Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

Позивач ТОВ «Споживчий Центр» звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором укладеним між [PERSON] та ТОВ «Споживчий Центр» від 15.04.2024 року № 15.04.2024-100001177. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, в зв`язку з чим, станом на дату подання позовної заяви утворилась заборгованість у розмірі 11580 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4000 грн., по процентам в розмірі 5580 грн. та неустойки у розмірі 2 000,00 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості, а також стягнути судові витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі сплати судового збору 2422,40 грн. Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 24.12.2024 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Позивачу направлялася копія ухвали про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Відповідачу направлялася копія ухвали суду про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, а також матеріали позовної заяви та додатки до неї. Відповідач заяву із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву до суду не направив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] , укладено кредитний договір від 15.04.2024 року № 15.04.2024-100001177, за умовами якого видано кредит у сумі 4 000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 15.04.2024 року. Відповідач [PERSON] , 15.04.2024 електронним цифровим підписом підписано Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на рахунок кошти у розмірі 4000 грн., а отже акцептовано умови Договору. Позичальником [PERSON] , під час укладення кредитного договору № 15.04.2024-100001177 пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку. ТОВ "Споживчий центр" свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач належним чином договірні зобов`язання не виконував, внаслідок чого за вказаним кредитним договором виникла заборгованість у розмірі 11580 грн., з яких 4000 грн. - тіло кредиту, 5580 грн. - проценти за користування 2000 грн. неустойка, що підтверджується Довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 15.04.2024-100001177 від 15.04.2024, де вказано, що проценти по кредиту нараховані за період з 15 квітня 2024 року по 15 червня 2024 року. Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050\~ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання - є його порушенням. Таким чином, відповідач звернувся до ТОВ «Споживчий Центр» з метою отримання банківських послуг у вигляді отримання кредиту, у зв`язку з чим підписав кредитний договір № 15.04.2024-100001177 від 15.04.2024 року, відповідач отримав кредитні кошти і взяв на себе зобов`язання повернути їх, але свої зобов`язання не виконав та допустив заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 11580 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача ТОВ «Споживчий Центр» до [PERSON] за Кредитним Договором № 15.04.2024-100001177 від 15.04.2024 року підлягають задоволенню. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі частини першої статті 141 ЦПК України. Оскільки позов задоволено, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved