Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

Представник позивача 05.02.2020 року звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] в рахунок\~ погашення боргу на користь філії Херсонського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» заборгованість в розмірі 26434,07 грн та сплачений судовий збір у розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 11.08.2016 року між АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Херсонського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було підписано заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з виконанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Підписанням даної заяви клієнт беззастережно приєднується до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції, яка на день підписання цієї заяви розміщена на офіційному сайті АТ «Ощадбанк». Відповідно до п. 3.3 заяви на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії банк надав позичальнику кредит в сумі 13 948,00 грн на строк 36 місяців з можливим продовженням на той самий строк, з процентною ставкою 30% річних за користування кредитними коштами. Згідно п. 1.12 Розділу ХХІІ договору комплексного банківського обслугогування фізичних осіб клієнт зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням, своєчасно та в повному обсязі повернути суму кредиту, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені кредитним договором. Відповідач, починаючи з травня 2017 року, не виконує умови договору щодо погашення кредиту. Станом на 29.01.2020 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором складає 26 434,07 грн, з яких: прострочена заборгованість по кредиту - 13 923,67 грн; прострочена заборгованість по відсоткам - 8 327,46 грн; комісія - 7,52 грн; пеня за несвоєчасне погашення відсотків - 3 098,25 грн; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 101,85 грн; 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків - 352,04 грн; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення відсотків - 623,28 грн. На адресу відповідача 04.12.2019 року було направлено вимогу про повернення кредиту, яка останньою отримана 19.12.2019 року, але заборгованість по кредиту не погашена. \~ \~ \~ \~ Ухвалою суду від 18.05.2020 року відкрито провадження по справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 20.10.2020 року від відповідачки [PERSON] до суду надійшов відзив, в якому зазначила, з позовнми вимогами позивача не згодна, оскільки копії документів надані позичаем до матеріалів справи нею не підписувалися, банк ніяк не повідомляв її про видачу кредитних коштів. 10.02.2021 року ухвалою суду позовну заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості залишено без руху. Ухвалою від 24.02.2021 року прийнято позовну заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості до розгляду. 20.09.2021 року позивачем надана до суду заява про зменьшення позовних вимог, в якій зазначив, що станом на 09.02.2021 року загальна сума заборгованості відповідача за кредитом складає 25 584,07 грн, з яких: заборгованість за основним боргом (кредитом) - 13 923,67 грн; проценти за користування кредитом - 7 477,46 грн; комісія -7,52 грн; пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 3 098,25 грн; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 101,85 грн; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 352,04 грн; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення відсотків - 623,28 грн, яку просить стягнути на користь позивача та понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн. Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2020 року № 2102-IX ,в Україні введено воєнний стан, який в подальшому було продовжено і діє на сьогоднішній день. Відповідно до Розпорядження голови Верховного Суду №1/0/9-22 від 06.03.2022 року, враховуючи неможливість здійснювати правосуддя під час воєнного стану, територіальна підсудність справ Херсонського міського суду Херсонської області змінена. Відповідно до Рішення №62 зборів суддів Херсонського міського суду Херсонської області від 07.03.2022 року здійснення судочинства Херсонським міським судом Херсонської області . Відповідно до Рішення Вищої ради правосуддя № 566/0/15-23 від 30 травня 2023 року, роботу Херсонського міського суду Херсонської області було відновлено з 1 червня 2023 року, а датою початку процесуальної діяльності визначено 12 червня 2023 року. Після відновлення роботи суду, проведення інвентаризації наявних судових справ, вказана цивільна справа була призначена до судового розгляду. 28.04.2025\~року представником\~відповідача надані\~до суду\~додаткові пояснення\~до відзиву\~на позов,\~в який\~зазначено,\~що позивачем\~не обгрунтовані\~позовні вимоги.\~На думку\~відповідачки,\~банк не\~виконав зобов`язання\~щодо надання\~кредитних коштів\~11.08.2016\~року,\~а тому\~кредитні правовідносини\~між сторонами\~на підставі\~договору від\~11.08.2016\~за №\~589896/110816\~не виникли.\~Так як\~банком у\~визначені терміни\~укладеного кредитного\~договору від\~11.08.2016\~ року\~за №\~589896/110816\~не надано\~кредитних коштів,\~то між\~сторонами кредитних\~правовідносин не\~виникло,\~При цьому,\~на момент\~надання грошових\~коштів банком\~(06.03.2017)\~між сторонами\~не визначено\~такої істотної\~умови,\~як строк\~та порядок\~повернення кредиту\~у визначеному\~розмірі та\~сплати процентів\~за користування\~кредитом.\~Відповідачка вважає,\~що станом\~на день\~надання грошових\~коштів банком\~06.03.2017\~між сторонами\~не було\~підписаного (укладеного)\~кредитного договору\~у відповідності\~до чинного\~законодавства.\~Відповідачка фактично\~отримала грошові\~кошти на\~платіжну карту,\~якою користувалася,\~у розмірі\~13923,67\~грн та\~використала їх.\~Тому є\~правові підстави\~для зобов`язання\~боржника виконати\~обов`язок з\~повернення фактично\~отриманої суми\~грошових коштів.\~Відповідачка зобов`язана\~повернути фактично\~отримані суми\~грошові кошти\~з урахуванням\~утриманих банком\~коштів,\~а саме:\~13923,67-2047,97=11875,70\~грн.\~Вимога позивача\~про стягнення\~з відповідачки\~заборгованості по\~відсоткам,\~комісії,\~пені,\~3%\~річних,\~втрат від\~інфляції безпідставна,\~та така,\~що не\~підлягає задоволенню. Представник відповідача вважає що позов підлягає частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідачки заборгованість за основною заборгованістю по кредиту у розмірі 11875,70 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з урахуванням заяви про зменьшення позовоних вимог, просила позов задовольнити. Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явилися, повідомлені про дату, час і місце судового засідання в установленому законом порядку, представником відповідача надана заява про часткове визнання позову. Заслухаваши поясненя представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 11.08.2016 року між АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Херсонського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було підписано заяву про приєднання № 589896/110816 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з виконанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Підписанням даної заяви клієнт беззастережно приєднується до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції, яка на день підписання цієї заяви розміщена на офіційному сайті АТ «Ощадбанк». Відповідно до п. 6.3 заяви на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії банк надав позичальнику кредит в сумі 13 948,00 грн на строк 36 місяців з можливим продовженням на той самий строк, з процентною ставкою 30% річних за користування кредитними коштами. Згідно п. 1.12 Розділу ХХІІ договору клієнт зобов`язується, зокрема використати кредит за цільовим призначенням і своєчасно та в повному обсязі повернути суму кредиту, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені кредитним договором. Згідно п. 1.13 ХХІІ ДКБО, при перевипуску платіжної картки на новий строк кредит подовжується на відповідний строк дії нової платіжної, при цьому повне погашення кредиту на дату випуску нової платіжної картки не вимагається. У разі не продовження строку дії картки на новий період, нарахування процентів по кредиту (несанкціонованому овердрафту) припиняється на 32 день після закінчення строку дії картки. Згідно п.1.26. Розділу ХХІІ ДКБО договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, строк повернення кредиту є таким, що настав, і клієнт зобов`язаний погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин. Згідно актового запису про шлюб № 60, складеного 18.11.2016 року Дніпровським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області прізвище [PERSON] змінено на « [PERSON] ». Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 1\~ст. 640 ЦК України\~договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч. 1\~ст. 642 ЦК України). За правилами\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1\~ст. 527 ЦК України). Статтею 530 ЦК України\~визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1\~ст. 612 ЦК України). Відповідно до положень\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання). Згідно\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом договору, який складається із заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка підписана відповідачем 11.08.2016 року, остання була ознайомлена та погодилася з його умовами. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що відповідачка отримала кредитні кошти та користувалася ними, про що також зазначила сторона відповідача у своїх додаткових поясненях, проте прострочила виконання взятих на себе зобов`язань за договором зі сплати щомісячного мінімального платежу, у зв`язку із чим виникли прострочена заборгованість за кредитом та заборгованість сплати відсотків. На адресу відповідача 04.12.2019 року було направлено вимогу про повернення кредиту, яка отримана останньою 19.12.2019 року, але заборгованість по кредиту не погашена. Станом на 09.02.2021 року загальна сума заборгованості відповідача за кредитом, згідно наданого позивачем розрахунку, складає 25 584,07 грн, з яких: заборгованість за основним боргом (кредитом) - 13 923,67 грн; проценти за користування кредитом - 7 477,46 грн; пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 3 098,25 грн; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 101,85 грн; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 352,04 грн; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення відсотків - 623,28 грн. В свою чергу, отримання відповідачем грошових коштів на платіжну карту у розмірі 13923,67 грн та у подальшому користування кредитними коштами свідчать про те, що остання усвідомлювала, що винна банку кошти, які використала з кредитного ліміту, а отже повною мірою розуміла наслідки та була ознайомлена з умовами використання наданих їй коштів. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, з матеріалів справи не вбачається, а відповідачем не доведено, відсутність заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином. Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений. Згідно зі ст.1049 Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1, ч.6\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наданий позивачем розрахунок заборгованості є належним доказом, який підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, містить детальний опис нарахованої заборгованості. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року по справі N0200/5647/18, провадження N061- 9618св19, виписка по картковому рахунку, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача. Крім того, також відповідно до позиції Верховного Суду, яка записана у постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року по справі N0200/5647/18, провадження № 61-3689св21 належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність. Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості кредитним договором та процентами за користування кредитними коштами є такими, що ґрунтуються на вимогах закону, з огляду на що підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача згідно розрахунку, наданого суду. Оскільки ж боржник [PERSON] прострочила виконання грошового зобов`язання перед позивачем, обґрунтованими є і вимоги позивача про стягненні 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу та процентів за користування кредитом, а також втрат від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу та процентів, а тому відповідні суми також підлягають стягненню з відповідача. Як вбачається з наданого розрахунку заборгованості, позивач також просить стягнути з відповідачки комісію у розмірі 7,52 грн. Судом встановлено, що в заяві на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) від 11.08.2016 року плата (комісійна винагорода за обслуговування кредитної лінії) сторонами узгоджена та складає 0,00%. Стороною позивача не надано доказів на підтвердження обгрунтованого нарахування відповідачу комісії у розмірі 7,52 грн. У постанові Велика Палата Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 зазначено, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя\~статті 55 Закону N 2121-III), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої\~статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. А тому позовна вимога про стягнення комісії в розмірі 7,52 грн є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Ч.1\~ст. 133 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Питання розподілу судових витрат у частині витрат по сплаті судового збору слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги позивача судом задоволені частково на загальну суму 25\~576,55 грн. Таким чином, судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору, підялгають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 2099,89 грн.

Outcome: partial