Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

1.Суть позовної заяви 1.1. 26.07.2024 року [PERSON] звернулася до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] , яким просить стягнути з відповідача аліменти на\~утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 10\~000 гривень щомісячно, з подальшою\~індексацією відповідно\~до закону,\~ починаючи з 26.07.2024 року до досягнення дитиною повноліття, а саме по [INFO] . Крім цього, [PERSON] просить стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 10\~000 гривень. 1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дитина проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Певний час після розірвання шлюбу відповідач, через свою маму, надсилав періодично невеликі суми. Відповідач на даний час від надання допомоги в утриманні сина у добровільному порядку ухиляється, тому вона вимушена звернутися до суду. ІІ. Процедура та позиції сторін 2.1.\~\~Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 26.07.2024 року, справа №946/6085/24 передана на розгляд судді Бальжик О.І. (а.с.23). 2.2. 30.07.2024 року ухвалою суду відкрито провадження та справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін відповідно до ст.274 ЦПК України (а.с.25). 2.3. Сторони, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, направивши представників з належним чином посвідченими повноваженнями. 2.4. У судовому засіданні представник позивачки підтримала позовні вимоги у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні на підставі викладених у позовній заяві доводів. Додатково пояснила, що позивачка проживає разом із дитиною в Болгарії, на сьогоднішній день працює касиром в аптеці; розмір доходу становить 1\~262 леви. Відповідач проживає в Тайланді, працює тренером у дельфінарії. Картка, на яку відповідач надсилав аліменти на дитину, була втрачена, у зв`язку із чим відкрита нова картка, дані якої батьком дитини не запитувались. 2.5. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково, направивши 17.09.2024 року відзив на позовну заяву (а.с.27, 28). За змістом поданого відзиву, відповідач вимушено проживає в Тайланді, постійного місця роботи, житла та соціальних гарантій не має. [PERSON] не має можливості виїхати з держави Тайланд. З 22.12.2020 року по 23.04.2024\~рокувідповідач щомісячно сплачував позивачці на утримання дитини 2 000 гривень, виходячи зі свого нерегулярного доходу. В подальшому банківську картку позивачки було заблоковано. Переводи грошових\~коштів проводила\~мати позивача,\~оскільки вона\~проживає в\~м.\~Ізмаїлі Одеської\~області. Відповідачка будь-яких доказів на підтвердження спроможності відповідача сплачувати аліменти у заявленому розмірі не надає. [PERSON] згоден сплачувати на утримання дитини 2 000 гривень. Крім того, на думку представника відповідача, розмір заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу також є необґрунтованим конкретними розрахунками. У зв`язку з цим, просив відмовити у стягненні вказаних судових витрат. ІІІ. Фактичні обставини та докази на їх підтвердження 3.1. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 04.02.1992 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Южненського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис №4 (а.с.4). 3.2. Від спільного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою (а.с.7). 3.3. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.07.2021 року шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , розірвано (а.с.5-6). 3.4. Станом на час розгляду справи позивачка разом з дитиною у статусі біженців проживають в Болгарії. 3.5. Відповідач проживає в Тайланді, працює за наймом. ІV. Оцінка та висновки суду 4.1. Вислухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить такого висновку. 4.2. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 4.3. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 4.4. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. \~ 4.5. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого\~частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. 4.6. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 4.7. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. 4.8. Стаття 184 СК України передбачає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. 4.9. Частина 1 статті 191 СК України визначає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. 4.10. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов`язку по утриманню дітей, враховуючи вимоги ст.182 СК України та виходячи зі встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2025 рік» прожиткового мінімуму, суд вважає, що заявлений позов, з урахуванням матеріального положення обох сторін, підлягає частковому задоволенню та стягненню з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 4 500 гривень щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. V. Розподіл судових витрат 5.1. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень чч.1, 2, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, за змістом яких судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. 5.2. Відповідно до чч.2-4 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення\~розміру\~витрат\~на правничу\~допомогу\~з\~метою розподілу\~судових\~витрат\~учасник справи\~подає\~детальний\~опис робіт\~(наданих\~послуг),\~виконаних\~адвокатом,\~та\~здійснених\~ним витрат,\~необхідних\~для\~надання правничої\~допомоги. Розмір витрат\~на\~оплату\~послуг адвоката\~має\~бути\~співмірним із: 1)\~складністю\~справи\~та виконаних\~адвокатом\~робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим\~адвокатом\~на виконання\~відповідних\~робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом\~наданих\~адвокатом послуг\~та\~виконаних\~робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 5.3. Згідно з ч.ч.1-2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 5.4. Частина 3 ст.141 ЦПК України визначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. 5.5. Частиною 8 ст.141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 5.6. Згідно квитанцій № СВ08427790/1 та № СВ08582993/1 позивачка [PERSON] за послуги з надання правової допомоги сплатила адвокату Радуловій Н.М. 10\~000 гривень. 5.7. У п.п.113-117 рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» від 07.11.2013 року, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно із договірними зобов`язаннями. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі №922/445/19 від 03.10.2019 року, постанові від 21.01.2021 року у справі №280/2635/20, постанові Київського апеляційного суду від 01.03.2021 року у справі №761/1673/20. 5.8. Відтак, приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволено частково, суд у відповідності до п. 3 ч.2 ст.141 ЦПК України дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500 гривень. 5.9. Згідно з п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 211 гривень 20 копійок із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Outcome: partial