Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

01.04.2025 року позивач ТзОВ «Фінпром Маркет» звернулося\~до суду\~з вищевказаною\~позовною заявою\~на обґрунтування\~вказавши,\~що27.04.2021 року між ТзОВ «1БАНК» та [PERSON] було укладено договір позики № 1144459, за умовами якого відповідачу передано у борг грошові кошти в сумі 10000 грн., які остання зобов`язалася повернути та сплатити проценти за користування ними. Відповідач в неналежний спосіб виконував взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за договором позики у загальному розмірі 33880 грн., з яких: 10000 грн. основний борг; 23880 грн. нараховані проценти. Поряд з цим, 26.10.2021 року між ТзОВ «1БАНК» та ТзОВ «ФКУА» укладено Договір факторингу № 2610, у відповідності до умов якого до останнього, з-поміж іншого, перейшло право майнової вимоги за договором позики № 1144459 від 27.04.2021 року. У свою чергу, 03.04.2023 року на підставі Договору факторингу № 030423-ФК, укладеного між ТзОВ «ФКУА» та ТзОВ «Фінпром Маркет», позивач набув права майнової вимоги за договором позики № 1144459 від 27.04.2021 року. Всупереч умовам договору позики відповідач свої кредитні зобов`язання не виконує належним чином. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінпром Маркет» суму заборгованості суму заборгованості за договором позики № 1144459 від 27.04.2021 року в розмірі 33880 грн., а також понесені судові витрати по справі, з яких: 2422,40 грн. судовий збір, 3500 грн. витрати на правничу допомогу. В судове засідання представник позивача не з`явився, у своєму позові просив розгляд справи проводити за його відсутності, щодо ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. До початку судового засідання від відповідача до суду надійшла заява з проханням розгляд справи здійснювати у його відсутності, заявлені позовні вимоги він визнає в повному обсязі та не заперечує щодо їх задоволення. У зв`язку з визнанням позову, просить вирішити питання про повернення позивачу 50 % сплаченого судового збору, в зв`язку із визнанням ним позову. Також просить розстрочити йому виконання даного судового рішення строком на 10 місяців, посилаючись на незадовільний стан здоров`я, який спричинений отриманням тяжко поранення під час захисту Батьківщини та проходженням дороговартісної реабілітації (а.с. 78). Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.04.2021 року між ТзОВ «1БАНК» та [PERSON] було укладено договір позики № 1144459, за умовами якого відповідачу передано у борг грошові кошти в сумі 10000 грн., які остання зобов`язалася повернути та сплатити проценти за користування ними. Уклавши кредитний договір, сторони взяли на себе відповідні зобов`язання. 26.10.2021 року між ТзОВ «1БАНК» та ТзОВ «ФКУА» укладено Договір факторингу № 2610, у відповідності до умов якого до останнього, з-поміж іншого, перейшло право майнової вимоги за договором позики № 1144459 від 27.04.2021 року. У свою чергу, 03.04.2023 року на підставі Договору факторингу № 030423-ФК, укладеного між ТзОВ «ФКУА» та ТзОВ «Фінпром Маркет», позивач набув права майнової вимоги за договором позики № 1144459 від 27.04.2021 року. Із долучених до матеріалів справи розрахунків слідує, що розмір заборгованості позичальника за договором позики № 1144459 від 27.04.2021 року станом на 25.08.2021 року становить 33880 грн., з яких: 10000 грн. основний борг; 23880 грн. нараховані проценти. Всупереч умовам договором позики № 1144459 від 27.04.2021 року відповідач свої кредитні зобов`язання не виконує в належний спосіб; останньому проценти за прострочення виконання умов правочину з дати відступлення прав вимоги правонаступники первісного кредитора не нараховували. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість не погашає. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України). При укладенні кредитного договору, беручи на себе певні зобов`язання, сторони повинні були чітко усвідомлювати та враховувати всі ризики, що пов`язані за таким договорами. Суд встановив, що між сторонами існують цивільні правовідносини. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання по кредитному договору за яким кредитодавець виконав умови договору повністю і своєчасно, а позичальник порушив умови договору, порушено майнові права ТзОВ «Фінпром Маркет», як правонаступника ТзОВ «1БАНК». Таким чином, із [PERSON] на користь ТзОВ «Фінпром Маркет» підлягає стягненню заборгованість за договором позики № 1144459 від 27.04.2021 року в розмірі 33880 грн. Згідно ч. ч. 1, 3, 4 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб. Згідно з ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Розстрочення виконання судового рішення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа зобов`язань залишається незмінною. Натомість розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом. Така правова позиція сформована Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 04 06.2019 року у справі № 916/190/18. Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як було встановлено судом в ході розгляду цивільної справи № 161/5984/25, [PERSON] є особою третьої групи внаслідок війни. Останній проходить реабілітацію, має 50-тивідсоткову втрату дієздатності. Його травма отримана у зв`язку із захистом Батьківщини та така, за своїм ступенем тяжкості є тяжкою. Зазначене підтверджується випискою із медичної карти від 06.02.2024 року, індивідуальної програми реабілітації інваліда № 1068 від 25.07.2023 року, довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 343571 від 25.07.2023 року, довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності серії 12 ААА № 026547 від 25.07.2023 року, довідкою в/ч [NUMBER] від 25.07.2023 року та довідкою ВЛК в/ч [NUMBER] № 2576 від 18.08.2023 року (а.с. 79-83). З огляду на зазначене, суд вважає доведеним, що у відповідача [PERSON] існують обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення. На переконання суду, повне стягнення заборгованості, яка є предметом даного спору, поставить відповідача у скрутне матеріальне становище, що буде не виправданим нагальною суспільною необхідністю і пропорційністю визначеній законній меті. Проаналізувавши всі обставини справи, враховуючи бажання боржника повернути стягувану заборгованість стягувачу добровільно, шляхом розстрочення виконання судового рішення, суд вважає за можливе відстрочити [PERSON] виконання даного судового рішення строком на десять місяців зі сплатою щомісячних платежів у рівних частках. Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На виконання вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України позивачем до позову додано: Договір про надання правової допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024 року, укладений між адвокатом Ткаченко Ю.О. та ТзОВ «Фінпром Маркет» та акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 9-ІІ від 14.03.2025 року згідно з яким загальна вартість наданих послуг в межах даного судового провадження становить 3500 грн. та така складається із: вивчення документів 500 грн. та підготовки позовної заяви 3000 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Суд дійшов висновку, що заявлена сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн. є співмірною із ціною позову, складністю справи та виконаними роботами. При вирішенні даного спору суд, у відповідності до вимог ст. 206 ЦПК України, приймає до уваги визнання відповідачем позову. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачем до початку розгляду справи по суті було визнано позов, суд вважає за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні даного позову. Питання щодо повернення сплаченої суми судового збору вирішується згідно з Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.09.2013 року за № 1650/24182. Згідно з п. 3 Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів. З огляду на наведене, суд вважає можливим повернути ТзОВ «Фінпром Маркет»з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1211,20 грн., а інші 50 % судового збору компенсувати за рахунок [PERSON] . За наведених обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3500 грн. понесених витрат на правничу допомогу та 1211,20 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 509,\~526,\~527,\~530,\~1048,\~1050,\~1054 ЦК України,\~

Outcome: approved