Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про визнання прав забудовника, визнання незаконним та скасування рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність. Свої позовні вимоги, які позивач підтримав в судовому засіданні, мотивує тим, що [PERSON] на праві приватної власності належала частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 17.03.2023 року [PERSON] визнано, в порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , і мала права і обов`язки забудовника житлового будинку по [ADDRESS] . [PERSON] була забудовником земельної ділянки площею 800,0 га по [ADDRESS] на підставі будівельного паспорта на забудову земельної ділянки від 1992 року. [INFO] померла [PERSON] , що випливає із змісту рішення Жовківського районного суду Львівської області від 17.03.2023 року у цивільній справі № 444/345/23. Згідно рішення Туринківської міської ради Жовківського району Львівської області від 25.06.2020 року № 131 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в с.Туринці урочище "Бохончанські загуменки" гр. [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,4000 га в с.Туринці, урочище "Бохончанські загуменки". На підставі згаданого рішення [PERSON] виготовив технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку площею 0,3962 га. 27 квітня 2021 року рішенням Жовківської міської ради № 50 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,3962 га в с.Туринці, урочище "Бохончанські загуменки", затверджено проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,3962га. в с.Туринка урочище Бохончанські загуменки та передано згадану вище земельну ділянку у власність [PERSON] . Маючи намір отримати земельну ділянку для будівництва житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , Позивач почав виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . Саме тоді було виявлено накладення частини земельної ділянки [PERSON] на земельну ділянку Позивача. Позивач у своєму позовІ зазначає, що [PERSON] отримав земельну ділянку всупереч закону, оскаржувані ним рішення органу місцевого самоврядування є незаконними і підлягають скасуванню. Просить задоволити позов. [PERSON] та його представники відповідача в судовому засіданні позов визнали частково та пояснили, що [PERSON] подав до Туринківської сільської ради заяву про надання йому у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Дана земельна була вільною, забур`яненою. Відповідач використовує дану ділянкупід ведення особистого селянського господарства. З позовної заяви йому стало відомо, що на його ділянці в землі знаходиться фундамент. Бажає врегулювати спір та передати частину земельної ділянки, яка накладається на фундамент Позивача. Відповідач - Жовківська міська рада - в судове засідання явку свого представника не забезпечила, свого ставлення до позову не висловила, хоча про час та місце розгляду справ була належним чином повідомлена. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] належить задоволити частково за адресою: [ADDRESS] , з наступних підстав. Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 17.03.2023 року [PERSON] визнано, в порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON] , яка померла [INFO] і мала права і обов`язки забудовника житлового будинку по [ADDRESS] . [PERSON] була забудовником земельної ділянки площею 800,0 га по [ADDRESS] на підставі будівельного паспорта на забудову земельної ділянки від 1992 року. [INFO] померла [PERSON] , що випливає із змісту рішення Жовківського районного суду Львівської області від 17.03.2023 року у цивільній справі № 444/345/23. Згідно рішення Туринківської міської ради Жовківського району Львівської області від 25.06.2020 року № 131 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в с.Туринка урочище Бохончанські загуменки гр. [PERSON] » [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,4000 га в с.Туринці, урочище "Бохончанські загуменки". На підставі згаданого рішення [PERSON] виготовив технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку 0,3962 га. 27 квітня 2021 року рішенням Жовківської міської ради № 50 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,3962 га в с.Туринка урочище Бохончанські загуменки.» затверджено проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,3962 га в с.Туринці, урочище "Бохончанські загуменки" та передано згадану вище земельну ділянку у власність [PERSON] . На підставі заяви [PERSON] від 04.03.2024 року земельну ділянку площею 0,3962 га для ведення особистого селянського господарства було розподілено на 2 земельні ділянки: - земельну ділянку площею 0,0342 га кадастровий номер 4622789200:01:022:0079 для ведення особистого селянського господарства в с.Туринці, урочище "Бохончанські загуменки"; - земельну ділянку площею 0,3620 га кадастровий номер 4622789200:01:022:0080 для ведення особистого селянського господарства в с.Туринці, урочище "Бохончанські загуменки". Витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ -74002374922024; 7400237502024 стверджується, що спірна земельна ділянка належить до земель сільськогосподарського призначення за категорією земель. Позивач подав до суду клопотання про призначення земельно-технічної експертизи, однак згодом від такого клопотання відмовився. В судовому засіданні Відповідач позов визнав частково в частині накладення отриманої ним частини земельної ділянки на фундамент, який Позивач отримав у спадщину. У зв`язку з наведеним Відповідач розділив земельну ділянку на дві земельні ділянки. В судовому засіданні ФОП [PERSON] , який являється виконавцем технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок кадастровий номер 4622789200:01:022:0054 повідомив, що при складанні технічної документації було детально вивчено будівельні документи відповідача, фактичне розміщення фундаменту [PERSON] , конфігурацію та розміри земельної ділянки, яка надавалася [PERSON] для будівництва житлового будинку в [ADDRESS] і розділено земельну ділянку в такий спосіб, що Позивач міг обслуговувати фундамент. Щодо земельної ділянки площею 0,3620 га. не накладається ні на фундамент Позивача. Свідок [PERSON] повідомила, що [PERSON] розпочала будівництво десь 30 років тому. Також повідомила суд, що вже три роки тому [PERSON] орав город. Статтею 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до п.1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Відповідно до ст.25\~Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені\~Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Статтею 26 \~Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. На підставі частини 6 статті 16\~Закону України Про Державний земельний кадастр\~кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Цим же законом визначено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки\~допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки\~(за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності). За змістом ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Права власників земельних ділянок закріплені положеннями частини першої статті 90 ЗК України, а в силу частини 2 зазначеної статті порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню у порядку, встановленому законом. За змістом ст.91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року №7 судам слід мати на увазі, що спори, пов`язані із земельними відносинами, розглядаються в позовному провадженні. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦКУ. Власник земельної ділянки, права якого порушено, може вимагати відшкодування завданої цим моральної шкоди (частина третя статті 386 ЦК). Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як зазначив Позивач у своїй позовній заяві, [PERSON] за приватизацією земельної ділянки для будівництва житлового будинку не зверталася, також Позивач не надав суду доказів того, що [PERSON] зверталася до органу місцевого самоврядування із заявою про приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, або доказів того, що земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства перебувала у користуванні [PERSON] , спадкоємцем, якої є Позивач. З наведеного вбачається, що Позивач отримав право забудовника на земельну ділянку площею 800 кв.м по [ADDRESS] , а земельна ділянка Відповідача становить 0,3962 га, що є значно більшою. Перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на у частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частину земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення , невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу . Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати ) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оскаржені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта ст.263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.03.2021р. у справі № 372\\2876\\17 (провадження № 61-9568св20) зазначено, що: "передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) цього права на земельну ділянку". Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі № 175\\4348\\17 (провадження № 61-12868св19). Посилання Позивача на те, що він не погоджував акт погодження меж земельної ділянки, що передбачено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі та їх закріплення межовими знаками від 18.05.2010 № 376, не є обов`язковим, бо така інструкція втратила чинність і акт погодження меж не є обов`язковим. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом. Згідно ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Outcome: dismissed