання своїх обов`язків, жорстокого поводження з дитиною з боку [PERSON] виявлено не було. Разом з тим у вказаних рішеннях суд дійшов до висновку, що [PERSON] порушуються права матері та дитини, саме він діє не в інтересах дитини, змінює без попередження місце проживання і створює перешкоди в їх спілкуванні, тобто саме [PERSON] чинить перешкоди у спілкуванні із сином, позбавляє його як належної опіки і виховання з боку матері, так і порушує їх право на прямі контакти, що суперечить найкращим інтересам дитини. Таким чином, проживання сина разом з матір`ю відповідає інтересам дитини. Підстав для позбавлення батьківських прав в розумінні ч. 1 ст. 164 СК України не вбачається взагалі. Доказів того що [PERSON] ухиляється від своїх обов`язків щодо виховання сина, жорстоко поводиться з ним, застосовує недопустимі методи виховання- не надано. Навпаки, [PERSON] сам себе скомпрометував протягом всіх процесів, як людина з нігілістичною поведінкою, яка заради своїх дрібних амбіцій та інтересів, зруйнував нормальне дитинство свого сина і життя його матері. [PERSON] протягом значного періоду часу не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не надає йому доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання нормальної освіти, застосовуючи недопустимі методів виховання. Просив позбавити відповідача [PERSON] батьківськи прав щодо малолітнього сина [PERSON] . Відмовити [PERSON] у задоволені його позовної заяви до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та про стягнення аліментів на малолітню дитину в повному обсязі (т. 1 а.с. 113-115). 09.10.2023 від [PERSON] надійшли додаткові пояснення та докази по справі щодо предмету спору (т. 1 а.с.141-153), відповідь на заперечення на відзив на позовну заяву (т.1 а.с.155 -158). 01.11.2024 року ухвалою суду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Ромоданівської селищної ради про позбавлення батьківських прав прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Ромоданівської селищної ради, Виконавчий комітет Ромоданівської селищної ради, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав (т. 2 а.с.116, 116-120) 03.12.2024 року від [PERSON] надійшла заява про відвід головуючого судді (т. 2 а.с.129-130). 04.12.2024 року заяву [PERSON] , про відвід задоволено. Цивільну справу було передано до канцелярії суду для здійснення автоматизованого розподілу в порядку, передбаченому ЦПК (т.2 а.с. 134-135). 05.12.2024 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано для подальшого розгляду судді Шатіловій Л.Г. (т. 2 а.с.188). 05.12.2024 року ухвалою судді Шатілової Л.Г. справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання (т.2 а.с.189). 24.02.2025 року задоволено заяву позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] про залишення без розгляду позовної вимоги до [PERSON] в частині стягнення аліментів на малолітню дитину (т. 3 а.с.30). 06.03.2025 року ухвалою суду закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду (а.с.57). В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав , викладених у позові. У задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] просив відмовити. [PERSON] та її представник- адвокат Карнаухов А.О. у задоволенні позову [PERSON] просили відмовити з підстав, викладених у запереченнях, зустрічні позовні вимоги просили задовольнити з підстав, викладених у зустрічному позові. Крім того, в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що [PERSON] не надає змоги спілкуватися з сином, зазначила, що вона не може виконувати свої материнські обов`язки, оскільки дитина налаштована проти неї. Коли вона приїжджає до дитини і попереджає про це, то дитини не буває ні вдома ні в школі, а якщо не попереджає про приїзд, то прийшовши до школи дитина не хоче спілкуватися, оскільки залякана. Також не має можливості поспілкуватися з дитиною наодинці. Вважала, що [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки, живе зі своїми батьками і на них перекладає піклування про сина. На даний час [PERSON] ніде не працює, тільки пише позови та скарги. Дитина ніде не відпочиває, батько лише возить його по лікарнях. На теперішній час вона має доступ до електронного щоденника сина, цікавиться його успіхами у навчанні, спілкується в телефонному режимі з працівниками ліцею. Представник виконавчого комітету Ромоданівської селищної ради Миргородського району Полтавської області, як орган опіки та піклування, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Свідок [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , суду пояснила, що [PERSON] ніхто ніколи не перешкоджав у спілкуванні з дитиною, коли приїжджала опіка та поліція для виконання рішення, дитина з хати не захотіла виходити. [PERSON] в хату не заходив і на сина не тиснув. Зазначила, що хлопчик з характером, його «зігнуть» не можна. Щодо фінансової допомоги [PERSON] пояснила, що один раз вона присилала 1000 гривень, інколи передавала посилки з речами та солодощами. Також зазначила, що дитина окремої кімнати не має, але всім необхідним забезпечена. Заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідка, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з ч.1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», ч.2 ст.150 СК України батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей, а за ухилення від виконання своїх обов`язків, відповідно до ст.164 СК України, можуть бути позбавлені батьківських прав. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Частиною 1 статті 3 Конвенції про захист прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 1989 року та ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько( -ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] (т. 1 а.с.6). 31.10.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано рішенням Дзержинського міського суду Донецької області. [PERSON] залишила прізвище « [PERSON] » (т. 1 а.с.10-11). [PERSON] та [PERSON] є внутрішньо переміщеними особами і проживають в [ADDRESS] (т.1 а.с. 7-9). Згідно копії побутової характеристики виданої депутатом Ромоданівської селищної ради Л.Бабаджановою - родина [PERSON] евакуювалася з міста Торецьк Бахмутського району Донецької області [INFO] і придбала будинок в смт.Ромодан. За період проживання проявила себе з позитивного боку, скарг з боку жителів села не надходило (т. 1 а.с.12). За інформацією з Єдиного реєстру боржників інформація на [PERSON] відсутня (т. 1 а.с.13). Згідно копії витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності на наявності судимостей» [PERSON] станом на 26.04.2023 незнятої чи непогашеної судимості не має (т. 1 а.с.14), 04.03.2023 року [PERSON] пройшов огляд у лікаря - психіатра (т.1 а.с.15). Згідно характеристики [PERSON] , учня 5-А класу ОЗО «Миргородський ліцей №1 імені Панаса Мирного Миргородської міської ради Полтавської області , останній має позитивну характеристику, батько приділяє належну увагу вихованню сина, постійно підтримує зв`язок з класним керівником (т. 1 ас.16). [PERSON] має дипломи та сертифікати досягнень у навчанні (т. 1 а.с.148-154, 250-252, т.2 а.с.59, 159-160). КНП «Центр медико-санітарної допомоги» міста Торецьк на запит Дзержинського міського суду Донецької області надав інформацію про стан здоров`я [PERSON] , 2012 р.н. (т. 1 а.с.18). Копією довідки КНП Миргородська ЛІЛ зафіксовано результати обов`язкового медичного профілактичного огляду [PERSON] (т. 1 а.с.23). [PERSON] неодноразово перебував на лікуванні, проходив медичні обстеження, для його лікування були придбані ліки (т. 1 а.с. 51-66, 245-247, т. 2 а.с.22-28, 60). [PERSON] неодноразово письмово звертався до [PERSON] , тітки [PERSON] - [PERSON] з листами про компенсацію витрат проведених профілактичних, лікувальних та діагностичних заходів [PERSON] (т. 1 а.с.19,20). [PERSON] 16.08.2023, 15.05.2023, 09.06.2023, 29.08.2023 року звертався до Керівників служби у справах дітей з проханнями про притягнення [PERSON] до відповідальності за невиконання батьківських обов`язків по відношенню до сина [PERSON] , а також з метою проведення бесіди з [PERSON] з метою віддання копій медичної документації на [PERSON] (т. 1 а.с.68-70, 144-146). Новояворівська міська рада на заяву [PERSON] від 01.11.2023 року листом за №457 від 16.11.2023 року повідомила, що зі слів матері картка [PERSON] та її копії [PERSON] не має, документи знаходяться в квартирі в м.Торецьк (т. 2 а.с.146); на заяву [PERSON] від 06.09.2023 року листом №409 від 05.10.2023 повідомила, що працівниками служби у справах дітей Новояворівської міської ради було проведено розмову з [PERSON] щодо неналежно виконання нею батьківських обов`язків відносно сина [PERSON] , зі слів останньої [PERSON] постійно чинить їй перешкоди в спілкуванні з сином у зв`язку з чим вона звернулася до суду з позовною заявою про визначення місця проживання дитини (т. 2 а.с.147).. Згідно копії листа Жовтанецької міської ради Львівського району Львівської області встановлено, що за час перебування в прихистку догляд та турботу за станом здоров`я сина [PERSON] здійснював виключно батько (т. 1 а.с. 22). Згідно копії витягу з ЄРДР за заявою [PERSON] 02.03.2021 року внесено відомості про кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 366 КК України (т.1 а.с.17). СУ ГУНП в Донецькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 135 КК України за фактом залишення в небезпеці матір`ю [PERSON] своєї дитини [PERSON] (т. 1 а.с.42-44, 77,80). 30.08.2023 року ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області задоволено скаргу [PERSON] і зобов`язано уповноважену особу Яворівського ВП ГУНП у Львівській області внести відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, яке міститься у повідомленні про вчинення злочину від 17.07.2023 (т.1 а.с.142-143). Згідно витягу з ЄРДС за заявою [PERSON] 11.09.2023 року внесено відомості про злочин, передбачений ч. 1 ст. 382 КК України вчинений [PERSON] , а саме не виконання рішення суду (т. 1 а.с.168). [PERSON] , [INFO] , має освіту молодшого спеціаліста за спеціальністю «Акушерська справа» і здобула кваліфікацію акушерки (т.1 а.с. 95-96). Згідно копії акту обстеження умов проживання від 17.07.2023 року [PERSON] проживає в орендованій квартирі в [ADDRESS] , де створені всі умови, для проживання дітей, в сім`ї панує хороша атмосфера, належно виховує дочку (т. 1 а.с. 112 зворот). Згідно копії характеристики на [PERSON] остання за час проживання по [ADDRESS] , скарг і заяв від сусідів і мешканців будинку не поступало. Дисциплінована, скромна, вимоглива до себе, користується повагою серед жителів будинку (т. 1 а.с.98). Згідно копії характеристики на [PERSON] , дитини що відвідує ЗДО №4 НМР ерудована, розумна і не конфліктна дитина, яка легко спілкується з однолітками. Вихованням дитини займається мати, дитина завжди тепло і з любов`ю згадує про мати і пишається нею (т. 1 а.с.98 зворот). [PERSON] отримує пенсію по інвалідності (т. 1 а.с. 99). Згідно копії листа ОЗ «Ромоданівський ліцей» від 13.11.2023 року встановлено, що 16.10.2023 року даний заклад освіти відвідала мати [PERSON] , учня 6-а класу, [PERSON] , [PERSON] не хотів спілкуватися з нею. До сина мати не підійшла, бо останній не дозволив (т.2 а.с.57 і зворот, 149). Служба у справах дітей виконавчого комітету Ромоданівської селищної ради 30.10.2024 №08/01-12/69 повідомила, що 06.08.2024 року [PERSON] разом з дочкою приїжджала в сел.Ромодан з метою зустрічі з сином [PERSON] , її супроводжував працівник служби, в телефонній розмові [PERSON] відмовився спілкуватися з матір`ю та сестрою (т. 2 а.с.148). Згідно копії листа ОЗ «Ромоданівський ліцей» від 21.05.2024 року встановлено, що мати [PERSON] цікавиться шкільним життям сина і чи ходить він до навчального закладу в телефонному режимі, тато і мама [PERSON] стосовно його ментального здоров`я, успіхами в ліцеї до практичного психолога не зверталися (т. 2 а.с.61). Начальник Торецького ВП у відповідь на заяву [PERSON] про не виконання батьківських обов`язків [PERSON] повідомив, що з останньою було проведено профілактичну бесіду (т. 2 а.с.80). Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 31.01.2023 року, яке Постановою Дніпровського апеляційного суду від 26.07.2023 року залишено без змін, визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] (т. 1 а.с.100-112).Постановою Верховного суду від 07.02.2024 року постанову Дніпровського апеляційного суду від 26.07.2023 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до апеляційної інстанції (т. 1 а.с.218-226). 10.07.2024 року постановою Дніпровського апеляційного суду рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 31.01.2023 року залишено без змін (т. 2 а.с.66-73). Постановою Верховного Суду від 20.11.2024 року рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 31.01.2023року, ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 08.05.2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10.07.2024 року залишено без змін (т. 2 а.с.166-187). 08.05.2024 року ухвалою Дніпровського апеляційного суду забезпечено позов [PERSON] та визначено місце та час спілкування з малолітньою дитиною- [PERSON] до набрання рішення законної сили (т. 2 а.с.99-101). Пунктом 18 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголошено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до позиції Верховного Суду, сформованої у справах №757/2025/19 від 06.05.2020 року, №464/6203/14-ц від 30.06.2021 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ передбачено, що держави учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Також у своїй практиці, зокрема у справі «М.С. проти України» Європейський суд з прав людини наголосив, що на сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Частинами 4 та 5 статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів, зокрема щодо позбавлення та поновлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. При цьому орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Водночас у частині 6 цієї статті зазначено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Отже, висновок та рішення органу опіки та піклування, є дорадчими та не тягнуть за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у батьків щодо батьківських прав та визначення способів участі у вихованні дитини оскільки такий не порушує прав та обов`язків жодного з батьків. При цьому правові наслідки для батьків виникають виключно в результаті прийняття рішення судом, в ході якого і відбувається оцінка всіх доказів в сукупності, в тому числі і висновку та рішення органу опіки та піклування, який не має наперед встановленої сили для суду, що розглядає спір про позбавлення батьківських прав. Згідно Витягу з протоколу засідання Комісії з питань захисту прави дитини при виконавчому комітету Ромоданівської селищної ради Миргородського району Полтавської області від 11.09.2023 № 9 було рекомендовано батькам дитини [PERSON] та [PERSON] здійснювати свої дії,

Outcome: approved