Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

Позивач, [PERSON] в особі представника позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Курилівської сільської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області, треті особи: [PERSON] , Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Черняєва Алла Олександрівна про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер [PERSON] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а фактично проживав за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме: 1/3 частина житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та 1/3 частина нежитлового приміщення, магазину продовольчих товарів, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке належало померлій [INFO] його дружині [PERSON] , після якої [PERSON] спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав, у зв`язку зі смертю. Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 19.09.2024 року відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом. Щодо територіальної підсудності справи, суд зазначає, що Рішенням Вищої Ради Правосуддя «Про зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Харківської області» за № 399/0/15-23 від 20.04.2023 з 1 травня 2023 року територіальну підсудність судових справ Куп`янського міськрайонного суду Харківської області змінено на Основ`янський (Червонозаводський) районний суд міста Харкова. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2024 року позов було залишено без руху. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2024 року провадження по справі було відкрито та справу призначено до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2025 року проведено підготовчий розгляд, справу призначено до судового розгляду. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач Курилівська сільська військова адміністрація\~Куп`янського району\~Харківської області\~у судове\~засідання не\~з`явилися,\~надали заяву\~про розгляд\~справи без участі представника військової адміністрації, не заперечують проти задоволення позову. 3-ті особи: [PERSON] , Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Черняєва Алла Олександрівна у судове засідання не звилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. З`ясувавши думку учасників справи, дослідивши письмові докази суд приходить до наступного. Справа розглядається за правилами загального позовного провадження. Так судом встановлені наступні фактичні обставини. З свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 14.11.1981 року, вбачається, що [INFO] народився [PERSON] , батьками вказані [PERSON] батько, [PERSON] мати. З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого повторно 30.08.2023 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] помер [INFO] . З довідки виданої Курилівською сільською військовою адміністрацією Куп`янського району Харківської області за № 01-10/348 від 06.09.2024 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] по день смерті [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З свідоцтв про право на спадщину за законом виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Черняєвою А.О. від 16.09.2024 року підтверджується, що [PERSON] є спадкоємцем 1/3 частина житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та 1/3 частина нежитлового приміщення, магазину продовольчих товарів, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке належало померлій [INFO] його дружині [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Черняєвої А.О. від 19.09.2024 року підтверджується [PERSON] відмовлено у видачі у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] . Частиною першою\~ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність. Згідно ч. 1 та ч. 2\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до\~ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч. 1 та ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п.5 ч.2ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст.315\~ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 2Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією\~сім`єю. У п. 21 вищевказаної Постанови зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3\~СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. За нормою частини першої статті 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до положень\~ ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Фактичний вступив управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно положень статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Статтею 392 ЦК України регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання, у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Таким чином враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що позивач [PERSON] , [INFO] прийняв фактично спадщину після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки позивач постійно проживав зі спадкодавцем та не заявляв відмови від спадщини. Крім того позивач в силу вимог ст. 1268 ЦК України є спадкоємцем за законом, але реалізувати своє право на оформлення спадщини не може, у зв`язку з відмовою нотаріальної контори видати свідоцтво про право на спадщину, тому суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі, насамперед як спосіб захисту прав, свобод та інтересів позивача. Задоволення позову не порушує прав, свобод та інтересів відповідача, а також інших осіб.

Outcome: approved