Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

АТ «Райффайзен Банк» через свого представника адвоката Кунинець Н.Й. звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , АТ КБ «Приватбанк», у якому просить визначити, що розмір частки АТ «Райффайзен Банк» у спільній частковій власності на нежитлову будівлю А, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , становить 63/1000 загальною площею 98,0 кв.м., яка складається з: приміщення 1-32 площею 70,4 кв.м., приміщення 1-33 площею 1,7 кв.м., приміщення 1-34 площею 8,8 кв.м., приміщення 1-35 площею 2,3 кв.м., приміщення 1-36 площею 14,8 кв.м., літ А, ганок г2; виділити в натурі та визнати за АТ «Райффайзен Банк» право власності на 63/1000 частки загальною площею 98,0 кв.м., яка складається з: приміщення 1-32 площею 70,4 кв.м., приміщення 1-33 площею 1,7 кв.м., приміщення 1-34 площею 8,8 кв.м., приміщення 1-35 площею 2,3 кв.м., приміщення 1-36 площею 14,8 кв.м., літ А, ганок г2 в нежитловій будівлі, що розташована за адресою: [ADDRESS] , як на окремий та цілий об`єкт нерухомого майна, що підлягає державній реєстрації; припинити право спільної часткової власності АТ «Райффайзен\~Банк» на\~нежитлову будівлю,\~яка розташована за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог вказує, що АТ «Райффайзен Банк», який є правонаступником АТ «Райффайзен Банк Аваль», є власником частки нежитлової будівлі А загальною площею 1552,6 кв.м., розташованої за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~що складається\~з приміщення\~1-32\~площею 70,4\~кв.м.,\~приміщення 1-33\~площею 1,7\~кв.м.,\~приміщення 1-34\~площею 8,8\~кв.м.,\~приміщення 1-35\~площею 2,3\~кв.м.,\~приміщення 1-36\~площею 14,8\~кв.м.,\~ганок г2,\~що підтверджується свідоцтвом про право власності Серія [NUMBER] видане 12.03.2010 року Катеринопільською селищною радою. Співвласниками інших часток об`єкту нерухомості є: [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27.01.2006 року № 60, [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу від 27.01.2006 року № 65, 27.01.2006 року № 70, 30.12.2006 року № 2313, АТ КБ «Приватбанк» на підставі свідоцтва про право власності серія [NUMBER] виданого 12.07.2007 року Катеринопільською селищною радою Черкаської області. Вказує, що АТ «Райффайзен Банк» не використовує свою частку в об`єкті нерухомості в господарській діяльності та має намір її відчужити. Разом з тим, оскільки частка АТ «Райффайзен Банк» в об`єкті нерухомості не визначена та не виділена в натурі, АТ «Райффайзен Банк» позбавлений можливості здійснити відчуження своєї частки в об`єкті нерухомості. Ухвалою суду від 18.07.2024 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі, призначено підготовче судове засідання на 18.09.2024 року. 27.01.2025 року представником відповідача АТ КБ\~«Приватбанк» адвокатом Кирданом А.В. через підсистему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, в якому просить продовжити строк для подання відзиву та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Відзив мотивує тим, що АТ КБ «Приватбанк» є неналежним відповідачем у справі, оскільки між АТ «Райффайзен Банк» та АТ КБ\~«Приватбанк» відсутній предмет спору, у зв`язку з тим, що АТ КБ\~«Приватбанк» володіє не часткою в нерухомому майні, а об`єктом нерухомого майна, який має статус відокремленого, що підтверджується свідоцтвом про право власності серія [NUMBER] , виданого 12.07.2007 року Катеринопільською селищною радою Черкаської області, в якому зазначено опис об`єкта: приміщення 1-12 площею 1,7 кв.м., приміщення 1-13 площею 77,9 кв.м., приміщеня 1-14 площею 3,4 кв.м., приміщення 1-15 площею 3,2 кв.м., приміщення 1-16 площею 14,1 кв.м. ганок г1. Зазначає, що АТ КБ «Приватбанк» прав АТ «Райффайзен Банк» не порушувало, оскільки докази порушених або невизнаних прав АТ «Райффайзен Банк» з боку АТ КБ «Приватбанк» у матеріалах справи відсутні. Також у матеріалах справи відсутній лист-звернення АТ «Райффайзен Банк» до АТ КБ «Приватбанк» щодо укладення договору про поділ часток з об`єкту нерухомого майна. Крім того, передача в іпотеку об`єкта, належного саме АТ КБ «Приватбанк» свідчить про те, що АТ КБ «Приватбанк» володіє окремим майном, а не часткою в спільному майні. Посилаючись на додаток 4 Порядку проведення технічної інвентаризації (Постанова КМУ № 488) вказує, що розмір частки у Висновку щодо технічної можливості виділу частки з об`єкта нерухомого майна має відображатися в цифровому відношенні, з приналежністю кожному співвласникові певної частки, а не містити опис частки, у зв`язку з чим вважає, що такий Висновок є неналежним доказом у справі. При цьому зазначає, що не зрозуміло, яка частка в даному об`єкті нерухомого майна належить [PERSON] , а також чи правильно визначено перелік відповідачів, оскільки можуть бути відомості про права власності, які містяться в паперових реєстрах і не відображені в Реєстрі речових прав на нерухоме майно, який містить відомості з 2013 року. Щодо продовження строку для подання відзиву на позовну заяву посилається на те, що з 24.02.2022 року указом Президента України № 64/2022 було введено воєнний стан в Україні, який діє і до сьогодні, у зв`язку з чим більшість співробітників Банку мобілізовано, тому перевірка відомостей, підготовка інформації та надання такої інформації і документів вимагає більшого часу. 19.02.2025 року представником позивача АТ «Райффайзен Банк» адвокатом Кунинець Н.Й. через підсистему «Електронний суд» подано відповідь на відзив, у якому вона звертає увагу на те, що відзив на позов відповідач надав більше ніж через пів року з дня відкриття провадження у справі, у зв`язку з чим вважає, що такі дії відповідача спрямовані на затягування судового розгляду справи та є зловживанням своїми процесуальними правами, а наведені відповідачем причини пропуску строку для надання відзиву безпідставними. Зазначає, що посилання відповідача на додаток № 4 Порядку проведення технічної інвентаризації також є безпідставним, оскільки додаток № 4 стосується поділу нерухомого майна, а позивач просить виділити свою частку в натурі в окремий об`єкт, що підлягає державній реєстрації відповідно до ст. 181 ЦК України. При цьому наданий позивачем висновок складений експертом відповідно до додатку № 6 Порядку із зазначенням відомостей про кількість та склад новоутворених об`єктів, тому твердження відповідача про те, що склад новоутворених об`єктів має містити відомості про процент, що належить на праві власності АТ КБ «Приватбанк» не заслуговують на увагу. Вказує, що твердження відповідача про те, що він володіє не часткою в нерухомому майні, а об`єктом нерухомого майна, який має статус відокремленого є помилковим та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Ухвалою суду від 18.03.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Вирішуючи питання поновлення пропущеного строку для подання відзиву на позовну заяву, суд враховує основні засади цивільного судочинства, в тому числі, принципи пропорційності, змагальності, диспозитивності, які гарантують право кожного учасника процесу подати свої докази, відстоювати свою позицію перед судом, враховуючи значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, та обов`язок суду сприяти учасникам процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК України, та розглянути справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог та на підставі поданих доказів. Відзив на позовну заяву подано до суду 27.01.2025 року у підготовчому судовому засіданні з долученням відомостей про направлення його позивачу, тобто вимоги ч. 4 ст. 178 ЦПК України дотримані. Беручи до\~уваги\~наведені\~підстави для\~поновлення пропущеного\~строку, факт\~введення\~на\~території України\~воєнного\~стану, а також важливість подання кожною стороною процесу письмових заяв по суті справи, оскільки саме на підставі таких заяв та поданих доказів буде розглядатися справа по суті, враховуючи, що відзив на позовну заяву з клопотанням про поновлення строку на його подання відповідає вимогам чинного законодавства, суд визнає причини пропуску встановленого строку поважними та вважає за необхідне поновити відповідачу АТ КБ «Приватбанк» строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача адвокат Кунинець Н.Й. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити позов з підстав, наведених у позовній заяві. Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» адвокат Кирдан А.В. у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі посилаючись на доводи викладені у відзиві. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв щодо предмету спору суду не надав, представника в судове засідання не направив. Відповідачка [PERSON] у підготовчому судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, просила розглядати справу без її участі про що подала письмову заяву. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що в позові необхідно відмовити з таких підстав. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповіднодо цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. У ч. 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. За змістом ст. 356 ЦК України власність двох\~чи більше\~осіб із\~визначенням часток\~кожного з\~них у\~праві власності\~є спільною\~частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до\~ч.ч.\~1-3\~ст.\~358\~ЦК України\~право спільної\~часткової власності\~здійснюється співвласниками\~за їхньою\~згодою. Співвласники\~можуть домовитися\~про порядок\~володіння та\~користування майном,\~що є\~їхньою спільною\~частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. У ч.ч.\~1-3\~ст.\~364\~ЦК України\~визначено,\~що співвласник\~має право\~на виділ\~у натурі\~частки із\~майна,\~що є\~у спільній\~частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. За змістом наведених норм виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частці в праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником виокремленого майна. Юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт. Частка, яка виділяється, повинна бути саме окремим об`єктом нерухомого майна, як і частка, яка залишається в іншого власника (власників), у розумінні статті 181 ЦК України. Внаслідок виділу частки з нерухомого майна, утворюється два самостійних об`єкта майна. Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06.10.2021 року у справі № 336/1136/19. Таким чином, для виділу частки із спільного нерухомого майна повинна бути технічна можливість виділу частки з об`єкта нерухомого майна. Визначення технічної\~можливості поділу,\~об`єднання об`єкта\~(об`єктів)\~нерухомого майна\~або виділу\~частки з\~об`єкта нерухомого\~майна здійснюється\~відповідно до\~Порядку проведення технічної інвентаризації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 р. № 488. Так, згідно з пунктами 150, 160, 161 Порядку визначення технічної можливості поділу, об`єднання або виділу щодо об`єкта нерухомого майна, що перебуває у спільній сумісній або спільній частковій власності, проводиться за згодою всіх співвласників. Визначення технічної можливості виділу частки з об`єкта нерухомого майна здійснюється щодо об`єкта нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності. Виділ частки з об`єкта нерухомого майна можливий лише за умови поділу об`єкта нерухомого майна на два або більше самостійних об`єкти нерухомого майна, які є відокремленими, мають окремий вихід на сходову клітку, коридор або вулицю. Якщо об`єкт нерухомого майна є неподільним, виділ не проводиться. За результатами виконання робіт з визначення технічної можливості виділу об`єктів нерухомого майна складається висновок щодо технічної можливості виділу частки з об`єкта нерухомого майна згідно з додатком 6, в якому містяться такі відомості: назва об`єкта нерухомого майна; ідентифікатор об`єкта щодо кожного об`єкта нерухомого майна; адреса об`єкта нерухомого майна (місце розташування); інформація про замовника (замовників); інформація про виконавця; інформація про документи, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна; технічна характеристика об`єкта нерухомого майна; інформація про документи, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою; кількість новоутворених об`єктів нерухомого майна; склад кожного новоутвореного об`єкта нерухомого майна; варіант виділу частки з об`єкта нерухомого майна. У постанові Верховного Суду України від 03.04.2013 року в справі № 6-12цс13 зроблено висновок, що «у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється зі спільної власності, у разі поділу спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників (стаття 367 ЦК України). Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку зі самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників». У постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 року у справі № 6-1443цс16 зроблено висновок, що «виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно». Судом встановлено, що відповідно до пункту 1.3 Статуту АТ «Райффайзен Банк» затвердженого загальними зборами акціонерів протокол № 36-65 від 28.04.2023 року, Протоколом Загальних зборів Акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль» № 36-36 від 21.04.2006 р. прийнято рішення про зміну найменування Акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль» на Відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», яке в подальшому також неодноразово змінювалося, зокрема, Протоколом Загальних зборів акціонерів № 36-62 від 23.04.2021 р. прийнято рішення про зміну найменування Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», яке стало правонаступником за всіма правами та обов`язками Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль». Із пункту 2.3 даного Статуту АТ «Райффайзен\~Банк» вбачається,\~що банк\~має право\~самостійно володіти,\~користуватися та\~розпоряджатися майном,\~що перебуває\~в його\~власності,\~використовувати своє\~майно для\~здійснення не\~забороненої законодавством\~діяльності,\~зокрема,\~відчужувати безкоштовно\~чи за\~кошти у\~володіння,\~користування чи\~власність іншим\~юридичним і\~фізичним особам\~(у\~т.ч.\~дарувати),\~здійснювати щодо\~нього будь-які\~дії,\~не заборонені\~законодавством України. Із копії договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 21.03.2002 року вбачається, що Акціонерний поштово-пенсійний банк «Аваль» купив у Катеринопільського районного споживчого товариства Черкаської облспоживспілки частину приміщення загальною площею 104,5 кв.м. будівлі магазину «Універмаг», що знаходиться на 1-му поверсі окремо розташованої трьохповерхової цегляної будівлі за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії інвентаризаційної справи № 2490 на нежитлову будівлю [ADDRESS] , виданої Черкаським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації, ЗАТ КБ «ПриватБанк» є власником 100,3 кв.м., Пенсійний банк «Аваль» є власником 104,5 кв.м., фізична особа [PERSON] є власником, фізична особа [PERSON] є власником площа приміщень яких не зазначена. Із копії договору оренди землі несільськогосподарського призначення від 03.09.2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 73 та посвідченого 03.09.2003 року приватним нотаріусом Катеринопільського районного нотаріального округу Вечірко Н.В. вбачається, що Катеринопільська селищна Рада та Акціонерний поштово-пенсійний банк «Аваль» уклали договір про те, що Катеринопільська селищна Рада здала, а Акціонерний поштово-пенсійний банк «Аваль» прийняв в оренду земельну ділянку розміром 0,0203 га, строком на сорок дев`ять років з 03.09.2003 року по 03.09.2052 року із земель несільськогосподарського призначення за адресою: [ADDRESS] , згідно з планом тимчасового користування, що є невід`ємною частиною цього договору. Межі земельної ділянки перенесені в натуру в установленому порядку. Земельна ділянка передається для обслуговування приміщення. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26.06.2024 року № 384533492, а саме відомостей про складові частини об`єкта нерухомого майна: будівля універмага, А, підвал п, ганок г, ганок г1, щитова Б, комін 2, право власності на нежитлову будівлю, загальною площею 1552,6 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за наступними особами: ПАТ «Райффайзен\~Банк Аваль» на підставі свідоцтва про\~право власності,\~серія [NUMBER] \~виданого 12.03.2010\~року Катеринопільською\~селищною радою\~належать приміщення: 1-32 площею 70,4 кв.м.; 1-33 площею 1,7 кв.м.; 1-34 площею 8,8 кв.м.; 1-35 площею 2,3 кв.м.; 1-36 площею 14,8 кв.м.; ганок г2. Розмір частки\~ [PERSON] \~на підставі\~договору купівлі-продажу\~нежитлової будівлі\~№ 60,\~виданий 27.01.2006\~року приватним\~нотаріусом Катеринопільського\~районного нотаріального\~округу Вечірко\~Н.В.\~складає:\~частина приміщення\~підвалу П\~(згідно\~договору купівлі-продажу\~частини приміщення\~підвалу від\~30.12.2006\~року №\~2313\~приватний нотаріус\~Катеринопільського районного\~нотаріального округу\~Вечірко Н.В.);\~ганок г;\~на 1-2\~поверхах приміщення\~1-1\~площею 2,4\~кв.м.;\~1-3\~площею 6,4\~кв.м.;\~1-4\~площею 5,3\~кв.м.;\~1-5\~площею 13,1\~кв.м.;\~1-11\~площею 208,2\~кв.м.;\~1-12\~площею 13,1\~кв.м.;\~1-13\~площею 7,6\~кв.м.;\~1-14\~площею 17,0\~кв.м.;\~1-15\~площею 1,2\~кв.м.;\~1-16\~площею 1,2\~кв.м.;\~1-17\~площею 1,2\~кв.м.;\~1-18\~площею 1,2\~кв.м.;\~1-19\~площею 400,9\~кв.м.;\~1-20\~площею 33,1\~кв.м.;\~1-21\~площею 5,4\~кв.м.;\~1-22\~площею 6,4\~кв.м.;\~1-23\~площею 13,1\~кв.м.;\~1-24\~площею 9,0\~кв.м.;\~1-25\~площею 2,7\~кв.м.;\~1-26\~площею 19,1\~кв.м.;\~щитова Б;\~тин №\~2;\~вбиральна №\~1;\~комін №\~3.\~Розмір частки ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі свідоцтва про право власності, серія [NUMBER] , виданого 12.07.2007 року Катеринопільською селищною радою Черкаської області, складає: приміщення 1-12 площею 1,7 кв.м.; 1-13 площею 77,9 кв.м.; 1-14 площею 3,4 кв.м.; 1-15 площею 3,2 кв.м.; 1-16 площею 14,1 кв.м. ганок г1. Розмір частки [PERSON] \~на підставі\~договорів купівлі-продажу\~№ 2313\~від 30.12.2006\~року,\~№ 70\~від 27.01.2006\~року,\~№ 65\~від 27.01.2006\~року посвідчених\~приватним нотаріусом\~Катеринопільського районного\~нотаріального округу\~Вечірко Н.В.\~не зазначено.\~ Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія [NUMBER] виданого 12.03.2010 року Катеринопільською селищною радою, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на праві приватної власності належить частина нежитлової будівлі А, розташованої за адресою: [ADDRESS] , а саме: приміщення 1-32 площею 70,4 кв.м.; 1-33 площею 1,7 кв.м.; 1-34 площею 8,8 кв.м.; 1-35 площею 2,3 кв.м.; 1-36 площею 14,8 кв.м.; загальною площею 1454,6 кв.м. ганок г2. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25927250 від 21.04.2010 року державним реєстратором Деркач Л.А. 24.03.2010 року на підставі свідоцтва про право власності серія [NUMBER] від 12.03.2010 року, виданого Катеринопільською селищною радою, прийнято рішення про державну реєстрацію за ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» права власності на частину нежитлової будівлі А, а саме: приміщення 1-32 площею 70,4 кв.м.; 1-33 площею 1,7 кв.м.; 1-34 площею 8,8 кв.м.; 1-35 площею 2,3 кв.м.; 1-36 площею 14,8 кв.м.; загальною площею 1454,6 кв.м. ганок г2, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія [NUMBER] виданого 12.07.2007 року Катеринопільською селищною радою, ЗАТ КБ «ПриватБанк» на праві колективної власності належить приміщення 1-12 площею 1,7 кв.м.; 1-13 площею 77,9 кв.м.; 1-14 площею 3,4 кв.м.; 1-15 площею 3,2 кв.м.; 1-16 площею 14,1 кв.м. ганок г1, розташовані за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15216337 від 12.07.2007 року державним реєстратором Деркач Л.А. 12.07.2007 року на підставі свідоцтва про право власності серія [NUMBER] від 12.07.2007 року, виданого Катеринопільською селищною радою, прийнято рішення про державну реєстрацію за ЗАТ КБ «ПриватБанк» права колективної власності на нежитлову будівлю, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 9957775 від 25.09.2013 року нежитлова будівля, розташована за адресою: [ADDRESS] , складовими частинами якої є будівля універмагу, А, підвал п, ганок г, ганок г1, щитова Б, комін 2, державним реєстратором Шелест Ю.М. 09.09.2013 року на підставі свідоцтва про право власності серія [NUMBER] від 12.07.2007 року, виданого Катеринопільською селищною радою Черкаської області, внесено запис на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 6213927 від 25.09.2013 року про те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» на праві приватної власності належать: приміщення 1-12 площею 1,7 кв.м.; 1-13 площею 77,9 кв.м.; 1-14 площею 3,4 кв.м.; 1-15 площею 3,2 кв.м.; 1-16 площею 14,1 кв.м. ганок г1. Відповідно до кваліфікаційного сертифіката серія АЕ № 003091, зареєстрованого у реєстрі атестованих осіб 12.12.2013 року за № 2969, експерт Прудіцс С.І. може виконувати роботи з Технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна. Згідно з висновком щодо технічної можливості виділу частки з об`єкта нерухомого майна від 24.06.2024 року, експерт вказавши, що за технічними показниками частка ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у розмірі 63/1000 об`єкта нерухомого майна може бути виділена в натурі, запропонував технічно-можливий варіант поділу об`єкта нерухомого майна, а саме будівлі універмага, А, загальною площею 1552,6 кв.м., підвал п, ганок г, ганок г1, ганок г2, щитова Б, комін 2, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на два новоутворених об`єкти\~нерухомого майна.\~Об`єкт 1\~складається із приміщення: 1-32 площею 70,4 кв.м.; 1-33 площею 1,7 кв.м.; 1-34 площею 8,8 кв.м.; 1-35 площею 2,3 кв.м.; 1-36 площею 14,8 кв.м. літ. А; ганок г2. Обєкт 2 складається із: будівля універмага, А, за виключенням приміщень 1-32 площею 70,4 кв.м.; 1-33 площею 1,7 кв.м.; 1-34 площею 8,8 кв.м.; 1-35 площею 2,3 кв.м.; 1-36 площею 14,8 кв.м.; загальною площею 1454,6 кв.м. підвал п, ганок г, ганок г1, щитова Б, комін 2. Згідно висновку про вартість майна об`єкт оцінки нежитлові приміщення загальною площею 98,0 кв.м., а саме: частина нежитлової будівлі А: приміщення 1-32 площею 70,4 кв.м.; 1-33 площею 1,7 кв.м.; 1-34 площею 8,8 кв.м.; 1-35 площею 2,3 кв.м.; 1-36 площею 14,8 кв.м.; ганок г2, розташованої за адресою: [ADDRESS] , ринкова вартість становить 867600 грн. з ПДВ. Листом №\~193/361\~від 13.02.2025\~року АТ «Райффайзен Банк» зверталося до АТ КБ «ПриватБанк», [PERSON] та [PERSON] з пропозицією укласти договір про виділ у натурі частки кожного із співвласників з нежитлового приміщення, який підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 28.02.2025 року № Е.18.0.0.0/4-250228/22228, АТ КБ «ПриватБанк» може надати таку відповідь після отримання відповіді на запит до БТІ, а також, у разі необхідності, від інших компетентних установ та інших власників майна. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд наголошує, що саме засада змагальності опосередковано, через її контролюючу функцію, є гарантом законності, об`єктивності, неупередженості та повноти судового розгляду справи. Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх. Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (Рішення у справі «Ruiz-Mateos проти Іспанії», від 23.06.1993 року, заява № 12952/87, п. 63). Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав. При цьому, важливим є встановлення оптимального співвідношення активності сторін та активності суду. В рішеннях де Європейський суд з прав людини дійшов висновку про порушення ст. 6 Конвенції, зазначено таке: Суд відзначає, що одним із складників справедливого судового розгляду в розумінні п. 1 статті 6 є право на змагальне провадження; кожна сторона, в принципі, має отримати нагоду не лише бути поінформованою про будь-які докази, які потрібні для того, щоб виграти справу, але також має знати про всі докази чи подання, які представлені або зроблені в цілях впливу на думку суду, і коментувати їх (див., mutatis mutandis, рішення у справах «Лобо Мачадо проти Португалії» (Lobo Machado v. Portugal) і «Фермьойлєн проти Бєльгії» (Vermeulen v. Belgium) від 20.02.1996 р., ReportsofJudgment sand Decisions 1996-I, сс. 206-07, п. 31 і п. 23, п. 33, відповідно, та рішення у справі «Нідерост-Губер проти Швейцарії» (Nidero st Huberv. Switzerland) від 18.02.1997 р., Reports 1997-I, с. 108, п. 24). Суд має пересвідчитися, чи провадження в цілому, включаючи спосіб збирання доказів, було справедливим, як того вимагає п. 1 статті 6 (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Шенк проти Швейцарії» (Schenk v. Switzerland) від 12.07.1988 р., серія A № 140, с. 29, п. 46). За змістом ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В даному випадку, суд позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За змістом ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. За змістом ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином,\~за наданими\~доказами судом\~встановлено,\~що нежитлова\~будівля,\~що розташована\~за адресою:\~ [ADDRESS] , перебуває у\~спільній власності АТ «Райффайзен Банк», АТ КБ «ПриватБанк», [PERSON] та [PERSON] , які фактично володіють частинами приміщень нежитлової будівлі. У постанові Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі № 442/7505/14-ц зазначено, що спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Декільком учасникам спільної часткової власності завжди належить певна сукупність майна. Причому право спільної часткової власності може стосуватися як подільних/неподільних речей, так і майнових прав та обов`язків. Виходячи з наведених висновків суд відхиляє доводи представника відповідача АТ КБ «ПриватБанк» про те, що позивач звернувся до суду за відсутності спору про право, а АТ КБ «ПриватБанк» є неналежним відповідачем оскільки такі твердження спростовуються матеріалами справи та його процесуальними діями, який у відзиві на позовну заяву та під час розгляду справи просив відмовити в задоволенні позову. Сам факт звернення одного зі співвласників з цим позовом та заперечення проти його задоволення іншим співвласником нерухомого майна переконливо доводить існування спору про право, який має бути вирішений судом з дотриманням принципів цивільного судочинства. Саме по собі передання у іпетеку НБУ належного АТ КБ «ПриватБанк» майна, не свідчить про відокремлення таких приміщень, які знаходяться у нежитловій будівлі за адресою: [ADDRESS] . Докази протилежного суду не надано. Разом з тим, із наданих суду доказів неможливо встановити розмір частки у нежитловій будівлі, якою володіє чи користується відповідачка [PERSON] , оскільки у актуальній інформації про речове право, відомості про власника [PERSON] та розмір її частки у нежитловій будівлі відсутні. Суд звертає увагу на те, що інтереси позивача АТ «Райффайзен Банк» у судовому засіданні представляла Кунинець Н.Й., яка є професійним адвокатом. Разом з тим, представник позивача не скористалася своїм процесуальним правом заявити клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи, зазначивши про наявність відповідного висновку в матеріалах справи. На підтвердження своїх позовних вимог, позивачем до позовної заяви додано висновок від 24.06.2024 року щодо технічної можливості виділу частки з об`єкта нерухомого майна, який складений ФОП [PERSON] за замовленням ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Оцінюючи вказаний доказ на предмет належності, допустимості та достовірності, суд звертає увагу на наступне. Частинами 1-3 ст. 102 ЦПК України передбачено, що висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Також, суд враховує висновок Верховного Суду викладений в постанові від 20.12.2023 року у справі № 172/313/21, згідно з яким: «у пунктах 65-68 постанови Великої палати Верховного Суду від 18.12.2019 року у справі № 522/1029/18 зазначено, що «висновок будівельно-технічного експертного дослідження 18 серпня 2014 року не може бути визнаний належним та допустимим доказом з огляду на наступне. Так, ст. 106 ЦПК України, передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи. Частиною 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Разом з тим, у висновку будівельно-технічного експертного дослідження 18 серпня 2014 року не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду отже, судом апеляційної інстанції обґрунтовано зазначено, що висновок експертів від 09 лютого 2022 року № 473-22 не може бути визнаний належним та допустимим доказом, оскільки відповідно до вимог статті 106 ЦПК України в ньому не зазначено, що він підготовлений для подання до суду». Суд вважає, що цей правовий висновок у повній мірі застосовний до цієї цивільної справи, з огляду на те, що у порушення приписів ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта щодо технічної можливості виділу частки з об`єкта нерухомого майна від 24.06.2024 року не зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду. Експерт про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову\~без поважних\~причин від виконання покладених на нього обов`язків за ст.ст. 384 та 385 КК України не ознайомлений. Крім того, висновок експерта не містить інформацію про документ, який посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою та до висновку не надано варіант виділу\~частки з\~об`єкта нерухомого\~майна, що позбавляє суд можливості дійти висновків про можливий виділу частки АТ «Райффайзен Банк» без порушень прав інших співласників відповідно до вимог закону. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що висновок експерта щодо технічної можливості виділу частки з об`єкта нерухомого майна від 24.06.2024 року є неналежним доказом у справі. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності наявних у справі доказів, в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України, обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем технічної можливості для визначення частки у спільній частковій власності та можливості її виділення в натурі, а за таких обставин відсутні правові підстави для задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed