Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25 квітня 2025 року частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати в сумі 12220,58 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Під час ухвалення рішення суд не вирішив питання щодо розподілу судових витрат в частині витрат відповідача на професійну правничу допомогу. 30 квітня 2025 року відповідач звернувся до суду з клопотанням, поданим представником позивача [PERSON] , про ухвалення додаткового рішення та стягнення з [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11000 грн. У заяві від 13 травня 2025 року представник відповідача просить розглянути заяву про розподіл витрат без участі відповідача та його представника за навними матеріалами у справі. Представник позивача у клопотанні від 14 травня 2025 року просить судове засідання провести за відсутності сторони позивача. Одночасно просить у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити, оскільки позивач зверталася до суду з позовом виключно в інтересах дітей і звільнена законом навіть від сплати судового збору. Позивачу правнича допомога надавалася безкоштовно, рскільки [PERSON] отримує мінімальну заробітну плату та має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Справа є малозначною, судова практика щодо вказаною категорії справ є сталою, не змінюваною вже тривалий час і не потребує детального вивчення проблеми, аналізу законодавства та розроблення стратегії ведення справи, а відтак, вартість витрат на професійну правничу допомогу є завищеною та не може бути оцінена в розмірі 11000 грн. Суд, дослідивши матеріали справи та додані до клопотання про ухвалення додаткового рішення докази, дійшов таких висновків. Згідно з ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу (ч.2 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За приписами до ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом рішення справи на репутацію сторонни або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК України). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved