Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

Представник ТОВ\~«Факторинг Партнерс» Сердійчук Я.Я. через підсистему «Електронний суд» звернулася до Богунського районного суду м. Житомира з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором про споживчий кредит № 00-9296365 від 26.08.2023 у розмірі 24455,00 грн, судовий збір в розмірі 3028,00 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн. В обґрунтування якої зазначила, що 17.08.2023 між ТОВ «Качай Гроші» та [PERSON] було укладено Договір №00-91892779 у порядку, визначеному ЗУ «Про електронну комерцію». Згідно умов договору сума кредитного ліміту складає 5000 грн., кошти надаються у безготівковій формі шляхом перерахування на карту позичальника. 10.04.2024 ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Факторинг Партнерс» уклали договір факторингу №1-10042024, відповідно до умов якого ТОВ «Качай Гроші» передає (відступає) ТОВ «Факторинг Партнерс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Факторинг Партнерс» приймає належні ТОВ «Качай Гроші» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників за договором факторингу №1-10042024 від 10.04.2024 від ТОВ «Качай Гроші» до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 24455,00 грн. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 25.07.2024 відкрито провадження та ухвалено розглядати справу з повідомлення (виклику) сторін. 15.08.2024 відповідачкою до суду подано відзив на позовну заяву, в якій зазначає, що згідно п. 1.3 Договору кредитної лінії № 00-9296365 від 26.08.2023, строк кредитування складає 120 (сто двадцять) календарних днів з 26.08.2023 по 24.12.2024. Згідно розрахунку заборгованості, який позивач додав до матеріалів даної справи, позивачем нараховано заборгованість за період з 10.04.2024 по 04.06.2024, тобто поза межами строку кредитування, отже, період нарахування нібито існуючого боргу є необґрунтованим та незаконним, так як вона не укладала з позивачем жодних договорів у вказаному позивачем періоду. Тому вважає, що розрахунок заборгованості не є належним та допустимим доказом по даній справі, та не може підтверджувати наявності у неї боргу перед позивачем. Більш того, вказує, що позивачем не надано до матеріалів справи належним чином оформленого розрахункового документу, чи виписок з банку з мого карткового рахунку, які б могли підтвердити факт видачі/перерахування чи то отримання нею кредитних коштів, та згідно яких можливо було б встановити буму, яку первісний кредитор надав/перерахував згідно Договору кредитної лінії від 26.08.2023, тобто незрозуміло кому та які кошти надавав первісний кредитор, так як жодних належних доказів на підтвердження позовних вимог, позивачем не надано. Отже, позивачем не підтверджений факт отримання нею грошових коштів відповідними платіжним документами, які є єдиним можливим належним доказом здійснення платежу, тому просить у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю (а.с. 52-56). 10.09.2024 представником позивача через підсистему «Електронний суд» подано письмові пояснення, в яких зазначив, ОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» не є банком або відповідною фінансовою установою, яка має право здійснювати грошові перекази, відповідна операція була здійснена ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» на підставі укладеного між сторонами договору. Даний договір є частиною господарської діяльності товариства, а його дослідження судом в рамках даної справи є недоречним. Відповідно до наявного в матеріалах листа ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» вбачається, що 26.08.2023 року о 9:22:34 було перераховано грошові кошти у розмірі 7 300,00 грн на картку № [NUMBER] , номер транзакції 39303-09515-71894. При цьому, перерахування коштів здійснювалось на картковий рахунок Відповідача, зазначений ним у Заяві-Анкеті (для отримання кредиту)та у п. 2.8 Договору. Щодо надання виписок з рахунку позичальника з відображенням всіх операцій по такому рахунку, то позивач об`єктивно позбавлений можливості їх надати, оскільки не є банком в розумінні Закону України "Про банки і банківську діяльність", а є фінансовою установою і діє відповідно до Закону України "Про фінансові послуги та фінансові компанії". Звертаємо увагу, що ні первісний кредитор, ні Позивач не є банками та на них не розповсюджується дія ЗУ «Про банки та банківську діяльність». Разом з тим, Кредитор є небанківською фінансовою установою, діяльність яких регулюється спеціальним законодавством для осіб, які надають небанківські фінансові послуги. Зокрема, небанківські фінансові установи позбавлені можливості створення виписок по картковим рахункам споживачів. Отже, твердження Відповідача не заслуговують на увагу. Твердження Відповідача про те, що він не отримував кредитних коштів, тощо не заслуговують на увагу. Вбачається, що Відповідач, отримавши кредитні кошти та уклавши кредитний договір в електронній формі, намагається уникнути обов`язку з повернення грошових коштів, отриманих у кредит. Відповідач вказує лише на недоведеність факту перерахування їй кредитних грошових коштів, але будь-яких доказів цьому не надає. При цьому Позивач зазначає, що відповідач має вільний доступ до своїх рахунків у банківських установах і мав безперешкодну можливість надати суду докази про те, що кредитні грошові кошти на його банківську картку, вказану в договорі чи іншу картку, якою він користується, не надходили. Зокрема, вона мав можливість здійснити запит до банку про наявність у неї карткового рахунку, вказаного в заяві на отримання кредиту, та отримати виписку по вказаному рахунку за період кредитування. Таким чином відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження своїх заперечень. Звертає увагу, що відсотки за користування кредитом нараховувались за період з 26.08.2023 по 18.12.2023 року, тобто протягом строку кредитування. Таким чином, відповідно до наданого розрахунку заборгованості, нарахування відсотків здійснювалось в межах строку кредитування, визначеного та погодженого сторонами Договору. Крім того, ні первісний кредитор, ні Позивач не надсилали відповідачу вимог про дострокове погашення кредиту та не змінювали таким чином строк кредитування. Звертаю особливу увагу суду, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження належного виконання умов договору та контр- розрахунок заборгованості, здійснений відповідачем. Таким чином, відсутні підстави для сумніву у правильності здійснених Кредитором розрахунків (а.с. 58-66). Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 11.12.2024 витребувано у Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д): інформацію, чи видавалась АТ КБ «Приватбанк» [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) кредитна картка № [NUMBER] ; докази зарахування на картку № [NUMBER] кредитних коштів у сумі 7 300,00 грн., які 26.08.2023 року о 9:22:34 були на неї перераховані, а Документ сформований в системі саме витребувати виписки по рахунку [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за номером картки № [NUMBER] за період із 26.08.2023 по 15.09.2023 року; ідентифікаційні дані власника картки та повний номер картки № [NUMBER] , в тому числі, але не виключно прізвище, ім`я, по-батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти, тощо), та інші відомості про власника вказаної картки. 30.01.2025 на виконання вимог ухвали представником АТ КБ «Приватбанк» повідомлено, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] та надано виписку по рахунку № [NUMBER] за період з 26.08.2023 по 15.09.2023, яка містить зарахування на суму 7300,00 грн (а.с. 97-101). Представник позивачки подав заяву, в якій просить проводити розгляд справи за відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, у відзиві на позовну заяву просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 26.08.2023 між ТОВ «Качай Гроші» та [PERSON] укладено Договір кредитної лінії № 00-9296365, згідно умов якого кредитний ліміт складає 7300 грн, тип кредиту кредитна лінія. Строк дії кредитної лінії 120 днів, до 24.12.2023 або достроково. Процентна ставка фіксована, знижена процентна ставка становить 2,5% в день від суми кредиту, стандартна процентна ставка 2,5% в день від суми кредиту. Відповідно до п.2.8 розділу 2 договору кредитної лінії, кошти в сумі 7665,00 грн надаються у безготівковій формі шляхом перерахування на банківський рахунок Позичальника за реквізитами електронного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] (а.с. 5-8). Пунктом 1.5 договору передбачено, що за надання кредиту, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю одноразову комісію у розмірі 365 грн, яка нараховується одноразово за ставкою 5% від суми кредиту. Позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю комісію у останній день повного погашення кредиту. Згідно з умовами договору та паспортом споживчого кредиту, строк дії кредитної лінії (строк кредитування): 120 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю (дата повернення кредиту) - 24 грудня 2023 року. Позичальник зобов`язаний оплатити проценти в рекомендовану дату погашення процентів 15 вересня 2023 року, та здійснювати чергові платежі по сплаті нарахованих процентів на кожний 20 день після рекомендованої дати за фактичне користування грошовими коштами протягом строку дії кредитної лінії. Договір позичальником підписаний за допомогою одноразового ідентифікатора G6374. Кредитні кошти були перераховані ТОВ «Качай Гроші» 26.08.2024 на платіжну картку відповідачки № [NUMBER] , емітовану АТ КБ «Приватбанк», що підтверджено інформаційною довідкою та випискою за договором (а.с.19-22). 10.04.2024 ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Факторин Партнерс» уклали договір факторингу №1-10042024, відповідно до умов якого ТОВ «Качай Гроші» передає (відступає) ТОВ «Факторинг Партнерс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Факторинг Партнерс» приймає належні ТОВ «Качай Гроші» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі прав вимоги (а.с. 25-27). Згідно з розрахунком заборгованості, здійсненого ТОВ «Качай Гроші», станом на 10.04.2024 заборгованість [PERSON] становила 22455,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням 7300 грн, заборгованість по відсоткам 16790,00 грн, заборгованість за комісіями 365 грн (а.с. 22 на звороті-23). Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 1-10042024 від 10.04.2024, ТОВ «Факторинг Партнерс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 24455,00 грн, з яких: заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) 7300 грн, заборгованість по відсоткам 16790,00 грн, сума заборгованості за нарахованими комісіями 365 грн (а.с. 31). Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому передачі Реєстру боржників від 10.04.2024, підтверджує факт переходу від ТОВ «Качай Гроші» до ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною Договору факторингу (а.с. 28). Відповідно до Реєстру боржників та Витягу з реєстру боржників від 10.04.2024 до Договору факторингу, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Договором №00-9189279 в сумі 15 500 грн., з яких: 5000 грн. сума виданого кредиту; 10250 грн. сума заборгованості за відсотками та 250 грн. комісія (а.с. 28 на звороті-30). Частиною 3\~ст. 10 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. В частині 1\~статті 207 ЦК України\~визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з ч.12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~ч.3\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано в ч.6\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5статті 11\~Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. У відповідності до\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст.509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно із ст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 627ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки\~стаття 629 ЦК\~встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Крім того, ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.\~Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно правового висновку Великої Палатою Верховного Суду №202/4494/16-ц від 31.10.2018 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним. Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Судом встановлено, що понесені ТзОВ «Факторинг Партнерс» витрати на правничу допомогу в розмірі 9000 грн., підтверджуються матеріалами справи: Договором № 15-02/2024 від 15.02.2024, заявкою про надання юридичної допомоги № 113 від 27.05.2024, , Витягом з Акту № 1 про надання юридичної допомоги від 15.02.2024 (а.с. 38-42). Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Від відповідача не надходило відповідних клопотань або заперечень щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, або інших заперечень. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу в розмірі 9000 грн. підлягають стягненню з відповідача. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір в розмірі 3028,00 грн, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Outcome: approved