Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Тростянецької міської ради у вересні 2024 року звернувся до суду в інтересах малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , із указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що [PERSON] та [PERSON] проживають у «цивільному» шлюбі, у якому народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Дана родина тривалий час знаходиться у полі зору соціальних служб як неблагонадійна, оскільки батьки систематично ухиляються від виконання батьківських обов`язків відносно своїх дітей, зловживають алкоголем, ніде не працюють, ведуть асоціальний та аморальний спосіб життя. За заявою батьків у грудні 2020 року, старший син [PERSON] був поміщений до Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини, з метою подолання батьками факторів негативного впливу на дитину. [PERSON] має статус дитини з інвалідністю, підгрупи А, потребує постійного медичного догляду та постійного контролю з боку дорослих. За час перебування [PERSON] у вказаному закладі, його батьки ним не цікавилися, матеріальної допомоги на його утримання не надавали, не відвідували сина у закладі. Фактично з грудня 2020 року по день подання позову до суду дитина перебуває у закладі на повному державному утриманні. На даний час дитина евакуйована з України та перебуває у Німеччині. У травні 2022 року у відповідачів народився син [PERSON] , однак відповідачі неналежним чином виховують дитину. Хлопчин нерозвинений, постійно занедбаний, часто не отримує належного харчування та лікування, траплялись випадки коли мати бродяжить разом із дитиною. У серпні 2024 року [PERSON] було поміщено до Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини на повне державне утримання. Питання неналежного виконання батьківських обов`язків та зловживання батьками спиртними напоями неодноразово розглядалося на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини Тростянецької міської ради. Дітей було поставлено на облік відділу «Служба у справах дітей» Тростянецької міської ради, як таких, що опинилися у складних життєвих обставинах. Родина [PERSON] систематично відвідується спеціалістами служби у справах дітей та фахівцями із соціальної роботи. Неодноразово надавалася допомога у виді одягу, взуття, дитячого харчування, іграшок тощо. Рекомендаціями, що надаються у ході візитів, батьки [PERSON] нехтують, зауваження не враховують, ситуація в родині не виправилася. Можливі заходи впливу на батьків не дали позитивних результатів та наразі вичерпані. [PERSON] та [PERSON] не надають своїм дітям [PERSON] та [PERSON] доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу, не забезпечують необхідним достатнім харчуванням, медичними оглядами, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, навпаки створили умови які шкодять інтересам їх дітей. Рішенням виконкому Тростянецької міської ради від 21.08.2024 за № 573 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів відносно їх малолітніх дітей. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 27.09.2024 було відкрито провадження у даній справі, вирішено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 07.02.2025 закрито підготовче провадження у вказаній справі, призначено до судового розгляду, задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків. У судовому засіданні представниця позивача позов підтримала пославшись на обставини викладені у позовній заяві, просила задовольнити позов, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідачі про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, але у судове засідання повторно не з`явилися та не повідомили про причини неявки і не подали відзив. Представниця третьої особи у судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що родина відповідачів тривалий час перебуває в полі зору соціальної служби. Коли вони виїжджали додому до відповідачів, то бачили, що в будинку було брудно, дитина була занедбана. Складали протоколи про адміністративні правопорушення відносно відповідачів за невиконання батьківських прав. На зауваження відповідачі не реагували. На засіданні комісії у справах дітей було рекомендовано позбавити відповідачів батьківських прав щодо дітей. Наразі Сумський дитячий будинок евакуйовано до м. Луцьк. З моменту вилучення дітей з родини батьки не поцікавилися життям дітей. Згідно вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд вважає можливим провести по справі заочний розгляд. Заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце сімейні правовідносини, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи із такого. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей - [PERSON] , який народився [INFO] у м. Суми, та [PERSON] , який народився [INFO] у м. Суми (а.с. 10, 11). У зв`язку із тим, що батьки зловживали алкогольними напоями та неналежно виконували свої батьківські обов`язки, [PERSON] , [INFO] , був влаштований на пів року до Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини за заявою матері [PERSON] . У березні 2022 року термін перебування дитини у закладі закінчувався та постало питання щодо повернення дитини у родину, тому 08.02.2022 комісією було проведено обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї відповідачів за адресою: [ADDRESS] . За результатами обстеження комісія вирішила винести питання про повернення дитини в родину на засідання комісії з питань захисту прав дитини (а.с. 19). Наказом начальника Відділу «Служба у справах дітей» Тростянецької міської ради від 01.09.2022 за № 18-ОД, у зв`язку з ухиленням батьків від виконання батьківських обов`язків, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , були поставлені на облік дітей, як таких, що опинилися в складних життєвих обставинах (а.с. 12, 14-15). Згідно листа-подання від 28.02.2024 за № 217 інспектор з ЮП СП Охтирського РВП ГУ НП в Сумській області К. Гайдук повідомила начальника відділу «Служба у справах дітей» Тростянецької міської ради про те, що 05.02.2024 о 15 год. 30 хв. по [ADDRESS] було виявлено [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння, яка переносила на руках свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.13) Відповідно до повідомлення КНП СОР «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини» від 25.07.2024 за № 604/06 [PERSON] , [INFO] , перебуває в Сумському обласному спеціалізованому будинку дитини з 23.12.2020 на повному державному утриманні. На даний час дитина евакуйована з України і перебуває у Німеччині в Доглядному центрі «Дон Боско», місто Мьольн. Дитина має статус дитини з інвалідністю, підгрупи А (а.с 17). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання родини відповідачів від 01.08.2024 за адресою: [ADDRESS] , комісією було встановлено, що родина проживає у будинку, який складається із двох житлових кімнат, кухні та ванни. В будинку наявне газове та пічне опалення, водопостачання. Під час перевірки в помешканні було брудно, не дотримуються санітарно-гігієнічних норм, брудний посуд, свіжих приготовлених продуктів харчування немає, підлога не мита, присутній запах диму, мати перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Родина частково забезпечена продуктами харчування. На момент перевірки мати лише збиралася готувати у вечірній час дитині їжу. Зауваження та недоліки, які були зроблені під час попередніх візитів, не виконано. З родиною була проведена бесіда щодо батьківської відповідальності, зловживання алкоголем, ведення побуту та девіантної поведінки батьків, забезпечення належних умов проживання та виховання (а.с. 20). Відповідно до протоколу №8 засідання комісії з питань захисту прав дитини Тростянецької міської ради від 08.08.2024 комісією одноголосно було вирішено: 1) Відділу «Служба у справах дітей» Тростянецької міської ради вжити заходів щодо негайного влаштування [PERSON] , [INFO] на повне державне забезпечення до КНП СОР «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини»; 2) надати висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 23-24). Згідно повідомлення КНП СОР «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини» від 09.08.2024 за № 651/01 [PERSON] , [INFO] , поступив до закладу 09.08.2024 на повне державне утримання (а.с. 18). Рішенням виконавчого комітету Тростянецької міської ради від 21.08.2024 за № 573 було затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно вказаного висновкубатьки зловживають алкоголем, не працюють, ведуть антисоціальний спосіб життя. Спеціалістам Відділу «Служба у справах дітей» Тростянецької міської ради не вдалося поспілкуватися із батьком [PERSON] , так як останнього не було вдома та на телефонні дзвінки він не відповідав. Мати [PERSON] була виявлена за місцем проживання з ознаками алкогольного сп`яніння та не могла висловити чіткої позиції з приводу питання позбавлення батьківських прав, поводилася агресивно, вживала нецензурну лексику (а.с. 22а). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що відповідачка є її дочкою, зловживає алкогольними напоями та була позбавлена батьківських прав у 2016 році відносно чотирьох дітей, оскільки не приділяла уваги дітям. Щодо цих дітей, відповідачка також не приділяла уваги. Неодноразово служба у справах дітей розшукувала її. Вважає, що відповідача вже не зміниться. Дочка лікувалася від алкогольної залежності, але це не допомогло. Коли у неї забрали сина [PERSON] , у серпні 2024 року, то дитина була брудна, голодна, а відповідачка була п`яна. [PERSON] вивезли за кордон на реабілітацію у Німеччину. [PERSON] вона знає, але ніколи в них не була вдома та не спілкувалася з ним. Після відібрання дітей у відповідачки, остання не цікавиться їх життям. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона працює завідуючою КУ «Центр соціальних послуг ТМР». [PERSON] перебувала у центрі соціальних послуг під соціальним супроводом та їй неодноразово надавалися послуги соціального супроводу, консультації, допомога продуктами, засобами гігієни, речами. Разом із службою у справах дітей вони приїжджали до відповідачки та виявляли, що остання перебувала з ознаками алкогольного сп`яніння. У будинку було брудно, дитина [PERSON] був у брудному одязі, інша дитина [PERSON] перебуває за кордоном. Умови для проживання дитини були незадовільні. Відповідача під час візитів вона бачила один чи два рази, він перебував у стані після вживання алкогольних напоїв. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Конституції України, СК України, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенцією про права дитини, прийнятою 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, підписану Українською РСР 21 лютого 1990 року та ратифікованою постановою ВР №789-XII від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини). Так, відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Аналогічна за змістом норма міститься в ст.27 Конвенції про права дитини. Згідно ст. 51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст. 150 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та праці. У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, лікування дитини, не спілкуються з дитиною, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 Сімейного кодексу України. Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінки. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні, прийнятому у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09), Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи установлені судом обставини про те, що відповідачі не беруть участі у вихованні дітей, не піклуються про них, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечують матеріально, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду і лікування, як складову частину виховання, що свідчить про самоусунення відповідачів від виконання батьківських обов`язків. Судом не установлено обставин про те, що відповідачам будь-хто чинить перешкоди у належному виконанні батьківських обов`язків, що вказує на свідоме ухилення ними від виконання батьківських обов`язків. Така поведінка [PERSON] та [PERSON] є незмінною тривалий час. Суд розцінює поведінку відповідачів як свідоме ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому висновок органу опіки та піклування суд вважає обґрунтованим та таким, що відповідає найкращим інтересам дітей, узгоджується з дослідженими під час судового розгляду доказами і не суперечить закону. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про позбавлення відповідачів батьківських прав. Відтак, позов підлягає задоволенню повністю. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями частини 1 статті 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, а позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору, тому з відповідачів у дольовому порядку підлягають стягненню у дохід держави судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 3028 грн 00 коп., тобто по 1514 грн 00 коп. з кожного з відповідачів.

Outcome: approved