Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 17 475, 00 грн. та витрати по сплаті судового збору. Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що відповідно до умов кредитного договору № 7206821 від 21.02.2023 відповідачу було надано ТОВ «МІЛОАН» грошові кошти у сумі 5 000,00 грн, на строк 105 днів, а позичальник зобов`язався до 06.06.2023 повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за отримання кредиту та проценти за користування ним. Проте відповідач не повернув своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов кредитного договору, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Провадження у даній справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 33). Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заяв по суті справи до суду не надійшло, відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив до суду відзив на позовну заяву. Копія ухвали про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви і доданих до неї документів направлялись відповідачу за зареєстрованим місцем його проживання (а.с. 32), проте поштові відправлення повернулись на адресу суду не врученими з відмітками «За закінченням терміну зберігання» (а.с. 38-39). Жодних заяв чи клопотань до суду не надходило. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 21.02.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 7206821 в сумі 5 000,00 грн, строком на 105 днів, тобто до 06.06.2023 під проценти за користування таким кредитом в сумі протягом пільгового періоду в сумі 75, 00 грн пільгова процентна ставка за користування кредитом становить 0,10 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 13 500, 00 грн, які нараховуються за ставкою 3 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом та комісія - 250,00 грн, яка нараховується за ставкою 5 % одноразово. (а.с.8-13). Невід`ємною частиною договору є його додаток №1 Графік платежів, згідно якого відповідач мав сплатити 5 000,00 грн кредиту, 13 575,00 грн - відсотків за користування кредитом та 250,00 грн одноразової комісії за надання кредиту (на звороті а.с. 13). Договір підписано сторонами з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором R88753, в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний, зокрема, через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби та підтверджено довідкою про ідентифікацію [PERSON] за номером телефону [NUMBER] (а.с. 15). За умовами кредитного договору, ТОВ «МІЛОАН» надало відповідачу кредит у сумі 3 000,00 грн шляхом перерахування коштів на картку № [NUMBER] , що підтверджується платіжним доручення №94135759 (на звороті а.с. 16). Таким чином, судом встановлено, що між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем в належній формі був укладений кредитний договір, згідно з яким відповідач отримав кредит та можливість користуватись кредитними коштами зі сплатою відсотків за користування кредитом, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору кредиту. 29.05.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» укладено договір відступлення права вимоги №97-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь позивача права грошової вимоги до боржника за договором № 7206821 про надання коштів на споживчого кредиту від 21.02.2023, який був укладений між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] (а.с. 19-22). Відповідно до виписи з особового рахунку за Кредитним договором №7206821 від 21.02.2023, станом на 09.12.2024 [PERSON] має загальну заборгованість за договором у сумі 17 475, 00 грн, яка складається з: 5 000, 00 грн - заборгованість за кредитом; 12 225, 00 грн - заборгованість за нарахованими процентами, заборгованості за комісією - 250, 00 грн, відповідно до п. 1.4. кредитного договору за період з 21.02.2023 по 02.12.2024 (а.с. 18), який суд визнає правильним. Згідно вимог ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. За приписами ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно вимог ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). В ст. 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 2-2035/11 (провадження № 61-2449св18) викладено висновок про те, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом у справі № 761/1543/20, провадження № 61 - 10389св21 від 23.02.2022, справа № 639/86/17, провадження № 61-5039 св21 від 19.01.2022, справа № 554/8549/15-ц, провадження № 61-18460св20 від 14.07.2021. Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» отримало право грошової вимоги до [PERSON] , а ТОВ «МІЛОАН» таке право втратило. Оскільки ТОВ «Фінансова компанією «Кредит-Капітал» на підставі договору відступлення права вимоги № 97-МЛ від 29.05.2023 набуло право вимоги за кредитним договором № 7206821 від 21.02.2023, укладеним між первісним кредитодавцем ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] , тому у позивача, як нового кредитора, виникло право вимоги повернення кредиту та інших передбачених договором платежів у зв`язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] взятих на себе зобов`язань шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Доказів про визнання договору про відступлення права вимоги недійсним чи погашення боргу первісному кредитору матеріали справи не містять. Згідно вимог ст. ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За приписами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, за наявності доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог та за відсутності заперечень відповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2 422, 40 грн.

Outcome: approved