Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

І. Описова частина Стислий виклад позиції позивача та відповідача До Добровеличківського\~районного суду\~Кіровоградської області\~13.01.2025\~надійшла позовна\~заява,\~в якій\~позивач просить\~стягнути з\~відповідача заборгованість\~у розмірі\~41048,00\~грн за\~кредитним договором\~№1345862\~від 10.01.2020. Свій позов ТОВ "ФК "Пінг-Понг" обґрунтовує тим, що 10.01.2020 між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] був укладений кредитний договір №1345862 у електронній формі. Відповідно до умов цього кредитного договору первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти у розмірі 14 000 гривень строком на 30 днів, із сплатою комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом. 01.04.2020 між первісним кредитором та ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" було укладено договір факторингу №01/04, відповідно до умов якого відступлено право вимоги за кредитним договором №1345862 від 10.01.2020 на користь ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія". Відповідно, ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" набуло права вимоги до відповідача. 13.12.2021 між ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" та ТОВ "ФК "Пінг-Понг" був укладений договір факторингу №1/4, відповідно до умов якого ТОВ "ФК "Пінг-Понг" набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №1345862 від 10.01.2020. Однак відповідачка не виконує взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати відсотків і комісії, унаслідок чого є заборгованість перед позивачем у сумі 41 048 гривень. Вона відмовляється добровільно сплатити цю заборгованість, що змусило позивача звернутися до суду з відповідним позовом. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У пункті 6 позовної заяви він просив розгляд справи проводити без його участі, а також не заперечує проти заочного рішення. До суду надано відповідь на відзив, згідно з якою сума заборгованості складає 41 048 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту: 12 600 грн (з урахуванням надання кредиту від 10.01.2020 у розмірі 14 000 грн та погашення в розмірі 1 400 грн від 01.03.2020); заборгованість за відсотками: 21 168 грн (нарахування за період 11.01.202016.03.2020 у сумі 9 135 грн, та за період 10.02.202015.05.2020 у сумі 15 750 грн, а також сплата відсотків від 01.03.2020 у розмірі 3 717 грн); заборгованість за комісією: 1 680 грн; заборгованість за пенею: 5 600 гривень. Відповідач дійсно здійснював періодичні погашення заборгованості, які враховані первісним кредитором при визначенні суми боргу. Кредитор може розраховувати як на нарахування відсотків за весь час користування кредитом до його повернення незалежно від строку дії договору, так і на застосування заходів цивільної відповідальності. Якщо умовами кредитного договору передбачені окремі самостійні зобов`язання боржника щодо повернення боргу щомісяця частинами та встановлена самостійна відповідальність за їхнє невиконання, то у разі неналежного виконання цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожної чергової частини. Позивач довів правомірність нарахування відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій відповідно до умов договору. Отже позвач просить задовольнити позовні вимоги та відмовити у задоволенні судових витрат відповідача. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином. Представник відповідача подав до суду заяву, згідно з якою просить розглядати справу за їх відсутності та просить прийняти заяву про часткове визнання позову на суму 21 980 грн 00 копійок, з відмовою в задоволенні іншої частини позову за її безпідставністю. Також просить стягнути з позивача на користь відповідача всі понесені судові витрати. Представник відповідача подав до суду відзив, згідно з яким просила прийняти заяву про часткове задоволення позовних вимог та стягнути понесені судові витрати. 10.01.2020 між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» було укладено договір №1345862, за умовами якого сума кредиту становила 14 000 грн, строком на 30 днів до 09.02.2020. Заявляє, що проценти за користування кредитом нараховуються не лише у межах строку кредитування, а й після його закінчення до моменту фактичного повернення кредитних коштів. Це свідчить про помилкове розуміння правової природи процентів, які платяться позичальником у разі прострочення грошового зобов`язання. Суд має право зменшити суму пені, заявлену позивачем до стягнення, з 5600 грн до 1400 гривень. Враховуючи, що сума тіла кредиту становить 14 000 грн, а розмір пені 5600 грн, її розрахунок відбувається виходячи зі ставки 730% річних. Відповідач вважає, що такий підхід позивача щодо відновлення майнового стану є нерозумним і несправедливим, зважаючи на значне перевищення реальних збитків. Тому просить суд зменшити розмір пені до розумних меж 10% від суми кредиту. Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідача загальну заборгованість у сумі 21 980 гривень. Окрім того, просить стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 9500 гривень. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 15.01.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІ. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.10.2023 ТОВ "Фінансова компанія "Пінг-Понг" зареєстроване як юридична особа 11.06.2020, види економічної діяльності: 64.99 - надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення) (а.с.11). Судом встановлено, що 10.01.2020 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №1345862. Згідно з пунктом 1.1 цього договору, позикодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, у встановлений строк, передбачений у пункті 1.3, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, зазначеній у пункті 1.2. Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за його надання та проценти за користування кредитом у строки, передбачені пунктом 1.4, а також виконати інші зобов`язання у повному обсязі та відповідно до умов і строків, встановлених договором. Пункти 1.21.4 кредитного договору передбачають, що сума кредиту становить 14 000 гривень. Кредит надається стрком на 30 днів, починаючи з 10.01.2020. Згідно з пунктом 1.5.2 договору, проценти за користування кредитом становлять 6300 грн, що нараховуються за ставкою 1,50% від фактичного залишку за кожен день користування кредитом. Відповідно до пункту 1.6, стандартна (базова) ставка відсотків за користування кредитом становить 1,50% від фактичного залишку кожен день. Згідно з пунктом 2.2.3 договору, у разі необхідності, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом пролонгації та продовжити користування кредитними коштами після закінчення основного строку. Таке продовження відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитом після спливу попереднього строку, але загальна сума такої пролонгації не може перевищувати 60 днів. Пунктом 6.1 договору передбачено, що цей кредитний договір укладається в електронній формі у особистому кабінеті позичальника, створеному в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, що доступний через сайт товариства, відповідний мобільний додаток або інші засоби. Згідно з пунктом 4.1 договору, у разі прострочення зобов`язань позичальником щодо сплати боргу, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку (дата, вказана у пункті 1.4 договору), з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків погашення, позичальник зобов`язаний сплатити товариству пеню у розмірі 2% від суми невиконаного боргу за кожен день прострочки, але у будь-якому разі не більше 50% від загальної суми кредиту, отриманого позичальником за цим договором (а.с. 2123). Подана до суду позивачем анкета-заява на кредит № 1345862 від 10.01.2020 містить надану позичальником згоду, процес оформлення та розгляду заяви, прийняття рішення по заяві та погоджені умови кредитування по заяві (а.с. 10). Відповідно до копії платіжного доручення №13632154 від 10.01.2020, ТОВ "Мілоан" перерахувало на ім`я отримувача [PERSON] кошти згідно з договором №1345862в сумі 14 000,00 гривень (а.с. 39). Отже, ТОВ "Мілоан" умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в обумовленому договором розмірі. Також судом встановлено, що 01.04.2020 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК\~"Довіра\~та Гарантія" було укладено Договір факторингу №01/04, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги і за кредитними договорами, що укладені між ТОВ "Мілоан" та боржниками (а.с.24-27). Також судом встановлено, що 13.12.2021 між ТОВ "Фінансова\~Компанія "Пінг-понг" та ТОВ "ФК\~"Довіра\~та Гарантія" було укладено Договір факторингу №1/4, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги і за кредитними договорами, що укладені між ТОВ " "ФК\~"Довіра\~та Гарантія" та боржниками (а.с.33-34). Відповідно до копії витягу з додатку до договору факторингу №1/4 від 13.12.2021 ТОВ "Фінансова Компанія "Пінг-понг" набуло права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору №1345862 від 10.01.2020 і загальна сума заборгованості становить 41048 грн, з яких: 12 600,00 грн залишок по тілу кредиту; 21168,00 залишок по відсотках, 1680 за комісією 5600 (а.с. 12). 13.12.2021 між ТОВ ""ФК "Довіра та Гарантія" та ТОВ " ФК "Пінг-Понг" було укладено Договір факторингу №1/4, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги і за кредитними договорами, що зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги (а.с.33-35). Відповідно до копії витягу з додатку до договору факторингу №01/04 від 01.04.2020 ТОВ "Він Фінанс" набуло права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору №1345862 від 10.01.2020 і загальна сума заборгованості становить 41048 грн, з яких: 12 600,00 грн залишок по тілу кредиту; 21168,00 залишок по відсотках, 1680 за комісією 5600 (а.с. 13). Згідно із відомістю про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №1345862 встановлено, що [PERSON] має заборгованість перед ТОВ "Мілоан" у розмірі яких: 12 600,00 грн залишок по тілу кредиту; 21168 грн залишок по відсотках, 1680 грн за комісією 5600 грн (а.с. 14-16). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч. 1-2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.1046 вказаного Кодексу за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст.1050 цього Кодексу якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. За вимогами ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язуються надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З наведеного можливо дійти до висновку, що дійсно 10.01.2020 між відповідачем та ТОВ "Мілоан" в електронній формі на підставі оформлен та подання ТОВ "Мілоан" відповідної анкети-заяви на кредит №1345862 від 10.01.2020 підписаної позичальником одноразовим ідентифікатором та відправлення товариству електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір, було укладено договір про споживчий кредит, та відповідач була ознайомлений з усіма його істотними умовами та прийняв їх. Суд зазначає, що без здійснення вказаних дій позивачем кредитний договір не був би укладений сторонами, а тому суд доходить до висновку, що цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, за яким з рахунку ТОВ "Мілоан", перераховано кошти шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки [PERSON] , зареєстрованої останнім у особистому кабінеті на сайті miloan.ua. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Згідно зі ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушив умови вказаного договору, не повернув отримані в борг грошові кошти, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту та залишку по відсотках за договором про споживчий кредит №1345862 від 10.01.2020, підлягають стягненню з позичальника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Пінг-Понг". Щодо правомірності нарахування комісії відповідачу в сумі 1680 гривень, суд зазначає, що відповідно до положень абзацу 2 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Крім того, за змістом статей 11,18 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність`визначено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Відповідно до п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженогоПостановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). У зв`язку з викладеним, дійшов до висновку про незаконність положення кредитного договору, яке встановлює обов`язок відповідача по сплаті комісії за надання кредиту у розмірі 12,0% суми кредиту. Отже, в стягненні заборгованості з комісії в сумі 1680 грн необхідно відмовити. Щодо нарахування відповідачці [PERSON] пені, суд зазначає, що особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України). У разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення (пункт 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Тлумачення пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: - в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину; - в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; - у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від обов`язку сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку (штраф, пеню) за таке прострочення. Законодавець на рівні акту цивільного законодавстві (пункт 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України) передбачив спеціальний випадок звільнення від обов`язку позичальника сплатити неустойку (штраф, пеню). Такий обов`язок припиняється без його виконання. Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, із 22 травня 2020 року до 31 липня 2020 року на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя із урахуванням епідемічної ситуації в регіоні карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 19 грудня 2020 року до 01 жовтня 2021 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. З огляду на приписи пункту 15 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, наведені постанови Кабінету Міністрів України, якими з 12 березня 2020 року установлено на всій території України карантин, що діяв протягом всього періоду, за який нараховується пеня, суд дійшов до висновку про необґрунтованість стягнення з [PERSON] суми пені в розмірі 5600 грн, що є безпідставним та таким, що суперечить нормам матеріального права. Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду у постановах від 16 грудня 2021 року у справі № 922/4076/20 та 25 жовтня 2022 року у справі № 916/183/22. Отже суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині нарахованої позивачем пені до початку дії карантину - 19 лютого 2020 року. У відповідності до наданого розрахунку пені згідно з ( а.с. 14-18) сума пені, що підлягає стягненню, становить 2520 гривень. Зазначений розмір співвідноситься із розміром тіла кредиту, а тому суд не вбачає підстав для зменшення розміру пені. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушив умови вказаного договору, не повернув отримані в борг грошові кошти, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором про споживчий кредит №1353964, підлягають частковому задоволенню та стягненню з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Пінг-Понг" заборгованості\~в розмірі 36 288,00 грн, з яких: 12 600,00 грн залишок по тілу кредиту; 21168,00 залишок по відсотках; 2520 заборгованість за пенею. Щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд зазначає таке. Відповідно до\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті\~133\~та частин першої - третьої статті\~137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною восьмою\~статті 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до ч. 4\~ст. 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У розумінні\~ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази, а саме: договір №43657029 про надання правової допомоги від 07.08.2024 укладений між ТОВ "Фінансова компанія «Пінг-Понг» та адвокатом Білецьким Б.М.; детальний опис робіт (надання послуг) виконаних адвокатом Білецьким Б.М. від 11.11.2024; додаткова угода №1345862 до Договору №43657029 про надання правової допомоги від 07.08.2024, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС №5618/10; акт про підтвердження факту надання правничої (правової ) допомоги адвокатом від 11.11.2024 (а.с.9,17,18-20, 36, 53 ). Отже в судовому засіданні доведено розмір витрат позивача за надані послуги правничої допомоги в сумі 6000 гривень Відповідач не подававав клопотань про зменшенню судових витрат. Оскільки рішенням суду позов задоволено частково, а відтак, виходячи із загального розміру вартості правничої допомоги 6000 грн, сума що підлягає стягненню з позивача пропорційно до відмовленої частини позовних вимог 5304 гривні 20 копійок. Крім того представник відповідача заявила також клопотання про стягнення судових витрат за надання правничої допомоги адвокатом Цокало Т.М. Згідно з Актом приймання-передачі наданої правничої допомоги №1 до Договору №1180 про надання правової допомоги від 20.01.2025 р., адвокатом, Цокало Т.М. станом на 01.02.2025 виконані послуги за Договором, а саме: Надання усної консультації 20.01.2025 1500,00 грн, підготовка та написання заяв по суті відзив у справі №396/2337/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором з 29.01.2025 01.02.2025 - 8000,00 гривень. Станом на 01.02.2025 надано правничої допомоги 9500,00 гривень. \~ \~ \~ \~Клієнтом станом на 01.02.2025 внесено гонорару 9500,00 грн, готівкою, згідно з квитанцією №1180 в сумі 9500,00 грн від 20.01.2025 гривень. Враховуючи, що представник позивача заперечує з приводу заявленого стороною відповідача розміру судових витрат суд вважає, що витрати в розмірі 9500,00 грн не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також суперечить принципу розподілу таких витрат та їх співмірності у співвідношенні із часом витраченим адвокатом на виконання робіт з надання консультації та написання відзиву на позовну заяву у 4000 грн, що пропорційно до задоволених позовних вимог становить 463 гривні 84 копійки. Згідно з ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Зважаючи на те, що на відповідачку [PERSON] покладено 5304 гривні 20 копійок грн судових витрат, в силу вимог ч. 10 ст. 141 ЦПК України, здійснивши взаємозалік зустрічних зобов`язань сторін щодо відшкодування один одному судових витрат (5304,20 - 463,84 = 4\~840,36) з відповідача необхідно стягнути на користь позивача різницю у розмірі 4840,36 гривень. При цьому вказані сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Відповідно до\~ст.141 ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За наведененого,\~з відповідача\~необхідно стягнути\~на користь\~позивача понесені\~судові витрати\~за сплату\~судового збору\~пропорційно до\~розміру задоволених\~позовних вимог\~в сумі 2\~141,50 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial