Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

У грудні 2024 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства 'Національна акціонерна страхова компанія 'Оранта' до [PERSON] , в якому позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу на свою користь понесені витрати в розмірі 16000,56 грн та судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що 08.06.2024 року в м. Павлограді за участю відповідача та власника автомобіля марки «ЗАЗ Сенс», д.н.з. [NUMBER] , відбувся страховий випадок - ДТП, у результаті якого відповідача було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності. Цивільна відповідальність транспортного засобу, на якому відповідач здійснив ДТП була застрахована та ПАТ 'Національна акціонерна страхова компанія 'Оранта' виплатило другому учаснику ДТП страхове відшкодування в сумі 32001,11 грн. Оскільки при укладанні договору страхування 50-відсоткова знижка надавалася за умови особистого керування застрахованою особою ТЗ, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 07 січня 2025 року провадження у справі відкрито, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно розписки, відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження та позов з додатками 21.01.2025 року, проте відзиву на позов або заперечень з боку відповідача до суду не надходило. 21.01.2025 року від відповідача надійшла заява про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, оскільки відповідач погасив борг розмірі 16000,56 грн. Ознайомившись з письмовими доказами, повно та всебічно дослідивши всі обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 08.06.2024 року о 21:10 в місті Павлограді на перехресті вул. Дніпровська - Західнодонбаська сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме: водій транспортного засобу «ВАЗ21099» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] рухаючись на заборонний сигнал світлофора, допустив зіткнення з транспортним засобом «ЗАЗ Сенс» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Згідно рішення щодо розподілу відповідальності учасників ДТП, відповідальність за вказану ДТП повністю розподілена на [PERSON] , оскільки він порушив вимоги сигналів регулювання дорожнього руху (Розділ 8 ПДР України) Цивільно-правова відповідальність водія транспортного «ВАЗ21099» д.н.з. [NUMBER] , на момент скоєння вище вказаної ДТП була застрахована [PERSON] у ПАТ 'Національна акціонерна страхова компанія 'Оранта' відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №218449378. У зв`язку з наявністю у [PERSON] пенсійного посвідчення Позивачем на підставі п. 13.2. ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було зменшено розмір страхового платежу за договором на 50 відсотків. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно копії заяви про страхове відшкодування від 10.06.2024 року, власник автомобіля марки «ЗАЗ Сенс» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] звертався до позивача з вимогою виплатити страхове відшкодування. Позивач задовольнив вимоги власника автомобіля марки ЗАЗ Сенс» д.н.з. [NUMBER] , виплативши останньому страхове відшкодування в сумі 32001,11 грн, що підтверджується копією відповідного страхового акту а також копією платіжної інструкції від 16.07.2024 року. Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно ч.1 ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначеного договором страхування чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього закону (при укладенні договору страхування зі застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо- транспортної пригоди зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого відшкодування. Так, ч. 2 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено що, розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхуванням зменшується на 50% відсотків, за умов, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, інвалід II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених цьому пункті категорій громадянин України, без мети надання платних послуг пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. Однак, позивачем надано заяву про закриття провадження, в якій зазначено, що відповідач погасив заборгованість в розмірі 16000,56 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції №@2PL419974 від 21.01.2025 року. Отже, станом на дату розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем відсутня, заяви про відмову від позову до суду не надходило, та на підставі вищевикладеного, виходячи з наявних письмових доказів у справі, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Позивач також просив повернути з державного бюджету сплачений при поданні позову судовий збір. Суд звертає увагу, що відповідно до ч.3 ст. 142 ЦПК України якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Беручи до уваги зазначене, суд вбачає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved