Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» (далі по тексту - ТОВ «Іннова Фінанс») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15 серпня 2024 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір про надання грошових коштів у позику № 5047580824 (далі по тексту - "Договір позики"). Як вбачається зі змісту Договору позики, разом із Правилами надання споживчих кредитів, затв. 23.04.2024 р. складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений. Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. ст. 3, 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію". Відповідно до п. 2.2. Договору позики позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику на суму у розмірі: 14 000,00 грн. шляхом перерахунку на поточний рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів платіжної картки, вказаної відповідачем, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами Договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно п.2.6.1., п.2.6.2. та 2.6.3. цього Договору, його додатків. Перерахування позичальнику кредитних коштів у розмірі 10 000,00 гривень, в рамках виконання умов Договору, було здійснено шляхом грошового переказу, використовуючи реквізити платіжної картки, вказаної відповідачем під час укладання Договору, що підтверджується Довідкою про перерахування коштів, виданою ТОВ ФК «Контрактовий Дім», з яким у ТОВ «Іннова фінанс» укладено договір №160523/1 від 16 травня 2023 року, відповідно до якого ТОВ «Іннова фінанс» доручає ТОВ «ФК «Контрактовий дім» здійснювати перекази коштів (платежів) з використанням Реєстру виплат на користь отримувачів відповідно до правил МПС для сервісів Visa Direct/Master Card Money Send. ТОВ «Іннова фінанс», як позикодавець, свої зобов`язання виконав у повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти у розмірі 14 000,грн. 00 коп. В той же час відповідач всупереч умовам договору позики та норм статей 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, суму позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив. Отже, заборгованість відповідача перед позивачем складає 39 296 грн. 00 коп.: - 14 000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту (після 13.10.2024 р. - 13 800,00 грн.); - 25 496 грн. 00 коп. - заборгованість за процентами (14000*1,5%*154). Посилаючись на викладене, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 39296, 00 грн. та судові витрати в розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Хустського районного суду від 27.03.2025 відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач подав відзив на позов, в якому заперечує проти задоволення позову в повному обсязі. Зокрема, відповідач визнав факт отримання позики, однак вважає нараховані проценти необґрунтованими та такими, що не відповідають чинному законодавству. Посилається на Закон України № 3498-ІХ від 22.11.2023 р., яким внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», зокрема обмежено максимальний розмір денної процентної ставки - не більше 1%, а на перехідний період передбачено обмеження у 2,5% протягом перших 120 днів і 1,5% протягом наступних 120 днів з дня набрання чинності (24 грудня 2023 року). Відповідач також вказав на внесені ним платежі у рахунок погашення боргу та надав альтернативний розрахунок, відповідно до якого, з урахуванням сплачених сум і правових обмежень щодо процентної ставки, вважає, що фактична заборгованість станом на 17 березня 2025 року складає 18 792,60 грн. Представник позивача додаткових пояснень у справі, відповіді на відзив не надав. В судове засідання представник позивача не з`явився, позовна заява містить клопотання про розгляд справи без його участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Так, відповідно до приписів ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. До позовної заяви долучено паспорт споживчого кредиту у кредитодавця ТОВ «Іннова Фінанс», у якому викладено усі умови кредитування у даній фінансовій установі, і який підписано [PERSON] електронним підписом - одноразовим ідентифікатором направленим на номер телефону [NUMBER] . Також вбачається, що 15.08.2024 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №5047580824 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», і який підписано електронним підписом - одноразовим ідентифікатором 5509. Зі своєї сторони ТОВ «Іннова Фінанс» направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор, на його номер мобільний телефону, котрий ним було введено. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачу кредитні кошти у сумі 14 000 грн., які відповідач зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування кредитом. Стандартна процентна ставка за кредитом становить 1,5 процентів в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного п.2.5 Договору, за кожен день користування кредитом. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на момент звернення з позовом до суду, у відповідача виникла заборгованість в сумі в сумі 39296,00 грн., яка складається з 14000 грн. - заборгованість за тілом кредиту (після 13.10.2024 - 13800 грн.); 25496 грн. - заборгованість за процентами (14000*1,5*154). За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина четверта статті 203 ЦК України). Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Важливо розуміти, в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його слід електронним підписом. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18). Нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою "текстуальної" недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. З позицій юридичної техніки така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах "нікчемний", "є недійсним". Кредитний договір, укладений з не додержанням письмової форми, є нікчемним (частина друга статті 1055 ЦК України). Тобто, правовим наслідком недодержання письмової форми кредитного договору є його нікчемність. Договір, укладений сторонами у даному цивільному провадженні, відповідає вимогам закону. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд констатує, що у даному випадку договір про надання фінансового кредиту підписаний [PERSON] за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами 15.08.2024 року правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Отже, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20); від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20); від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20 (провадження № 61-154св21); від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20 (провадження № 61-6379св21). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною. Відтак, оскільки договір між сторонами був укладений у електронній формі, у такому договорі сторони досягли згоди щодо всіх істотних його умов, кредитор виконав свої зобов`язання та перерахував кредитні кошти у розмірі 14 000 грн. на рахунок боржника, на строк 360 днів під процентну ставку 1,5% на день, то між сторонами виникли кредитні зобов`язання. Разом з тим, відповідно до змін, внесених Законом України №3498-ІХ від 22.11.2023 року, який набрав чинності 24.12.2023, до Закону України «Про споживче кредитування» було введено обмеження щодо максимально допустимої денної процентної ставки. Згідно з ч. 4 і 5 ст. 8 зазначеного Закону, з 24 грудня 2023 року: максимальна денна процентна ставка не може перевищувати 2,5% - протягом перших 120 днів; 1,5% - протягом наступних 120 днів; а з 20 серпня 2024 року - не більше 1,0% на день. Договір було укладено після набрання чинності відповідних законодавчих обмежень, однак умовами Договору передбачено ставку 1,5% без урахування нових вимог. Суд, оцінивши наданий позивачем розрахунок, встановив, що сума відсотків нарахована з порушенням встановлених законом обмежень, а саме: за період з 15.08.2024 по 19.08.2024 (5 днів) - ставка 1,5% - 1 050,00 грн; з 20.08.2024 по 17.03.2025 (210 днів) ставка має бути не більше 1,0% > 29 400,00 грн. Загалом допустима сума нарахованих відсотків складає: 30 450,00 грн. Водночас, позивач у розрахунку зазначає загальну суму відсотків у розмірі 44 485,00 грн. Крім того, відповідачем внесено загальну суму платежів 19 179,00 грн, яка мала б бути зарахована в рахунок погашення нарахованих відсотків, відповідно до черговості, визначеної ч. 2 ст. 536 ЦК України. Відповідно, після перерахунку та з урахуванням внесених платежів, станом на 17.03.2025 р. залишок боргу складає 25 271 грн (у тому числі несплачені відсотки - 11 271,00 грн та тіло кредиту - 14000,00 грн). Узагальнюючи наведене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором на загальну суму 25271,00 грн., яка складається з 14000 грн. заборгованості за тілом кредиту, 11271 грн. заборгованості за відсотками . У іншій частині позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем пред`явлено позов на суму 39296 грн., судом такий позов задоволено частково на суму 25 271 грн., що складає 64% від заявлених вимог. Відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1550 грн. (2422,40 * 64%).

Outcome: partial