Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] самостійно виховує та утримує малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 22 вересня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб у Дніпровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровській області, актовий запис № 744. [INFO] від цього шлюбу народилась спільна дитина - син [PERSON] , про що Баглійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області внесено актовий запис за № 450 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . У свідоцтві про народження відповідачка записана матір`ю дитини, а позивач - батьком. Сімейне життя у позивача та відповідача не склалося. 22 січня 2024 року рішенням Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у справі № 207/261/24 шлюб розірвано. Рішення набрало законної сили 22 лютого 2024 року. У позовній заяві про розірвання шлюбу, що була подана позивачем до суду та зареєстрована судом 17 січня 2024 року вказано, що «син зараз проживає з батьком і планує надалі проживати з ним, з квітня 2022 року відповідачка поїхала до Албанії, звідки повернулася лише в січні 2024 року, зараз знаходиться в Україні, але незабаром знову планує їхати до Албанії, щоб продовжити своє життя там». 22 січня 2024 року між сторонами був укладений договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, що посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Жидковою І.В., зареєстровано в реєстрі за № 47. Даний договір укладено стосовно місця проживання та утримання спільного малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до цього договору батьки домовились про місце проживання сина [PERSON] та про порядок здійснення батьківських прав батьком та матір`ю, яка проживає окремо від дитини. Місцем проживання дитини за цим договором батьки визначили місце проживання батька дитини - позивача у справі. Після укладання договору відповідачка виїхала за межі країни і з того часу не поверталась. Як відомо, відповідачка проживає в Албанії і повертатись в Україну не планує. Станом на сьогодні від встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини батьком за рішенням суду залежить виникнення у нього права на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини відповідатиме інтересам дитини та буде направлено на захист прав дитини, яка фактично виховується одним з батьків. У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що 22 вересня 2007 року між ним та [PERSON] був зареєстрований шлюб. [INFO] від цього шлюбу народився син - [PERSON] . В квітні 2022 року дружина виїхала з сином за кордон. Через рік син повернувся додому, так як не зміг жити в Албанії, не зміг вивчити мову та не хоче ходити там до школи. Син повернувся в Україну в серпні 2023 року, так як він хоче жити в Україні. Він повернувся з дідусем (батьком своєї матері), так як не зміг жити в Албанії. Відповідачка не захотіла повертатися в Україну, оскільки їй подобається жити в Албанії. В січні 2024 року [PERSON] приїздила в Україну приблизно на два тижні, щоб забрати свій диплом, і тоді вони офіційно розлучилися. Після цього вона повернулася в [PERSON] . Син [PERSON] з серпня 2023 року проживає з ним, він виховує сина самостійно. Він возить сина до школи, займається його вихованням, піклується про сина, допомогає з навчанням. В січні 2023 року він уклав з [PERSON] договір у нотаріуса про його самостійне виховання сина. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Зазначила, що від встановлення факту самостійного виховання залежить право позивача на відстрочку. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутністю, пояснила, що дійсно між\~нею та\~ [PERSON] був\~укладений шлюб,\~який розірвано\~на підставі\~рішення Баглійського\~районного суду\~міста Дніпродзержинська\~Дніпропетровської області\~від 22\~січня 2024\~року у\~справі №\~207/261/24. У шлюбі\~у них\~народився син\~-\~ [PERSON] ,\~ [INFO] . Після розірвання шлюбу їх спільний син [PERSON] почав проживати з батьком [PERSON] . З 26 січня 2024 року вона виїхала за межі України і повертатися не має наміру. Зараз проживає у місті Дуррес (Албанія). Підтверджує, що 22 січня 2024 року між нею та [PERSON] , батьком її сина, був укладений договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, що посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Жидковою І.В. та зареєстрований в реєстрі за № 47. Так, дійсно місцем проживання їх дитини за цим договором було визначено місце проживання батька дитини. Підтверджує, що цей договір був укладений з метою визначення місця проживання їх сина [PERSON] , утримання та виховання його батьком. Вона не заперечує, щоб їх син [PERSON] проживав разом з батьком, який його самостійно виховує та утримує. Підтверджує, що вихованням і утриманням їх спільного сина [PERSON] займається його батько - [PERSON] , який в подальшому буде цим займатись, бо вона за кордоном, не має постійного місця роботи і тому не має можливості утримувати дитину. Дана заява завірена уповноваженою особою посольства України в Албанії. В судовому засіданні було також вислухано і самого малолітнього [PERSON] , [INFO] , який пояснив, що він проживає за адресою: [ADDRESS] разом з татом. Коли почалася війна, він з мамою виїхав до Албанії. Коли до мами приїхали її батьки, він попросив, щоб його привезли в Україну, бо йому хотілося додому, до своїх друзів та родичів. Зараз він проживає вдвох з батьком, а мати не хоче повертатися в Україну тому, що тут війна. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання, в якому просив проводити розгляд справи за його відсутності. У поданому до суду клопотанні зазначили, що факт самостійного виховання та утримання дитини батьком не підлягає розгляду органом опіки та піклування та не передбачає надання відповідного висновку. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду повідомила, що позивач [PERSON] є її колегою по роботі. Вона знає, що він зараз проживає вдвох з дитиною, він часто відпрошується з роботи, щоб забрати дитину зі школу або щоб відвести сина на якийсь гурток. Вона знає позивача з травня 2007 року, також вона знає дружину позивача, ще з тих пір як вони зустрічалися, потім одружилися. Їй відомо, що на початку війни відповідачка [PERSON] виїхала з сином до Албанії, а вже в серпні 2023 року дідусь привіз дитину до тата. З тих пір [PERSON] живе в Україні з татом. Вона працює в одному кабінеті з позивачем [PERSON] та часто чує, як [PERSON] телефонує батьку. Також їй відомо, що [PERSON] ходить до школи, спілкується з директором, класним керівником, відвідує батьківські збори. Мати [PERSON] вирішила залишитися в Албанії, вона приїздила в січні 2024 року лише на кілька днів, вони розлучилися і [PERSON] поїхала. Вона підтверджує, що з серпня 2023 року [PERSON] самостійно виховує сина [PERSON] . Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду повідомила, що вона сусідка позивача [PERSON] . В 2012 році позивач з дружиною придбали будинок поруч з її будинком та робили в ньому ремонт. Приблизно в 2013 році вони заселилися, та у них народився син [PERSON] . Між їх дворами є паркан з сітки-рабиці, і вона бачить все, що відбувається у дворі [PERSON] , також вони часто ходять один до одного в гості. Зараз позивач проживає вдвох з сином. З 2022 році дружину позивача вона взагалі не бачить. [PERSON] виховує сина сам, а дружина виїхала за кордон. Вона підтверджує, що мати дитини не проживає в їх будинку з початку війни, та [PERSON] самостійно виховує сина [PERSON] . Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду повідомила, що вона є рідною сестрою позивача, він з серпня 2023 року сам виховує сина. Коли почалася війна, вона зі своїм сином, та [PERSON] з сином [PERSON] поїхали за кордон. [PERSON] поїхала до Албанії, але [PERSON] не подобалось жити в Албанії, і [PERSON] дідусь привіз в Україну. [PERSON] не хоче повертатись в Україну, вона хоче жити в Албанії. З часу повернення [PERSON] проживає з батьком [PERSON] , який піклується про сина, відвозить та забирає його зі школи. Влітку буде вже два роки як [PERSON] проживає з батьком і він самостійно виховує сина. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з 22 вересня 2007 року позивач та відповідачка перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (арк. с. 14), який було розірвано рішенням Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 січня 2024 року по справі № 207/261/24, яке набрало законної сили 22 лютого 2024 року (арк.с. 16-17). Позивач є батьком, а відповідачка є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 06 вересня 2013 року Баглійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 450 (арк.с. 15). Відповідно до статті 291 ЦК України фізична особа незалежно від віку та стану здоров`я має право на сім`ю. Фізична особа не може бути проти її волі розлучена з сім`єю, крім випадків, встановлених законом. Фізична особа має право на підтримання зв`язків з членами своєї сім`ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває. Ніхто не має права втручатися у сімейне життя фізичної особи, крім випадків, передбачених Конституцією України. Приписами статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади № 2024/004742162 від 10.05.2024 року з 12.02.2013 року (арк. с. 20). Син позивача - [PERSON] , також зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади № 2024/004756447 від 10.05.2024 року з 16.09.2014 року (арк. с. 21). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт самостійного виховання та утримання позивачем [PERSON] його малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , без участі матері [PERSON] , підтвердили допитані під час розгляду справи свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . В Акті № 05 про підтвердження факту проживання від 19 лютого 2025 року виданого головою квартального комітету № 7 Південного району Дзюба Н.О., встановлено, що за адресою: [ADDRESS] з серпня 2023 року і по цей час проживає [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (арк. с. 22 на звороті). В Акті № 04 про підтвердження факту проживання (не проживання) особи від 19 лютого 2025 року виданого головою квартального комітету № 7 Південного району Дзюба Н.О., встановлено, що за адресою: [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] з 22.04.2022 року і по цей час не проживає (арк. с. 22). Довідкою Комунального закладу «Ліцей № 19» Кам`янської міської ради від 19.02.2025 року № 01-26/21, підтверджено, що [PERSON] , [INFO] , дійсно навчається у 5-Б класі комунального закладу «Ліцей № 19» Кам`янської міської ради» і що [PERSON] виховує сина самостійно. Мати [PERSON] вихованням та навчанням сина не цікавиться, батьківські збори не відвідує (арк. с. 23). Крім того, додатково на підтвердження факту самостійного виховання та утримання позивачем малолітнього [PERSON] свідчить: характеристика [PERSON] , [INFO] , учня 5-Б класу Комунального закладу «Ліцей № 19» Кам`янської міської ради, в якій зазначено, що [PERSON] навчається у Ліцеї № 19 з 1 класу. За цей час зарекомендував себе як старанний, здібний, активний учень. Має високі здібності по засвоєнню навчального матеріалу. До уроків готується систематично. З вересня 2023 року вихованням [PERSON] займається тато - [PERSON] . Він приймає активну участь у житті та вихованні свого сина, ставить до нього вимоги на рівні з вчителем. В позашкільний час відвідує виставки та місця дитячих розваг. [PERSON] має тісний зв`язок з батьківським колективом класу, є членом батьківського комітету, систематично контролює життя та навчання свого сина. Мати - [PERSON] , життям та навчанням сина не цікавиться з 2022 року (арк. с. 24). Позивач проводить з сином багато часу, приділяє увагу та піклується про нього. Батько з сином катаються на велосипедах, ходять до парку розваг, до річки, до кінотеатру, до лісу, зустрічають разом свята та дні народження, що підтверджується фото (світлинами), що додаються (арк. с. 25-26). Довідкою про доходи з основного місця роботи за 2020 рік, 2021 рік, 2022 рік, 2023 рік, 2024 рік підтверджено, що Позивач з 01.08.2019 року і по цей час працює в ПрАТ «СК «Уніка» на посаді головного експерта - консультанта зі страхування (арк. с. 27). Характеристикою з основного місця роботи від 10.05.2024 року вих. № 57, що складена і підписана директором Дніпропетровської ОД ПрАТ «СК «Уніка» Мудрак А.В. підтверджено, що Позивач з 01.08.2019 року працює в ПрАТ «СК «Уніка» на посаді головного експерта - консультанта зі страхування (відділення у м. Кам`янське). За час роботи зарекомендував себе як відповідальний і дисциплінований працівник, який зможе проявити ініціативу і прийняти правильне рішення в питаннях, що стосуються його професійної діяльності і знаходяться в межах його компетенції. Крім прямих посадових обов`язків неодноразово брав на себе додаткові обов`язки - на час відсутності безпосереднього керівника, де проявив себе як кваліфікований, відповідальний і вимогливий керівник. Дисциплінарних проваджень не зафіксовано. З часу коли Відповідач проживає з сином, він несе витрати на продукти харчування, одяг, іграшки, побутові предмети, навчання, медичне обслуговування для сина, тощо. На підтвердження факту утримання батьком сина надано копії чеків (арк. с. 29-54). Статтею 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Оскільки факт самостійного виховання та/або утримання дитини не може бути встановлений у позасудовому порядку, адже жодний орган влади (суб`єкт владних повноважень) не наділений повноваженнями встановлювати такий факт, то його встановлення можливе лише у судовому порядку в суді цивільної юрисдикції. Ураховуючи, що у правовідносинах в даній справі відсутній будь-який орган влади, до повноважень якого належить встановлення факту самостійного виховання та/або утримання дитини, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, судом, встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту самостійного виховання та/або утримання дитини, є суд цивільної юрисдикції на підставі\~статті 19 та\~частини другої статті 315 ЦПК. Крім того, чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд таких справ у цивільному судочинстві в порядку окремого провадження. Така правова позиція узгоджується з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року в справі № 560/17953/21. Враховуючи наведене, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що [PERSON] , [INFO] , самостійно виховує та утримує малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , без участі матері [PERSON] , [INFO] , а тому заяву [PERSON] про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини слід задовольнити. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved