Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

У грудні 2024 року [PERSON] звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовною заявою до Товариства обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС», в якому просить суд визнати поважними строки пропущення позивачем позовної давності для звернення до суду з позовною заявою до товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«ОНЛАЙН ФІНАНС» про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича № 53580 виданого 28.09.2020 року; виконавчий напис вчинений 28.09.2020\~ року\~ приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича зареєстрований в реєстрі за № 53580 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованості у розмірі 20 745,00 грн. визнати таким,\~що не\~підлягає виконанню; стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані з розглядом справи. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач вважає виконавчий напис\~від 28.09.2020 року таким, що не підлягає виконанню, оскільки його вчинено з порушенням норм закону. Вважає, що заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем за виконавчим написом спірна (не є безспірною). Крім того, виконавчий напис вчинено поза межами трирічного загального строку давності, без отримання письмових доказів законності такої вимоги в частині стягувача та наявності безспірності стягуваної заборгованості, в зв`язку з чим позивач змушена звернутись до суду з вказаним позовом. У зв`язку з набранням чинності 25.04.2025 Закону України від 26.02.2025 № 4273-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» найменування Кіровського районного суду міста Кіровограда змінено на Фортечний районний суд міста Кропивницького. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16\~грудня 2024\~року прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. Згідно ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 грудня 2024 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову. Відповідно до ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 грудня 2024 року клопотання представника позивача задоволено та витребувано від приватного нотаріуса\~Житомирського міського\~нотаріального округу\~Горай Олега\~Станіславовича (01014, м. Житомир, вул. Велика Бердичівська, 35):- належним чином засвідчену копію виконавчого напису від 28.09.2020 року вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем та зареєстрованого в реєстрі за №53580 щодо стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованості в розмірі 20 745,00 грн., та документів, на підставі яких було здійснено вказаний виконавчий напис для долучення до матеріалів справи.Витребувано від Житомирського обласного державного нотаріального архіву (майдан Соборний, 1, м. Житомир, 10014): - належним чином засвідчену копію виконавчого напису від 28.09.2020 року вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем та зареєстрованого в реєстрі за №53580 щодо стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованості в розмірі 20 745,00 грн., та документів, на підставі яких було здійснено вказаний виконавчий напис для долучення до матеріалів справи. Ухвалою суду від 08.02.2022 року за клопотанням позивача витребувано докази від Житомирського обласного державного нотаріального архіву. В судове засідання позивач не з`явилась, представник позивача надала до суду заяву, якою просила провести розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача до суду не з`явився, повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі, правом подачі відзиву не скористався. Подав додаткові пояснення, в яких просив у задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн відмовити. В судове треті особи не з`явилась, повідомлялась судом про час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє, із наступних підстав. Згідно ч.1 ст.\~4\~ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1 та 3 статті 13\~ЦПК України\~встановлено,\~що\~суд\~розглядає справи\~не\~інакше\~як за\~зверненням\~особи,\~поданим\~відповідно\~до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.\~12\~ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 1 ст.\~76\~ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що 28.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. за реєстровим № 53580 вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором 444065632 від 19.01.2019 року, укладеним з ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА»,\~правонаступником усіх\~прав та\~обов`язків якого\~є ТОВ\~«ТАЛІОН ПЛЮС»,\~ правонаступником\~усіх прав\~та обов`язків\~якого є \~Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«ОНЛАЙН ФІНАНС». У вищевказаному виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 05.08.2020 року по 05.08.2020 року. Сума заборгованості складає 19545,00 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 5\~000,00 грн., строкова заборгованість за штрафами та пенями становить 14\~535,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача в розмірі 1200,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню 20745,00 грн. Виконавчий напис від 28.09.2020року за №53580 відповідачем пред`явлено на виконання до приватного виконавця виконавчого округу\~Кіровоградської області Золотарьової Тетяни Валентинівни. Приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В. 14.12.2020 року відкрито виконавче провадження № 63824659 з примусового виконання оспорюваного виконавчого напису та 18.11.2024 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Правовідносини щодо видачі виконавчого напису нотаріусом регулюються нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства\~юстиції України\~22.02.2012\~року №\~296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595. Згідно статті 18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами статті 88 цього Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства\~юстиції України\~від\~22\~лютого\~2012\~року\~№\~296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно пункту 1.1. вказаної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до пункту 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Безспірність заборгованості\~підтверджують документи,\~передбачені Переліком\~документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів\~нотаріусів,\~затвердженим постановою\~Кабінету Міністрів\~України №1172 від 29.06.1999 року. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Пунктом 2\~Розділу «Стягнення\~заборгованості з\~підстав,\~що випливають\~з кредитних\~відносин» переліку\~в редакції\~змін,\~внесених постановою\~Кабінету Міністрів\~України №\~662\~від 26.11.2014,\~встановлено,\~що для\~одержання виконавчого\~напису для\~стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються. а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем\~виписка з\~рахунка боржника\~із зазначенням\~суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Доказів надсилання позивачу повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень матеріали справи не містять. Крім того, повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Матеріали справи відомостей про отримання позивачем відповідного повідомлення також не містять. Ненадання доказів щодо повідомлення боржника унеможливлюють вчинення виконавчого напису, оскільки неотримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило її можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги банку. Позивач не мала можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Аналогічні висновки щодо необхідності повідомлення боржника про усунення порушень викладені у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі № 357/12818/17. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і неправильність вимог боржника. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. В постанові Верховного Суду (справа № 310/9293/15ц від 23.01.2018 року) зазначено, що при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону\~«Про\~нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. Нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України\~«Про\~нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З тексту оспорюваного виконавчого напису №53580 від 28.09.2020 року судом встановлено, що приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст. 87-91\~Закону\~України\~«Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Відповідно Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та не чинною Постанови Кабінету\~Міністрів\~України\~№ 662\~від\~26.11.2014\~року\~«Про\~внесення змін\~до\~переліку\~документів,\~за\~якими\~стягнення заборгованості\~провадиться\~у\~безспірному порядку\~на\~підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88\~Закону\~України\~«Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 року колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень не чинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. У зв`язку з цим, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати не чинною Постанову Кабінету\~Міністрів\~України\~№ 662\~від\~26.11.2014\~року\~«Про\~внесення змін\~до\~переліку\~документів,\~за\~якими\~стягнення заборгованості\~провадиться\~у\~безспірному порядку\~на\~підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Ухвалою від 06.03.2017 року у справі № 826/20084/14 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року та до закінчення касаційного розгляду зупинив її виконання. Суд враховує, що касаційний розгляд справи було закінчено винесенням ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, яка згідно інформації ЄДРСР України була опублікована 13.11.2017 року. Тобто на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису дія постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 була відновлена. Встановлено, що резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24.11.2017 року № 92. Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. За вказаного, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 28.09.2020 року застосував не чинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі. За вказаного, позовні вимоги про визнання\~виконавчого напису\~таким,\~що не\~підлягає виконаннюпідлягають до задоволення. Щодо вимоги позивача про визнання поважними строків пропущених позивачем позовної давності для звернення до суду з позовною заявою до товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«ОНЛАЙН ФІНАНС» про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича № 53580 виданого 28.09.2020 року, суд відмовляє, оскільки вважає їх безпідставними. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Згідно ст. 141 ЦПК України, суд стягує з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» на [PERSON] судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1211,20 грн. та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 605,60 грн. Судом встановлено,\~що правнича\~(правова)\~допомога позивачу\~надавалась адвокатом Міхальовою В.В. на підставі договору про надання професійної правничої допомоги за № 69 від 04.12.2024 року. Відповідно до п.п. 1.1., 2.1. Договору адвокат бере на себе зобов`язання в інтересах Клієнта надавати йому професійну правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, а Клієнт зобов`язується сплатити грошову винагороду (гонорар) адвокату, а також фактичні витрати, пов`язані з виконанням цього договору/а.с.24 та зворотна сторона/. Розмір, порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати визначаються додатковою угодою. Розмір витрат на професійну правничу допомогу, в тому числі гонорару адвоката за даним договором визначається детальним описом робіт (наданих послуг) (п.п. 4.1.- 4.2. Договору). Представництво інтересів позивача здійснювалось адвокатом у суді на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВА № 1098666 від 04.12.2024 року. Наявною у матеріалах справи квитанцією до прибуткового касового ордеру від 04.12.2024 року №04/12 підтверджується здійснення позивачем оплати адвокату за надання останнім правової допомоги Клієнту у суді в сумі 5 000,00 грн./а.с.26/ Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи (ч.ч. 1, 3 ст. 134 ЦПК України). Як визначено у ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результати розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. У ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» унормовано, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (п. 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставіст.41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У додаткових поясненнях представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» вказував на те, що матеріали справи не містять належних, достатніх, достовірних, допустимих доказів реальності, фактичності надання правової допомоги адвокатом, зокрема, на суму 5000,00 грн.(вважає, що ціна на послуги адвоката встановлена довільно, без урахування об`єктивних факторів, що впливають на їх вартість) /а.с.104-106/. Крім того, зазначає, що додана до матеріалів справи квитанція за № 69 від 04.12.2024 року не відповідає загальним вимогам, затвердженим правлінням НБ України «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» від 29.12.2017 року, а тому відповідач вважає, що вказані вимоги є непідтвердженими. Як було встановлено судом вище, обсяг наданих послуг і виконаних робіт Адвокатським об`єднанням та їх вартість у суді підтверджуються належними та достатніми доказами, а саме: змістом укладених між адвокатом та позивачем Договором про надання професійної правничої допомоги від 04.12.2024 року, ордером на надання правничої (правової) допомоги серії ВА № 1098666 від 04.12.2024 року, квитанцією до прибуткового касового ордеру від 04.12.2024 року №04/12. Розмір витрат на професійну правничу допомогу, яка надавалась адвокатом позивачу в даній справі, суд вважає обґрунтованим та співмірним фактично наданим адвокатом послугам.

Outcome: approved