Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, у якому просить суд, з урахуванням уточнень в судовому засіданні 17.04.2025, визнати за ним право власності на 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями й спорудами, та 1/2 земельну ділянку, площею 0,0900 га кадастровий номер 1810400000:01:021:0227, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Позов обґрунтовано тим, що [INFO] помер батько позивача, [PERSON] , що стало підставою для відкриття спадщини. До спадкового майна належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельна ділянка, площею 0,0900 га, кадастровий номер 1810400000:01:021:0227, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку із цим [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Богатирчука А.М. для оформлення спадкових прав, про що була заведена спадкова справа № 154/2023. В ході оформлення спадкових прав, нотаріусом було витребувано інформацію щодо зареєстрованих осіб разом із [PERSON] , померлим [INFO] . Згідно Витягу про осіб, місце проживання яких зареєстроване або було зареєстроване в період з 03.06.1995 по 08.08.2023, вбачається, що до числа осіб, які входять до кола спадкоємців першої черги за адресою: [ADDRESS] , також була зареєстрована дружина померлого - [PERSON] , яка фактично не проживає в даному житловому будинку з 2013, у зв`язку із виїздом на постійне місце проживання до рф. А тому, постановою приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу від 04.09.2024 в оформленні права власності на 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку будо відмовлено. Факт реєстрації місця проживання [PERSON] за даною адресою попри відсутність її фактичного проживання вказує на неможливість оформлення права власності [PERSON] на все належне його батьку, [PERSON] , померлому [INFO] , майно. Враховуючи вищезазначене, з метою захисту свої майнових прав позивач звернувся із даним позовом до суду. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 14.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження; витребувано матеріали спадкової справи № 154/2023 щодо майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] . 12.12.2024 до суду надійшла, належним чином завірена, копія спадкової справи № 154/2023 щодо майна померлого [PERSON] . Ухвалою суду від 17.12.2024 закрито проведення підготовчого засідання, призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони, належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує. Відповідач про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження Позивач [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 19.07.1971 відділом реєстрації актів громадянського стану м. Бердичева Житомирської області. Відповідачка [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджується повним витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00043204830 від 19.01.2024. [INFO] [PERSON] помер у місті Чехов Московської області Російської Федерації, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 24.02.2023, виданим відділом РАЦС по міському округу Чехов Головного управління РАЦС Московської області. [PERSON] за життя належав житловий будинок та земельна ділянка площею 0,0900 га, кадастровий номер 1810400000:01:021:0227, що розташовані за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування від 26.05.2006, посвідченого державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори Житомирської області Оленюком С.Я., зареєстрованого в реєстрі № 4-945. 01.08.2023 після смерті [PERSON] до нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини звернувся його син [PERSON] , що підтверджується матеріалами спадкової справи № 154/2023. Так, 04.09.2024 позивач звернувся із заявою то нотаріуса, у якій просив видати свідоцтво про право на спадщину за законом на цілий будинок та земельну ділянку. 04.09.2024 приватний нотаріус Бердичівського районного нотаріального округу Богатирчук А.М. видав позивачу свідоцтво про право власності за законом на 1/2 житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: [ADDRESS] . У вказаній постанові зазначено, що спадкоємцем іншої 1/2 частки вказаного майна є дружина померлого [PERSON] [PERSON] . Також, постановою від 04.09.2024 приватний нотаріус Бердичівського районного нотаріального округу Богатирчук А.М. відмовив позивачу у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, 1/2 частку земельної ділянки. У постанові нотаріус вказав, що іншим спадкоємцем, яка прийняла спадщину після [PERSON] є його дружина - [PERSON] , тому видати свідоцтво про право на спадщину одному спадкоємцю є неможливим. За даними відповіді від 13.11.2024 на запит суду щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, надісланого судом на виконання вимог абзацу 2 ч. 1 ст. 187 ЦПК України, місце проживання відповідачки, зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . З витягу відділу з питань державної реєстрації виконавчого комітету Бердичівської міської ради про осіб, місце проживання яких зареєстровано або було зареєстровано в період з 03.06.1995 по 08.08.2023 за адресою: [ADDRESS] , вбачається що за вказаною адресою зареєстровані [PERSON] (спадкодавець) з 03.06.1995, [PERSON] (відповідач) з 17.03.2005, [PERSON] . У акті обстеження фактичного проживання [PERSON] від 16.09.2024, вказано, що за адресою: [ADDRESS] , остання зареєстрована з 17.03.2005 по т.ч., але фактично не проживає за адресою реєстрації з 2013 по теперішній час. У судовому засіданні допитаний свідок [PERSON] , який повідомив що з померлим дружили сім`ями. Йому відомо, що померлий з відповідачкою проживали на півночі росії з 1970 по 2000, до своєї пенсії. У цей час він більше 10 років доглядав за спірним будинком [PERSON] . Один раз на 3 роки [PERSON] з дружиною приїжджав та проживав у будинку. Як почалась війна, з 2013-2014, то не бачив [PERSON] з дружиною. Йому, відомо, що [PERSON] з дружиною проживали у побудованому будинку під москвою до смерті [PERSON] . ІV. Національне законодавство, що підлягає застосуванню, оцінка та мотиви суду Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з приписами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. Частинами 1, 2 ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Згідно з приписами ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено судом у цій справі, місце проживання відповідачки [PERSON] на момент смерті її чоловіка [PERSON] було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] де був зареєстрований її чоловік. Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Згідно з ч. 1 ст. 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Спадкова справа була заведена у серпні 2023, тобто після повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну, а 24.02.2023 на офіційному веб-сайті Міністерства закордонних справ було опубліковано заяву МЗС України щодо розриву дипломатичних відносин з російською федерацією. Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 164 від 28.02.2022 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» обмеження щодо заборони вчинення нотаріальних дій за зверненням особи, пов`язаної з державою-агресором, не поширюються на нотаріальні дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно з підпунктом 3 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 № 187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації» для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації установити до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, мораторій (заборону) на: відчуження, передачу в заставу, будь-які інші дії, які мають чи можуть мати наслідком відчуження нерухомого майна, цінних паперів, корпоративних прав, прав вимоги до боржника у справах про банкрутство (неплатоспроможність), транспортних засобів, повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання на користь осіб, пов`язаних з державою-агресором, або Російської Федерації, крім набуття ними права власності на такі об`єкти на підставі рішення суду або свідоцтва про право на спадщину. Отже, наразі не заборонена видача свідоцтв про право на спадщину громадянам рф і мораторій не поширюється на набуття ними права власності на об`єкти нерухомості на підставі рішення суду або свідоцтва про право на спадщину. Однак, у матеріалах справи відсутні докази про те, що відповідачка подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини, хоча відповідачка могла це зробити через треті країни. Приписами ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено презумпцію факту прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем. При цьому позивачем не надано достатніх доказів, що не викликали б сумнів щодо їх достовірності, на спростування цієї презумпції. Суд враховує, що за життя померлий не вжив заходів для зняття з реєстрації місця проживання своєї дружини- відповідачки у справі. Отже, згідно із приписами ч. 3 ст. 1268 ЦК України відповідачка вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки позивачем не доведено тих обставин, що відповідачка не прийняла спадщину. Таким чином, відсутні підстави для визнання права власності на вказане у позовній заяві майно виключено за позивачем. З наведених мотивів, оскільки позивачем не спростовано презумпції факту прийняття відповідачкою спадщини у задоволенні позовних слід відмовити. V. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд відмовив у задоволенні позову, судові витрати позивача залишаються за ним.

Outcome: dismissed