Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно кривдника - [PERSON] , на строк 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] наближатися на відстань 300 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборони [PERSON] вести листування, телефонні переговори із [PERSON] , контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, а також в будь-який спосіб спілкуватися. Заява мотивована тим, що вона разом із матір`ю [PERSON] та сином [PERSON] проживають у квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві власності їй та сину. Брат [PERSON] , хоча фактично й проживає в [ADDRESS] , проте періодично навідується до матері [PERSON] . Під час таких відвідин заявниця потерпає від домашнього насильства психологічного та фізичного характеру зі сторони останнього, який систематично вчиняє скандали, застосовує фізичну силу, вчиняє дії, які є небезпечними для здоров`я та життя, постійно психологічно принижує та застосовує нецензурну лайку. Такими неправомірними діями [PERSON] спричиняє емоційну невпевненість у завдає шкоду фізичному та психологічному здоров`ю. Саме з ініціативи кривдника відбуваються постійні скандали. Таким чином, поведінка брата [PERSON] негативно впливає на здоров`я заявниці та працездатність, а також на її психологічний стан. Після численних скандалів, сварок, образ та погроз з боку брата, вона боїться перебувати з ним в одній квартирі. 12.01.2025 за місцем мого проживання, [PERSON] вчинив відносно заявниці домашнє насильство, яке було зафіксовано працівниками поліції шляхом оформлення термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №334425 від 13.02.2025. На підставі Постанови Тернопільського міськрайонного суду від 15.04.2024 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 173-2 КУпАП, а саме за вчинення домашнього насильства психологічного та фізичного характеру, яке полягало у висловлюванні образ, шарпання за верхній одяг, штовхання чим було завдано шкоду фізичному та психічному здоров`ю. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.04.2025 відкрито провадження у справі. Заявниця в судовому засіданні підтримала заяву з підстав, викладених у ній, зазначила, що брат систематично вчиняє відносно неї насильство. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася. Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини. Встановлено, що заявниця проживає разом із матір`ю [PERSON] та сином [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Постановою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.04.2025 у справі №607/4010/25 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення за те, що він [INFO] близько 13.10 год., вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно сестри [PERSON] , а саме висловлював словесні образи, шарпав за верхній одяг, штовхав, внаслідок чого завдав шкоди її психічному та фізичному здоров`ю, чим порушив вимоги пунктів 3, 14, 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Також, як видно із консультаційного висновку спеціаліста КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» поліклінічне відділення №2 від 05.03.2025 [PERSON] зверталася зі скаргами на біль в ділянці грудної клітки та стегна, при огляді лікарем виявлено незначні гематоми розміром 2х3 см в ділянці грудної клітки зліва пальпаторно незначно болючі та припухлі, висновок забій лівої грудної клітки на рівні І-ІІ ребра та лівого стегна. Розглянувши справу, суд доходить висновку, що заява підлягає до часткового задоволення, зважаючи на таке. Відповідно до пунктів 3, 6, 7, 8, 14 частини першої статті 1\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Особа, яка постраждала від домашнього насильства особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП\~та\~КК України),\~а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства\~про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких рідні брати і сестри. Частинами другою, третьою, четвертою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що\~обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;\~5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з\~нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення\~про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 квітня 2020 року в справі № 754/11171/19 (провадження № 61-21971св19) вказано, що «при вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Обґрунтовуючи заяву заявниця стверджує, що є ризик того, що заінтересована особа знову буде вчиняти відносно неї домашнє насильство. Виходячи із\~принципу пропорційності,\~оцінюючи ризики\~продовження протиправної\~поведінки заінтересованої\~особи,\~та її\~вплив на\~заявницю,\~що може\~призвести до\~тяжких або\~особливо тяжких\~наслідків,\~враховуючи дані\~про особу\~ [PERSON] ,\~раніше до\~відповідальності не\~притягався,\~його репутацію,\~який демонструє\~агресивну поведінку\~відносно заявниці,\~характер таких\~дій,\~які зафіксовано\~тільки один\~раз,\~суд вважає\~що пропорційним\~заходом,\~який зміг\~би запобігти\~ризику продовження\~психологічного насильства\~буде заборона [PERSON] строком на шість місяців вести листування, телефонні переговори із [PERSON] , контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, а також в будь-який спосіб спілкуватися. Разом з тим, суд вважає, що такі втручання в особисті права заінтересованої особи, як заборонити [PERSON] , перебувати в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] та наближатися на відстань 300 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] є непропорційними. Так, встановлено, що за адресою: [ADDRESS] проживає мати заявниці та заінтересованої особи [PERSON] . Фактів вчинення сімейного насильства відносно неї не зафіксовано. Вказані заборони, про які просить заявниця, призведуть до переривання контактів сина із матір`ю. Разом із тим, в силу статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. За таких обставин, враховуючи принцип пропорційності, суд вважає, що вимоги про видачу обмежувального припису підлягають частковому задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: partial