Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач звернулася до банку з Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 11.07.2019. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджується її підписом. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Відповідно до виявленого бажання відповідачу було надано у користування кредитну картку та банком відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу у користування кредитну картку та можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору та здійснювати погашення кредиту шляхом внесення коштів на кредитний рахунок. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконала. Станом на 23.06.2024 відповідач має заборгованість у загальній сумі 215874,59 грн., з яких 178066,57 грн. - заборгованість за кредитом, 37808,02 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Просив стягнути з відповідача зазначену заборгованість та судові витрати. 20.09.2024 постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 18.09.2024 відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти задоволення позовних вимог. Зазначила, що позивач вже отримав відмову у цьому самому суді, з тими самими сторонами, у цій самій справі, про той самий предмет і з тих самих підстав, відповідно до ухвали по справі № 752/25247/20 у складі головуючого судді Колдіної О.О. від 19.01.2023. Вона не була проінформована щодо Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів Банку, їй не було роз`яснено де з ними можливо ознайомитися, що саме вони включають в себе та які саме послуги, окрім зарахування особистих коштів, які надходять на рахунок та списання зарахованих особистих коштів, може надавати банк. Вона не має відповідної кваліфікаційної підготовки для одностороннього розуміння Умов. Згоди щодо відкриття карткового кредитного рахунку не надавала, а тому вона не могла припустити, що може використовувати грошові кошти банку, а не свої особисті. Матеріали справи не містять підтверджень та доказів, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов вона розуміла, ознайомилася і погодилася з ними, підтвердивши їх своїм підписом. Надані банком папери без розпізнавальної назви та не завірені належним чином з боку позивача Витяг з Тарифів та Витяг з Умов, із виконаним не її підписом на паспорті споживчого кредиту не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з нею кредитного договору, оскільки позивач не підтверджує вказаних обставин. У зв`язку із вищевикладеним сума, яку позивач намагається стягнути, спірна та не доведена з боку позивача, правових підстав для стягнення на користь банку 215874,59 грн. як заборгованості за не існуючим кредитним договором немає. Вимоги про стягнення коштів, інших сум за кредитом та прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 526, 610, 1054, 1066, 1069 ЦК України є безпідставними, так як не існує кредитного договору між позивачем та відповідачем, а сума яку позивач намагається стягнути є надуманою та не підтверджена первинними бухгалтерськими документами. Також подала клопотання про заперечення проведення судових засідань без виклику сторін до суду, в якому зазначила, що заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Суд звертає увагу відповідача, що судом не постановлялась ухвала про заочний розгляд справи, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з викликом сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. 10.01.2025 позивач надав до суду відповідь на відзив, яку суд залишає без розгляду, оскільки останнім пропущений процесуальний строк на її подання. Клопотання про поновлення процесуального строку на подання відповіді на відзив банком не надано. 31.01.2025 позивач надав до суду пояснення, в яких зазначив, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами банківських послуг та Тарифами банку, складає між ними та банком договір банківського обслуговування, що підтверджується підписом у заяві. Надана виписка по картковому рахунку та розрахунку заборгованості є належними та допустимим доказами у справі. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 11.07.2019 відповідач звернулася до позивача з Анкетою-Заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, що підтверджується її особистим підписом на заяві. 12.11.2019 відповідач звернулася до позивача з заявою про актуалізацію даних по преміальній картці, відповідно до якої встановлений кредитний ліміт у розмір 131000 грн., що підтверджується її особистим підписом на заяві. 18.11.2019 відповідач звернулася до позивача з заявою про актуалізацію даних по преміальній картці, відповідно до якої встановлений кредитний ліміт у розмір 141000 грн., що підтверджується її особистим підписом на заяві. 26.11.2019 відповідач звернулася до позивача з заявою про актуалізацію даних по преміальній картці, відповідно до якої встановлений кредитний ліміт у розмір 200000 грн., що підтверджується її особистим підписом на заяві. Також 13.09.2019 відповідач підписала Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Сторонами були погоджені наступні умови кредитного договору: ліміт кредиту 50000 грн. - для картки "Універсальна", 75000 грн. - для картки "Універсальна Gold"; строк кредитування 20 років, мета кредиту - споживчі цілі, надання кредиту - безготівковим шляхом, процентна ставка 43,2% - для картки "Універсальна", 42% - для картки "Універсальна Gold", фіксована процентна ставка, повернення кредиту - договірне списанні або шляхом внесення клієнтом коштів, процентна ставка при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків річних: 86,4% - для картки "Універсальна", 84% - для картки "Універсальна Gold". Для власника картки карткa "MasterCard World Black Edition" погоджені наступні умови кредитування: ліміт кредиту 200000 грн.; строк кредитування 20 років, надання кредиту - шляхом встановлення кредитного ліміту, процентна ставка 74,4%, повернення кредиту - списання коштів банком, в т.ч. за рахунок кредитного ліміту, строк позовної давності - 15 років. З п.1.2. та 1.3. Основних умов кредитування Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що розмір кредитного ліміту, процентна ставка за кредитом тощо є різною для різних видів кредитних карток та різних видів споживчих кредитів. 13.09.2019 відповідачу надана карткa MasterCard World Black Edition, термін дії 07/22. 13.09.2019 відбувся старт кредитного ліміту в сумі 0 грн., який в подальшому був збільшений до 200000 грн. Згідно з випискою по банківському рахунку за період з 13.09.2019 по 28.06.2024 відповідач користувалася кредитними коштами, здійснювала оплату послуг та товарів, переказувала гроші на інші карки, знімала готівку тощо. За розрахунком банку станом на 23.06.2024 відповідач має заборгованість у загальній сумі 215874,59 грн., з яких 178066,57 грн. - заборгованість за кредитом, 37808,02 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. У 2020 році позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/Н від 11.07.2019 у розмірі 178066, 57 грн. та судовий збір 2671 грн. 19.01.2023 ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва по справі №752/25247/20 вищезазначену позовну заяву залишено без розгляду. Ухвала набрала законної сили 15.11.2023. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього ж Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання були розроблені АТ КБ «Приватбанк», то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо супровідних послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. У разі відсутності у кредитодавця інформації про вартість певної супровідної послуги, що надається споживачу третьою особою під час укладення договору про споживчий кредит, орієнтовна вартість такої послуги визначається відповідно до пункту 7 частини третьої статті 9 цього Закону. Усі припущення, використані для обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та/або орієнтовної загальної вартості кредиту, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору; 15) право споживача на звернення до Національного банку України у разі порушення кредитодавцем, новим кредитором та/або колекторською компанією законодавства у сфері споживчого кредитування, у тому числі порушення вимог щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимог щодо етичної поведінки), а також на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої споживачу у процесі врегулювання простроченої заборгованості. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»). Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. У постанові від 30 січня 2018 року в справі №161/16891/15 Верховний Суд вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16 зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). За змістом ч. 3 ст.12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). У ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Суд не втручається у процесуальну діяльність учасників процесу (реалізацію наданих їм процесуальних прав та виконання покладених на них процесуальних обов`язків), крім випадків, передбачених ЦПК України. У процесуальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини. Судом встановлено, що між сторонами було укладено договір банківського обслуговування та відповідачу була надана карткa MasterCard World Black Edition з кредитним лімітом в сумі 200000 грн. Також встановлено, що відповідач користувалася кредитними коштами, здійснювала оплату послуг та товарів, переказувала грошові кошти та знімалам готівку. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначила, що підписи на Паспорті споживчого кредиту, Заяві про приєднання до умов та Правил про надання послуг, Витягу з тарифів та Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, зроблені не нею. Разом з тим, зазаначені доводи відповідача спростовуються наданими банком письмовими доказами, зокрема, Заявами про приєднання до умов та Правил про надання послуг та випискою з банківського рахунку відповідачки. Суд вважає, що [PERSON] не спростовувала укладення нею договору з АТ КБ «Приватбанк», отримання банківської картки MasterCard World Black Edition, з терміном дії 07/22 та з кредитним лімітом, користування кредитними коштами банку, а також належності її підпису у вказаних вище документах. Також з наданого банком розрахунку встановлено, що відповідач вносила кошти на погашення заборгованості, зокрема, в жовтні 2019 року, в листопаді - грудні 2019 року, в січні - травні 2020 року, в липні - серпні 2020 року. Зазаначене також підтверджує, що відповідач визнавала та виконувала свовї зобов`язання перед банком. Починаючи з 30.09.2020, відповідач кошти банку не сплачувала. Наведене свідчить про те, що відповідач свої зобов`язання виконувала неналежним чином, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 23.06.2024 становить 215874,59 грн., з яких 178066,57 грн. - заборгованість за кредитом, 37808,02 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Відповідач не надала суду будь-яких доказів на спростування наданого АТ КБ «Приватбанк» розрахунку заборгованості, не надала свого контррозрахунку, а також доказів на підтвердження виконання своїх зобов`язань за договором. Таким чином, відповідач як позичальник за кредитним договором неналежним чином виконала свої зобов`язання за укладеним з банком договором, що є порушення прав кредитора, який обґрунтовано вимагає стягнення на свою користь зазначеної заборгованості. Доводи позивачки щодо того, що позивач вже отримав відмову у позові у цьому самому суді, з тими самими сторонами, у цій самій справі, про той самий предмет і з тих самих підстав, відповідно до ухвали по справі № 752/25247/20, є незмістовними, оскільки залишення позову без розгляду не перешкоджає позивачу звернутись до суду з аналогічним позовом повторно. Суд вважає, що за встановлених обставин позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2590,50 грн.

Outcome: approved