Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом про визнання недостовірною інформацію щодо наявності фінансових зобов`язань, зобов`язання внесення змін до кредитної історії та стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05.09.2024 [PERSON] отримав обмеження на користування кредитною карткою ПриватБанк. У той же день [PERSON] звернувся до УБКІ для отримання відомостей щодо його кредитної історії, де побачив запис № 2 (інформація за договором 23758832 від 13.09.2013). Однак раніше зазначеного запису в УБКІ не існувало, а було додано лише 31.08.2024. Про існування вищезгаданого кредитного договору [PERSON] не знає та його не укладав. 13.09.2013 позивач уклав кредитний договір №108989898 з ПАТ Банк Русский Стандарт, правонаступником якого є ПАТ БАНК ФОРВАРД. На підставі чого ПАТ БАНК ФОРВАРД відкрив рахунок № [NUMBER] та випустив картку № [NUMBER] . Відповідно Тарифам обслуговування випущеної картки плата за оформлення та щорічне обслуговування картки, стягується в розмірі 150,00 гривень. 01.09.2015 позивач здійснив останній платіж за кредитом, на рахунку залишилось 7,99 грн., після чого [PERSON] припинив користування кредитом на карткою відповідно (що вбачається з виписки, наданої банком). Однак, 01.10.2025 банк самовільно здійснив списання 150,00 грн. з картки (відкривши кредитну лінію без згоди позивача), чим штучно спричинили нібито наявність заборгованості у позивача. Як зазначає позивач, що є незрозуміло на якій підставі відповідач обліковує заборгованість у розмірі саме 1 469,29 гривень. Немає жодної актуальної виписки по рахунку, чи розрахунку заборгованості. Нами вже було використано спробу досудового врегулювання спору, шляхом надсилання адвокатських запитів до відповідачів. У своїй відповіді ТОВ ФК Кредит-Капітал надав документи (укладений договір між позивачем та ПАТ Русский Стандарт), однак надані документи жодним чином не підтверджуюсь існування заборгованості. ТОВ ФК Кредит-Капітал не було надано доказів на підтвердження наявності заборгованості позивача, а саме первинних бухгалтерських документів. Сама по собі наявність договорів не свідчить про існування у відповідача заборгованості (Рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 30.03.2023 по справі № 598/1893/22). Як зазнає позивач, що діями відповідача ТОВ ФК Кредит-Капітал йому була спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що у зв`язку з допущенням грубої недбалості зі сторони банку, для позивача настали негативні наслідки у вигляді наявності щодо нього інформації в ТОВ «УБКІ» про наявність заборгованості по договору, за яким у позивача відсутня заборгованість, що у свою чергу, підірвало його репутацію, погіршило показники фінансової стабільності і спроможності. Через наведений запис у кредитній історії позивач не може користуватись власною кредитною картою АТ КБ ПРИВАТБАНК, що наразі є актуально для нього. Позивач має незадовільний стан здоров`я, відсутність можливості оплатити власними банківськими картами лікарські послуги та медикаменти, викликає й моральні страждання для Позивача. За вказаних обставин, позивач пережив стрес, що негативно вплинув на його здоров`я. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. У зв`язку із чим, позивач вважає за необхідне вимагати компенсації моральної шкоди з відповідачів у розмірі - 50 000,00 гривень. Позивач покликається на те, що у кредитну історію було внесено відомості, за відсутності Документ сформований в системі «Електронний суд» 13.11.2024 б його письмової згоди, відповідно до Закону України «Про захист персональних даних», при цьому внесені відомості були недостовірними, внаслідок чого у позивача виникло право на спростування такої інформації. Позивач покликається на те, що ТОВ ФК Кредит-Капітал не правомірно та безпідставно обліковував заборгованість [PERSON] за договором 23758832 від 13.09.2013. На підставі чого ТОВ Українське бюро кредитних історій внесли запис № 2, із недостовірною інформацією, яка підлягає видаленню. Крім цього, просить суд стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 15\~000 гривень. У зв`язку з викладеним позивач і був вимушений звернутися до суду з даними позовними вимогами. Ухвалою судді від 18.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та вирішено справу розглядати за участю учасників справи. Ухвалою суду від 01.04.2025 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача- Гасанова М. Ю. позовні вимоги підтримала, пояснення наділа аналогічні наведеним. Просить визнати недостовірною, такою, що не відповідає дійсності інформацію щодо наявності фінансових зобов`язань [PERSON] перед Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія Кредит- Капітал, а саме інформацію про кредит за договором 23758832 від 13.09.2013, яка розміщена у кредитній історії [PERSON] , сформованій Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій». Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» внести зміни до кредитної історії [PERSON] вилучивши з неї недостовірну інформацію щодо наявності фінансових зобов`язань [PERSON] перед Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія Кредит- Капітал, а саме інформацію про кредит за договором 23758832 від 13.09.2013. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансової компанії «Кредит-Капітал»- Усенко М. І. в системі «Електронний суд» скерував до суду заяву, у якій заперечує проти позову у повному обсязі, вважає позовні вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Реалізація права грошової вимоги, здійснювалась АТ «Банк Форвард» під управлінням юридичної особи публічного права - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. Саме під управлінням ФГВФО, було сформовано пул активів, який в подальшому було виставлено на продаж та який в т.ч. містить право грошової вимоги до Позивача. Інформація про публічний паспорт активу, що був придбаний ТОВ «ФК «КредитКапітал» за Договором відступлення прав вимог № GL1N426202/1 від 25.07.2024, розміщено за посиланням водночас публічний паспорт активу можна завантажити тут. Відповідно до змісту файлу № 2-1717999394, який завантажується за посиланням на публічний паспорт активу, останній містить типову інформацію про кредити фізичних осіб, в т.ч. і щодо заборгованості Позивача. Зокрема, відповідно до змісту файлу № 2-1717999394, серед пулу активів, який було виставлено на голандський аукціон, наявне право грошової вимоги за Договором № 108989898 від 13.09.2013, запис № 21840 (інформація про ПІБ Боржника знеособлена з метою дотримання вимог Законодавства про захист персональних даних. 25.07.2024 АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ КАПІТАЛ» уклали Договір про відступлення прав вимоги № GL1N426202/1. Згідно Реєстру Боржників наданого Банком на виконання умов Договору відступлення, Позивач числиться Боржником Банку право грошової вимоги щодо якого перейшло за Договором № 108989898 від 13.09.2013 до ФККК. Відповідач покликається на те, що відповідно до Витягу із Державного реєстру фінансових установ від 07.03.2024 № 27- 0026/18048, Національним банком України внесено запис до Державного реєстру фінансових установ про переоформлення ТОВ «ФК «КРЕДИТ КАПІТАЛ» (код за ЄДРПОУ 35234236) ліцензії на діяльність фінансової компанії з правом надання послуги факторинг, надання коштів та банківських металів у кредит. Таким чином, у відповідності до чинного законодавства України, правомірно замінено кредитора у зобов`язанні за Договором № 108989898 від 13.09.2013 на ТОВ ФК «Кредит Капітал». Відповідно до ст. 5.2. Договору № 108989898 від 13.09.2013, позивач надав Кредитору згоду на доступ до його кредитної історії в бюро кредитних історій. Також відповідно до змісту згоди на обробку персональних даних, що зазначена у Анкеті № 155364943 від 13.09.2013, позивач надав Банку згоду на обробку його персональних даних, яка в т.ч. включає право передачі інформації третім особам, в обсязі визначеному на власний розсуд. Відповідач покликається на те, що відповідно до ст. 5.2. Договору № 108989898 від 13.09.2013, позивач надав Кредитору згоду на доступ до його кредитної історії в бюро кредитних історій. Також відповідно до змісту згоди на обробку персональних даних, що зазначена у Анкеті № 155364943 від 13.09.2013, позивач надав Банку згоду на обробку його персональних даних, яка в т.ч. включає право передачі інформації третім особам, в обсязі визначеному на власний розсуд. Відтак просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У судове засідання представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» в судове засідання не прибув, відзиву на позов не скерував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. За вимогами ст. ст.12, 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивач 13.09.2013 уклав кредитний договір №108989898 з ПАТ Банк Русский Стандарт, правонаступником якого є ПАТ БАНК ФОРВАРД. На підставі чого ПАТ БАНК ФОРВАРД відкрив рахунок № [NUMBER] та випустив картку № [NUMBER] . Відповідно Тарифам обслуговування випущеної картки плата за оформлення та щорічне обслуговування картки, стягується в розмірі 150,00 гривень. 01.09.2015 позивач здійснив останній платіж за кредитом, на рахунку залишилось 7,99 грн., після чого [PERSON] припинив користування кредитом на карткою відповідно (що вбачається з виписки, наданої банком). Однак, 01.10.2025 банк самовільно здійснив списання 150,00 грн. з картки (відкривши кредитну лінію без згоди позивача), чим штучно спричинили нібито наявність заборгованості у позивача. 05.09.2024 [PERSON] отримав обмеження на користування кредитною карткою ПриватБанк. У той же день [PERSON] звернувся до УБКІ для отримання відомостей щодо його кредитної історії, де побачив запис № 2 (інформація за договором 23758832 від 13.09.2013). Однак раніше зазначеного запису в УБКІ не існувало, а було додано лише 31.08.2024. Про існування вищезгаданого кредитного договору [PERSON] не знає та його не укладав. В Україні регулюється законодавством, автоматичний перевипуск банківських карток, що захищає права споживачів і визначає порядок обробки персональних даних. Якщо клієнта не повідомлено про перевипуск картки або не було отримано його згоди, що може вважатися порушенням його прав. Згідно зі ст. 17 Закону України "Про захист прав споживачів" (№ 1023-XII від 12 травня 1991 року), постачальник фінансових послуг зобов`язаний заздалегідь інформувати споживача про умови надання послуг, включаючи перевипуск картки. Ненадання такої інформації може розцінюватися як порушення прав споживача. Обробка персональних даних у процесі перевипуску картки підпадає під дію Закону України "Про захист персональних даних" (№ 2297-VI від 1 червня 2010 року). Згідно з ст. 6 цього Закону, обробка персональних даних можлива лише за згодою власника даних, якщо інше не передбачено законодавством. Це означає, що банк не може вільно обробляти дані для автоматичного перевипуску картки без відповідної згоди клієнта. Стаття 634 Цивільного кодексу України (№ 435-IV від 16 січня 2003 року) передбачає, що договори приєднання (тобто договори, зміст яких встановлений однією зі сторін) повинні бути прозорими, і клієнт має право ознайомитися з умовами договору до його підписання. Правові та організаційні засади формування і ведення кредитних історій, права суб`єктів кредитних історій та користувачів бюро кредитних історій, вимоги до захисту інформації, що складає кредитну історію, порядок утворення, діяльності та ліквідації бюро кредитних історій визначені Законом України «Про організацію формування та обігу кредитних історій». Відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі N 755/2284/16-ц, провадження N 61-4685св19. У статті 3 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», закріплено, зокрема, що: бюро кредитних історій (далі - Бюро) - юридична особа, виключною діяльністю якої є збір, зберігання, використання інформації, яка складає кредитну історію; ведення кредитної історії - діяльність Бюро із збирання, оброблення, зберігання, захисту, використання інформації, яка складає кредитну історію; кредитна історія - це сукупність інформації про юридичну або фізичну особу, що її ідентифікує, відомостей про виконання нею зобов`язань за кредитними правочинами, іншої відкритої інформації відповідно до Закону; користувач Бюро (далі - Користувач) - юридична або фізична особа - суб`єкт господарської діяльності, яка укладає кредитні правочини та відповідно до Договору надає і має право отримувати інформацію, що складає кредитну історію; Договір - правочин, сторонами якого є користувач і бюро, і предметом якого є врегулювання питань надання та отримання інформації, що складає кредитну історію. Положення Бюро - правила формування і ведення кредитних Кредитний звіт - сукупність інформації про суб`єкта кредитної історії, яка є повним або частковим відображенням його кредитної історії. Кредитний правочин - правочин, за яким виникає, змінюється або припиняється зобов`язання фізичної або юридичної особи щодо сплати грошових коштів Користувачу протягом певного часу в майбутньому (в тому числі договір страхування або купівлі-продажу майна з відстроченням платежу). У частині першій статті 4 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», визначено, зокрема, що принципами формування та доступу до інформації, яка складає кредитну історію, є: забезпечення конституційних прав і свобод суб`єктів кредитних історій; адекватність обсягів інформації цілям, для яких вони збираються; значимість, всебічність, об`єктивність, повнота і достовірність інформації; регулярність та безперервність надходження інформації; цільове використання інформації; строковість зберігання інформації; конфіденційність інформації та її захист; збір і надання інформації, що складає кредитну історію, виключно за згодою суб`єкта цієї кредитної історії; незалежність Бюро. Частиною першою статті 5 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» передбачено, зокрема, що джерелами формування кредитних історій є: відомості, що надаються користувачем до бюро за письмовою згодою суб`єкта кредитної історії відповідно до цього Закону. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 10 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» бюро вилучає з кредитної історії всю інформацію, що міститься у кредитній історії, у разі відсутності письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації про нього. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з п. 1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» встановлено, що згідно з положеннями статті 277 ЦК України і статті 10 ЦПК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Відповідно до статті 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України). Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію, у такий же спосіб, у який вона була поширена (частини четверта, сьома статті 277 ЦК України). Банки, які передають інформацію про кредитні правочини, відповідають за наявність письмової згоди на збір, зберігання, використання та поширення через відповідача інформації щодо нього та зберігають оригінал даної згоди. ТОВ «Українське бюро кредитних історій» отримує інформацію про позичальників від банків, страхових компаній, лізингових компаній, кредитних спілок та інших фінансових інститутів. Інформація передається на добровільній основі і лише за наявності письмової згоди позичальника відповідно до Закону України «Про захист персональних даних», при цьому, така згода не передбачає зазначення, до якого саме органу, установи дана інформація може бути поширена. Судом встановлено, що відносно позивача в кредитну історію було внесено відомості, за відсутності його письмової згоди, відповідно до Закону України «Про захист персональних даних», при цьому внесені відомості були недостовірними, внаслідок чого у позивача виникло право на спростування такої інформації. Відтак, ТОВ ФК Кредит-Капітал, не правомірно та безпідставно обліковував заборгованість [PERSON] за договором 23758832 від 13.09.2013. На підставі чого ТОВ Українське бюро кредитних історій внесли запис № 2, із недостовірною інформацією, яка підлягає видаленню. Враховуючи вищевикладене, та зважаючи на те, що оспорювана інформація відносно позивача є недостовірною та такою, що порушує його особисте немайнове право, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача й в частині зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» внести зміни до кредитної історії [PERSON] вилучивши з неї недостовірну інформацію щодо наявності фінансових зобов`язань [PERSON] перед Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія Кредит- Капітал, а саме інформацію про кредит за договором 23758832 від 13.09.2013. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У постанові Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до положень коментованої статті, компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача. При визначенні розміру моральної шкоди суд оцінює ступінь моральних страждань позивача, враховує короткочасність конфліктної ситуації, наявність психологічного стресу у позивача після подій, а також наявність у позивача моральних (душевних) страждань, що були викликані вимушеними діями щодо доведення відсутності в своїх діях правопорушення з метою захисту свого порушеного права. Щодо розміру відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. При оцінці обґрунтованості вимог позивача у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат. З огляду на моральну зумовленість виникнення інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. Розмір відшкодування шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Зазначене узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 15.12.2020 у справі 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19). Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовна заява в частині стягнення моральної шкоди також підлягає частковому задоволенню. За таких обставин, з`ясувавши усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, беручи до уваги короткочасність конфліктної ситуації, виходячи з принципу співмірності, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості, а також враховуючи те, що відшкодування моральної шкоди не повинно призводити до надмірного збагачення, суд дійшов висновку, що справедливою сатисфакцією є сплата на користь позивача моральної шкоди у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. ч. 1, 2\~ст. 137 ЦПК України,\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката,несуть сторони,крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3\~ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України,\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За умовами частин 1, 2\~ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати,пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; уразі відмовив позові-на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2, 3, 4\~ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Адвокат не повинен підтверджувати розмір гонорару, якщо гонорар встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі. Розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Відповідне положення міститься у постанові КАС ВС від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19. Так, в матеріалах справи міститься: копія ордеру серії АЕ № 1330002 від 28.10.2024, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копія Договору № 1284 про надання правової допомоги від 10.09.2024, копія Специфікації № 1 до договору про надання правової допомоги № 1284 від 10.09.2024; копія Специфікації № 2 до договору про надання правової допомоги № 1284 від 10.09.2024; копія Акту надання послуг № 256 від 28.10.2024 адвокатські послуги на 15\~000 гривень. Проте, враховуючи предмет спору, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг, а також те, що представник позивача просила суд відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, яку суд розцінює як зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 3000 (три тисячі) грн., що є достатнім та співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України,\~суд присуджує до стягнення з відповідачів на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі по 1211,20 грн. з кожного відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial