Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до\~ [PERSON] про відшкодування шкоди у розмірі 33920,84 грн., а також стягнення витрат на правову допомогу та судового збору. Позовні вимоги мотивовані тим, що 28 січня 2022 року о 17 годині 36 хвилин в м. Одеса, вул. Армійська, 5, сталася ДТП за участі автомобіля «Hyundai Sonata», яким керував відповідач та який рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припаркований т/з «Mitsubishi Pajero Sport», внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою суду відповідача визнано винуватцем ДТП. Оскільки дана пригода була страховим випадком, ПрАТ «СК «ВУСО» було встановлено обставини, визначено розмір завданої шкоди та здійснено страхове відшкодування потерпілій особі. 29.07.2024 року ПрАТ «СК «ВУСО» з позивачем було укладено Договір відступлення права вимоги. В зв`язку з чим, наразі просить стягнути суму матеріальної шкоди з відповідача. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеса від 06.12.2024 року відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 14 квітня 2025 року до суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача. Також вказав про відсутність заперечень щодо ухвалення заочного рішення по справі. У судове засідання 14 травня 2025 року сторони не з`явились, про дату та час повідомлялись належним чином. Станом на день винесення рішення, відповідач відзив до суду не надсилав. Згідно до п.п. 6, 7 ч.2\~ст.43 ЦПК України\~учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч.1\~ст.44 ЦПК України\~учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною\~Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі N 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст. ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 4\~ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Суд, дослідивши\~та проаналізувавши\~матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.08.2021 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та власником пошкодженого автомобіля «Mitsubishi Pajero Sport» д.н.з.\~\~ [NUMBER] було укладено Договір страхування наземного транспорту № 17205176-02-16-01 від 06.08.2021 року. В період дії договору страхування, 28.01.2022 о 17 годині 36 хвилин у м. Одесі, вул. Армійська, 5, водій [PERSON] керував т/з «Hyundai Sonata» д.н.з. [NUMBER] , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припаркований т/з «Mitsubishi Pajero Sport» д.н.з.\~\~ [NUMBER] .\~При ДТП т/з отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги\~п. 10.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за\~ст.124 КУпАП. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2022 року по справі N? 522/3073/22 року, винуватцем зазначеної ДТП визнано [PERSON] . Після вищезазначеної події, потерпілий в ДТП звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування за подією, яка мала місце 28.01.2022\~року за участю застрахованого автомобіля, з метою отримання виплати страхового відшкодування. Даний випадок визнано страховим та за Договором страхування наземного транспорту № 17205176-02-16-01 від 06.08.2021 року, позивачем вищевказана заява була прийнята та були здійснені дії по встановленню всіх обставин події, визначенню розміру збитку та виплаті страхового відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначено на підставі розрахунку суми страхового відшкодування та страхового акту № 2221056-1 від 21.02.2022 року вартість ремонту автомобіля «Mitsubishi Pajero Sport» д.н.з.\~\~ [NUMBER] становила 33\~920,84 грн. Так, ПрАТ «СК «ВУСО», на підставі зібраних документів по справі, враховуючи умови договору страхування, здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 33\~920,84 грн., що підтверджується, страховим актом та платіжним дорученням. Разом з тим, 29.07.2024 року ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) з позивачем ФОП [PERSON] (Новий кредитор) було укладено Договір відступлення права вимоги № 29/07/2024 від 29.07.2024 року, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку № 1 до Договору, в тому числі за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 17205176-02-16-01 від 06.08.2021 року. У зв`язку з вищевикладеним, позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування сплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 33\~920,84 грн. Відповідно до\~статті 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до частини першої\~статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною 1 та 3\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У відповідності до\~статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі (деліктне зобов`язання). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частина перша\~статті 599 ЦК України). Відповідно до\~статті 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта. Згідно зі статтею 38.1.1. Закону України ОСЦПВВНТЗ, Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії. За нормою частини 4\~статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.. За вимогами\~ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2\~ст.1187 Цивільного кодексу України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За п. 22.1\~ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до\~ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,\~ст. 1191 ЦК України), а також\~ст. 38 Закону № 1961-IV. Регрес - це право, що виникає в особи внаслідок платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, регрес - це нове право, що виникає в особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги страховика до регресату через те, що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. Таким чином, до даних правовідносин підлягають застосуванню норми матеріального права про право на звернення до відповідача з регресним позовом. У відповідності до пп. 37.1.4. п. 37.1.\~ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Відповідач не надав ніяких доказів, які б спростовували твердження позивача. Відповідно до\~ст. 993 ЦК України,\~ст. 27 Закону України «Про страхування»\~до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідно до ч.1\~ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, з урахуванням встановленої вини [PERSON] у вчиненні ДТП, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Також, у відповідності до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню виплати по оплаті суми судового збору у розмірі 1211,20 грн. Разом з тим, позивачем\~заявлені вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 12793,30 грн. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою ( п. 1 ч. 2\~ст. 137 ЦПК України). Водночас зі змісту частини четвертої\~статті 137 ЦПК України\~слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3\~ст. 137 ЦПК України). На підтвердження понесених витрат до позовної заяви надано в копіях: договір № 88 від 01.02.2024\~року між ФОП [PERSON] та адвокатом Трикоз Д.Є. про надання правової (правничої) допомоги, додаткова угода № 1 Акт приймання-передачі правової (правничої) допомоги до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 88 від 01.02.2024 року від 18.10.2024 року, квитанцію від 18.10.2024 року на суму 12793,30 грн. та ордер, свідоцтво та посвідчення адвоката України. Водночас, додаткова угода № 1 Акт приймання-передачі правової (правничої) допомоги до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 88 від 01.02.2024 року від 18.10.2024 року містить детальний опис робіт, вартість та час, витрачений на надання юридичних послуг. Разом з тим, вказаний акт містить в розділі «Характер правової допомоги» опис робіт, таких, як підготовка заяви, клопотання до Голосіївського районного суду м. Києва (в межах провадження у справі). Згідно з квитанцією від 18.10.2024 року було здійснено оплату наданих юридичних послуг в розмірі 12793,30 гривень. Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved