Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

Адвокат Холоденко Р.В. в інтересах заявниці звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що 20.08.2023 поблизу населеного пункту Курдюмівка Бахмутського району Донецької області зник безвісти брат заявниці, стрілець-санітар 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 6 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] [PERSON] , 1986 року народження, призваний на військову службу по мобілізації 09.04.2023 [INFO] , що підтверджується сповіщенням №409 від 21.08.2023 року, надісланим військовою частиною [NUMBER] та витягом з акту службового розслідування. [PERSON] , [INFO] , є рідною сестрою зниклого безвісти [PERSON] . Брат заявниці, [PERSON] , не був одруженим та не мав дітей. Батьки [PERSON] та [PERSON] померли, таким чином у заявниці окрім брата, який зник безвісти та малолітньої доньки [PERSON] , яку вона виховує самостійно, нікого з рідних не залишилось. З 19.08.2017 року заявниця з братом [PERSON] проживали за однією адресою по [ADDRESS] та вона з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , перебували на його утриманні. З 15.08.2017 року заявниця не працювала та не отримувала доходів, окрім соціальної допомоги при народженні доньки (як мати-одиночка), що підтверджується записами її трудової книжки серії [NUMBER] від 03.02.2006, а також довідками форми ОК-5 та форми ОК-7 від 24.02.2025. До призову на військову службу брат повністю забезпечував заявницю всім необхідним, сплачував комунальні послуги, купував продукти харчування, побутові речі, одяг, у разі необхідності ліки тощо. За час перебування в лавах Збройних Сил України, а саме з квітня 2023 року по день зникнення безвісти [PERSON] пересилав заявниці грошові кошти, що підтверджується випискою з її банківського рахунку, тобто продовжував утримувати її з донькою. Окрім соціальних виплат при народженні дитини, яку заявниця виховує як одинока мати, вона не мала і не має інших джерел для існування, а тому грошове утримання та доходи, які заявниця одержувала від брата, були для неї постійним та основним джерелом доходів для існування. Враховуючи викладене вище, у заявниці виникла необхідність звернутися до суду із даною заявою з метою встановити факт її перебування на утриманні зниклого безвісти брата [PERSON] та у подальшому реалізації права на отримання грошового забезпечення військовослужбовця. Представник заявниці просив суд встановити факт, що заявниця, [PERSON] , [INFO] , перебувала на утриманні свого брата - військовослужбовця військової частини [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , який зник безвісти 20.08.2023 року під час виконання завдань, пов`язаних із захистом Батьківщини, незалежності та територіальної цілісності України, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації, у ході ведення бойових дій в районі населеного пункту Курдюмівка Бахмутського району Донецької області /а.с.1-4/. Заявниця та її представник, адвокат Холоденко Роман Володимирович, в судовому засіданні заяву підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити. Представник заінтересованої\~особи \~військової частини\~ [NUMBER] Чілей Михайло\~Володимирович в судовому засіданні відніс вирішення питання стосовно задоволення заяви на розсуд суду. Крім того, надіслав суду пояснення в якому зазначив, що грошове забезпечення військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно), а також інтернованим в нейтральних державах або безвісно відсутнім, виплачується відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884, військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець. У ході проведення службового розслідування було з`ясовано, що 20.08.2023 року, з 05:47 год. по 13:30 год., з напрямку населеного пункту Курдюмівка противник здійснив штурмові дії під прикриттям ствольної артилерії вогневої позиції підрозділу, внаслідок чого, під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Курдюмівка Бахмутського району Донецької області, зник безвісти, зокрема, але не виключно, солдат [PERSON] . Тимчасово виконуючий обов`язки командира [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] майор [PERSON] рапортом від 21.08.2023 року за № 31833 підтверджував та засвідчував факт даної події, що мала місце 20.08.2023 року, з 05:47 по 13:30 та факт зникнення безвісти солдата [PERSON] Обставини бойових дій та зникнення безвісти вищезазначеного військовослужбовця 20.08.2023 року, в період з 05:47 по 13:30, підтверджено відомостями у витягу з журналу бойових дій військової частини [NUMBER] заведеного за № 3/38т від 28.07.2023. За результатами проведеного службового розслідування, було видано наказ командира військової частини [NUMBER] від 11.09.2023 №2620 «Про результати службового розслідування», відповідно до якого, слід було вважати солдата [PERSON] , стрільця-санітара 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 6 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , 1986 року народження, таким, що зник безвісти під час виконання бойового завдання, внаслідок штурмових дій противника, поблизу населеного пункту Курдюмівка Бахмутського району Донецької області 20.08.2023, при безпосередній його участі у бойових діях та здійсненні ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, що пов`язане з виконанням обов`язків військової служби із захисту Батьківщини. Зникнення безвісти солдата [PERSON] не є наслідком вчинення ним кримінального чи адміністративного правопорушення /а.с.68-71/. Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України Застеба Анастасія Вікторівна в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні заяви. Крім того, надіслала суду пояснення в якому зазначила, що подана заява не може бути розглянута у порядку окремого провадження і підлягає залишенню без розгляду. Для встановлення факту необхідна наявність обов`язкових умов, зокрема, встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення в особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення. Для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов`язаний з`ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, в необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них. Виходячи з цього, критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження є сама можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб. Наявність спору про право повинна встановлюватись за ознакою можливого заперечення суб`єктивного права особи, щодо якого виникає спір. З точки зору закону під спором про право у справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви. Таким чином, суд може виявити наявність спору про право як на стадії відкриття провадження у справі, так і в процесі розгляду справи. Зі всього викладеного вище випливає, що ключовою ознакою окремого провадження є безспірність. Відтак, у разі встановлення судом під час розгляду справи у порядку окремого провадження можливості виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у будь-якої особи внаслідок підтвердження наявності такого юридичного факту, про який просить заявник, суд має залишити таку заяву без розгляду на підставі існування спору про право і роз`яснити учасникам справи, що вони мають право звернутися до суду на загальних підставах у порядку позовного провадження. Щодо відсутності юридичних наслідків встановлення факту, що має юридичне значення зазначила, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету для якої необхідне його встановлення. Звертаючись до суду з заявою про встановлення юридичного факту заявниця зазначила, що встановлення даного факту їм необхідно для отримання пільг пов`язаних із зникненням безвісті під час захисту Батьківщини. Особам, які зникли безвісти за особливих обставин під час проходження військової служби, також надаються гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та іншими актами законодавства України. Для членів сімей зниклих безвісти можливим є отримання виплат з моменту встановлення причин зникнення безвісти військовослужбовця і за весь період його зникнення, якщо обставини зникнення є поважними. Після набуття чинності Закону України від 08.10.2024 № 3995-IX «Про внесення зміни до пункту 6 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" заявниця не має права на отримання частини грошового забезпечення. За таких обставин, в задоволенні заяви про встановлення факту, що має юридичне значення слід відмовити. Щодо наявності доказів факту спільного проживання та перебування на утриманні зазначила, що обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Для встановлення спільного проживання однією сім`єю суд бере до уваги: показання свідків про спільне проживання та ведення ними спільного побуту; документи щодо місця реєстрації; фотографії певних подій; документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази). Суттєвою умовою для визнання осіб такими, що перебувають у сімейних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Як вбачається з заяви [PERSON] , вона стверджує, що разом з донькою та братом проживали за адресою [ADDRESS] з 2017 року. Проте жодних доказів крім довідки Надлацької сільської ради Вільшанського старостинського округу від 24.02.2025 № 134 не надає. Заявницею не надано до суду квитанцій щодо сплати комунальних платежів, платіжних інструкцій чи виписок з банківських карток, які б могли свідчити про спільне проживання брата та сестри, перебування сестри на утриманні у брата. [PERSON] не надала жодних підтверджуючих доказів придбання майна для спільного користування чи наявність у неї та [PERSON] спільного майна, що вони разом робили ремонт у спільному житлі, займалися благоустроєм спільного побуту, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Також заявницею не надано суду доказів наявності спільного бюджету з [PERSON] , не зазначила як формувався та витрачався бюджет та яка його частка у ньому кожного з них. Не містять матеріали справи і доказів щодо наявності у брата доходів, що дали б можливість утримувати не тільки себе особисто, а і сестру з її донькою. Поряд з цим заявниця долучила відомості з Пенсійного фонду (форма ОК-5) та виписку руху по банківській картці [PERSON] . Згідно з даних відомостей заявник отримує виплати від Соціального фонду, яка, до прикладу, у травні 2023 року склала 5599,81 грн. Отже, заявниця мала та має інші доходи. Заявницею не долучено до матеріалів справи жодних спільних фото, скріншотів переписки зі зниклим безвісті в соціальних мережах, що також могло б підтвердити спільне проживання та ведення спільного господарства. Висновок: відповідно до довідок наданих заявником вбачається, що заявниця, її донька та брат, спільно проживали в одному будинку, проте факт саме проживання однією сім`єю та перебування на утриманні у брата [PERSON] , [INFO] , на утриманні [PERSON] , [INFO] , який зник безвісти 20.08.2023 року з 2017 року є необґрунтованими, оскільки заявниця до суду належних та допустимих доказів того, що вони з братом були пов`язані спільним побутом й мали взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання не надала. Також відсутні підстави для висновку, що матеріальна допомога [PERSON] була постійним та основним джерелом засобів до існування заявниці, з підстав чого вимоги задоволенню не підлягають. Надані заявницею докази можуть лиш свідчити про проживання в одному будинку з загиблим і що вони мали гарні відносини, як брата та сестри. З урахуванням наведеного, вимоги [PERSON] про встановлення факту перебування на утриманні [PERSON] , є недоведеним, у зв`язку з чим заява не підлягає задоволенню. Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України просила відмовити у задоволенні заяви /а.с.102-106/. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знає сім`ю заявниці та зниклого безвісти [PERSON] . Після того, як померли їхні батьки, заявниця та її рідний брат почали проживати в батьківському будинку разом. Вони разом вели господарство, [PERSON] працював, заробляв кошти на підробітках у селі, а заявниця була вдома та доглядала дитину. Стосунки у них були гарні, доброзичливі, як брата та сестри. [PERSON] піклувався про дитину, своїх дітей не мав, одруженим не був. Свідку відомі випадки, коли останній неодноразово купував продукти харчування та речі для своєї сестри та її дитини. Також мали місце випадки, коли вони всі разом приходили до медичного пункту, де працює свідок. Зазначила, що заявниця та [PERSON] почали проживати спільно досить давно, з 2015 року, тобто до періоду введення військового стану в Україні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що сім`я заявниці проживала в с. Шляхове. Заявниця та її брат [PERSON] проживали разом у батьківській хаті. [PERSON] займався підробітками в селі, в той час коли заявниця доглядала свою дитину. Вони разом вели господарство, обробляли земельну ділянку. Свідку відомо, що [PERSON] матеріально утримував свою рідну сестру та її дитину. Заслухавши учасників цивільного провадження, свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст. 2 ЦПК України). Ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно частин 1, 2 та 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство\~здійснюється\~на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи\~мають\~рівні права\~щодо\~здійснення\~всіх процесуальних\~прав\~та\~обов`язків,\~передбачених\~законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 1, 2 та 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає\~справи\~не\~інакше як\~за\~зверненням\~особи,\~поданим\~відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в\~межах\~заявлених нею\~вимог\~і\~на підставі\~доказів,\~поданих\~учасниками\~справи або\~витребуваних\~судом\~у передбачених\~цим\~Кодексом\~випадках. Збирання\~доказів\~у\~цивільних справах\~не\~є\~обов`язком суду,\~крім\~випадків,\~встановлених\~цим \~Кодексом.\~Суд\~має\~право збирати\~докази,\~що\~стосуються\~предмета спору,\~з\~власної\~ініціативи лише\~у\~випадках,\~коли\~це\~необхідно для\~захисту\~малолітніх\~чи неповнолітніх\~осіб\~або \~осіб,\~які\~визнані\~судом недієздатними\~чи\~дієздатність\~яких обмежена,\~а\~також\~в інших\~випадках,\~передбачених\~цим\~Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частинами 1, 2 п. 3 та 7 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. 2. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Ч. 1 ст. 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Тлумачення наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. З аналізу зазначених норм цивільного права слідує, що правова природа справ окремого провадження є те що відсутній спір про право, предметом якого є установлення юридичного факту чи певної обставини. Окреме провадження це самостійний вид цивільного судочинства, у якому суд при розгляді безспірних справ встановлює юридичні факти або обставини з метою захисту охоронюваних законом інтересів громадян. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Факти, що мають юридичний характер це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Принципом верховенства права, визнається, що людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Зі світлокопій свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] вбачається, що [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Шляхова Новоархангельського району Кіровоградської області та [PERSON] , уродженка с. Шляхова Новоархангельського району Кіровоградської області є рідними братом та сестрою, їх батьком вказано [PERSON] , матір`ю [PERSON] /а.с.19,20/. Матеріали справи містять світлокопії свідоцтв про смерть батьків заявниці, серії [NUMBER] та [NUMBER] відповідно до яких [PERSON] померла [INFO] в с. Шляхове Новоархангельського району Кіровоградської області, а [PERSON] помер [INFO] в с. Шляхове Новоархангельського району Кіровоградської області /а.с.39,43/. [INFO] у заявниці народилася дочка [PERSON] , її батьком вказано [PERSON] світлокопія свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с.28/. Матеріали справи містять світлокопію трудової книжки серії [NUMBER] , відповідно до записів якої, заявницю, [PERSON] 15.08.2017 року було звільнено з останнього місця роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України /а.с.25-27/. Згідно до світлокопії виписки по картці/рахунку [PERSON] , виданої акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», остання отримувала виплати соціального фонду з 16.08.2022 року по 05.02.2025 року /а.с.35-38/. [PERSON] дійсно в період з 01.06.2023 року по 20.08.2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України світлокопія довідки №3691 видана військовою частиною [NUMBER] /а.с.18/. Відповідно до світлокопії витягу з акту службового розслідування військової частини [NUMBER] солдат [PERSON] , стрілець-санітар 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 6 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , 1986 року народження, вважається таким, що зник безвісти під час виконання бойового завдання, внаслідок штурмових дій противника, поблизу населеного пункту Курдюмівка Бахмутського району Донецької області 20.08.2023 року, при безпосередній його участі у бойових діях та здійсненні ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, що пов`язане з виконанням обов`язків військової служби із захисту Батьківщини. Зникнення безвісти солдата [PERSON] не є наслідком вчинення ним кримінального чи адміністративного правопорушення /а.с.12-17/. Відповідно до світлокопії сповіщення сім`ї №15, [INFO] №3/1/355 від 30.08.2023 року солдат [PERSON] , стрілець-санітар механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону військової частини [NUMBER] 20.08.2023 року зник безвісти поблизу населеного пункту Курдюмівка Бахмутського району Донецької області /а.с.31/. Зі світлокопії виписки по картці/рахунку [PERSON] , виданої акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», вбачається, що остання отримувала перекази від [PERSON] в період з 31.05.2023 року по 14.08.2023 року /а.с.41/. Про факт утримання заявниці [PERSON] її братом [PERSON] також свідчать письмові пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] /а.с.33, 34/. З інформації наданої Новоархангельським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) №80-33.4-94 від 07.05.2025 року вбачається, що в архіві відділу та за даними Державного реєстру відсутні актові записи про шлюб та про народження дітей у громадянина [PERSON] , [INFO] уродженця с. Шляхова Новоархангельського району Кіровоградської області. Одночасно повідомив, що відомості щодо актових записів про народження та шлюб складених на тимчасово окупованих територіях відсутні. Відповідно до довідки виданої Вільшанським старостинським округом Надлацької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області №134 від 24.02.2025 року [PERSON] , [INFO] , дійсно знаходилася на повному утриманні брата [PERSON] , [INFO] та проживали за адресою [ADDRESS] в період з 19 серпня 2017 року по теперішній час. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Наведений у ст. 315 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Статтею 55 Конституції України гарантовано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Пункт 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» свідчить про те, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Встановлення факту перебування на утриманні безвесті зниклого рідного брата заявниці [PERSON] , має для заявниці юридичне значення, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявниці (на соціальні виплати передбачені сім`ї військовослужбовця), чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, воно непов`язане з наступним вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе. Досліджені письмові докази та покази свідків переконливо вказують, що заявниця перебувала на утриманні свого брата [PERSON] , який зник безвісти 20.08.2023 року, а тому суд вважає, що зазначені обставини у заяві знайшли свій факт підтвердження в судовому засіданні. Судові витрати по справі суд відносить за рахунок заявниці. На підставі наведеного, та

Outcome: approved