Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] , треті особи - Нікопольська міська рада та КП «МЖТІ Нікопольської міської ради», про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обгрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що він проживає у квартирі, яка знаходиться на балансі (закріплено на праві господарського відання) комунального підприємства «Міська житлово-технічна інспекція» Нікопольської міської ради за адресою: [ADDRESS] . Квартира на\~даний час\~не приватизована\~та належить\~до комунальної\~форми власності.Вказану квартиру він отримав від держави, що підтверджується ордером № 1088 від 13.06.1983 року, який виданий виконавчим комітетом міської Ради народних депутатів міста Нікополя, на підставі рішення виконкому міської Ради народних депутатів від № 275/1 від 31.05.1983 року. Між ним та КП «МЖТІ» Нікопольської міської ради Дніпропетровської області було укладено договір найму житла від 07.08.2024 року, згідно якого його визнано основним квартиронаймачем. При цьому, окрім нього, у вищевказаній квартирі зареєстровані [PERSON] - донька та [PERSON] онук. Однак, вищевказані особи за адресою своєї реєстрації не проживають з 2013 року, не користуються житловим приміщенням та не несуть жодних витрат по його утриманню, участі у витратах на оплату комунальних послуг не беруть, \~квартирою не цікавляться,\~їх особистих речей в квартирі немає. Через реєстрацію відповідачів у квартирі, позивач не може реалізувати своє право на отримання субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, чим створює для нього матеріальні труднощі. Також, факт реєстрації громадян порушує його право на вільне розпорядження і володіння майном.\~Тому, на підставі викладеного, він змушений звернутись до суду та просить ухвалити рішення, яким визнати[PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] , такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2025 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.21-22). Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.\~ Відповідачі про розгляд справи були повідомлені належним чином, однак, своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву не скористались, будь-які заяви чи клопотання на адресу суду не надходили. Конверт, який був направлений за останньою відомою адресою їх місця проживання та перебування, повернувся до суду з відміткою «за строками зберігання» (а.с.27-28). Треті особи - Нікопольська міська рада та КП «МЖТІ Нікопольської міської ради» - про розгляд справи були повідомлені належним чином, своїм правом, визначеним цивільно-процесуальним законодавством, скористались та подали до суду заяви, в яких просять розгляд справи проводити за їх відсутності та ухвалити рішення, у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с.31-32). Згідно ч.8\~ ст.178 ЦПК України,\~ у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно\~ст.71 ЦК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за\~\~ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до\~ ст.72 ЖК України, визнання особи такою,\~\~що втратила право\~користування\~жилим приміщенням\~\~внаслідок\~\~відсутності\~\~цієї\~\~особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що позивач проживає у квартирі, яка знаходиться на балансі комунального підприємства «Міська житлово-технічна інспекція» Нікопольської міської ради, за адресою: [ADDRESS] . Вищевказана квартира позивачем була отримана від держави, що підтверджується ордером № 1088 від 13.06.1983 року, який виданий виконавчим комітетом міської Ради народних депутатів міста Нікополя, на підставі рішення виконкому міської Ради народних депутатів від № 275/1 від 31.05.1983 року (а.с.5). 07.08.2024 року між [PERSON] та КП «МЖТІ» Нікопольської міської ради Дніпропетровської області було укладено договір найму житла, згідно якого позивача визнано основним квартиронаймачем (а.с.6). Відповідно до довідки № 489 від 14 лютого 2024 року, у квартирі [ADDRESS] , окрім позивача, зареєстровані відповідачі по справі (а.с.7), які за адресою своєї реєстрації не проживають. Факт їхнього непроживання підтверджується актом № 137 від 12 вересня 2024 року, складеного головою ОСББ «Добролюбова 21/4» Сідільовою Г.М. (а.с.8). При цьому, при вирішенні питання щодо непроживання відповідачів за адресою їхньої реєстрації, судом, окрім поданих стороною позивача доказів, було прийнято до уваги той факт, що в ході розгляду даної справи судом були вчинені відповідні процесуальні дії. Так, ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2025 року було зобов`язано Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надати суду інформацію про те, чи перетинали кордон України, починаючи з 2014 року та по теперішній час наступні громадяни України: [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та фактично мешкала в [ADDRESS] та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та фактично мешкав в [ADDRESS] (а.с.24-25). Згідно отриманої відповіді на вищевказаний запит, було встановлено, що 02 жовтня 2019 року [PERSON] та [PERSON] перетнули державний кордон України (пункт пропуску Харків Пасажирський) в напрямку «74 Москва-Кривий Ріг» (а.с.29) та станом на 2025 рік до України не повертались. Тобто, з урахуванням поданих документів, а також витребуваних доказів, які мають істотне значення для розгляду справи по суті, суд приходить до висновку, що позивачем підтверджено та доведено той факт, що відповідачі за адресою своєї реєстрації не проживають. Даний факт у суду сумніву не викликає, оскільки факт їхнього непроживання не лише за адресою їхньої реєстрації, а й в Україні, підтверджено доказами, оскільки вони 02 жовтня 2019 року перетнули державний кордон України та станом на травень 2025 року в`їзд на територію України через пропускний пункт не здійснювали. Тому, виходячи з вимог\~чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved