Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

у лютому 2025 року ТОВ «Інвестбудгаличина» звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути відповідача на його користь 20 498,67 грн заборгованості за утримання житла та комунальних послуг і судові витрати в справі. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , а ТОВ «Інвестбудгаличина» є експлуатуючою організацією, яка здійснює обслуговування вказаного будинку, який перебуває на його балансі та утриманні з 20.01.2014 року. При цьому, відповідно до наказу № 4 від 01.03.2018 року позивачем затверджено тариф у розмірі 7,00 грн за 1 квадратний метр та типовий Договір про надання послуг з управління, утримання будинків і споруд, прибудинкових територій та сприяння в отриманні комунальних послуг у житловому будинку ( [ADDRESS] ). Відповідач, споживаючи надані позивачем послуги, належним чином не виконує свої обов`язки щодо своєчасної оплати їх вартості, у зв`язку з чим, у неї виникла заборгованість у розмірі 20 498,67 грн. З огляду на викладене, ТОВ «Інвестбудгаличина» просить позов задовольнити. Ухвалою від 17.02.2025 року відкрито провадження в указаній справі. Розгляд справи визначено проводити у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін (а.с. 65). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відзиву на позовну заяву до суду від відповідача не надходило. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно Договору № 01/14 від 20.01.2014 року, укладеного між ТОВ «ФорТон» та ТОВ «Інвестбудгаличина» про передачу на баланс багатоквартирного житлового будинку, що знаходиться в будинку [ADDRESS] , сторони домовились, що датою передачі будинку на баланс балансоутримувача є дата підписання Акта приймання-передачі житлового будинку з балансу на баланс. 22.01.2014 року ТОВ «ФорТон» та ТОВ «Інвестбудгаличина» підписали Акт приймання-передачі вказаного житлового будинку з балансу на баланс. Наказом ТОВ «Інвестбудгаличина» № 4 від 01.03.2018 року затверджено тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для житлового комплексу «Саперно-Слобідська», в розмірі 7,00 грн за 1 кв.м. [PERSON] як власник квартири та споживач житлово-комунальних послуг згідно ст. ст. 156, 162 ЖК України зобов`язана не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири та прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання виконує належним чином, здійснює надання житлово-комунальних послуг. Відповідач свої зобов`язання не виконує, не здійснює платежів за житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим, у неї за період із січня 2022 року по січень 2025 року утворилась заборгованість, яка станом на 24.01.2025 року становить 20 498,67 грн, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено зобов`язання споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 15.03.2018 року в справі № 401/710/15-ц. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач не виконує належним чином свій обов`язок щодо сплати за надані послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій, у зв`язку з чим, згідно з розрахунком, наданим позивачем, за період із січня 2022 року по січень 2025 року в неї утворилась заборгованість у розмірі 20 498,67 грн. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами, що відповідач не виконував свій обов`язок щодо оплати житлово-комунальних послуг як власник квартири, в зв`язку з чим, у неї утворилась заборгованість у заявленому розмірі, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідачем, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки, рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до положень ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3 028,00 грн, сплачений при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved