Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

27 березня 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 49\~713,30 грн., а також судовий збір та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 9 200,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 28 липня 2020 року між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем в електронній формі було укладено договір про надання кредиту № 500836590, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 33\~562,92 грн. на споживчі потреби, строком на 24 місяці, з відсотковою ставкою 43%. АТ «Альфа-Банк» виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом грошові кошти в сумі 33\~562,92 грн. В свою чергу позичальник взятих на себе за договором зобов`язань не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно з детальним розрахунком заборгованості, станом на 20 вересня 2021 року загальний розмір заборгованості відповідача становив 49\~713,30 грн., яка складалась з: тіло кредиту 33\~562,92 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 16\~150,38 грн. 20 вересня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» було укладено договір факторингу, на підставі якого відбулось відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором, який був укладений з відповідачем. Станом на 20 вересня 2021 року за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 49\~713,30 грн. Також, у зв`язку з розглядом даної справи позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 200,00 грн. Тому, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» вимушено звернутися до суду для стягнення з відповідача вказаної вище суми заборгованості. Ухвалою суду від 28 березня 2025 року у вказаній справі було відкрито провадження та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. 16 квітня 2025 року від представника відповідача [PERSON] [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими та безпідставними з огляду на наступне. Надання Банком позичальнику грошових коштів не підтверджується належними та допустимими доказами. Позивачем не надано доказів отримання відповідачем кредитних коштів, користування кредитною лінією у відповідному розмірі, пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк, наявність заборгованості та не зазначено складові суми заборгованості. Як на підставу підтвердження наявності факту заборгованості відповідача позивачем надано оригінал Розрахунку заборгованості за кредитом, але вказаний розрахунок не скріплений печаткою банку, він не містить підпису керівника банку, головного бухгалтера. Також в матеріалах справи міститься виписка, яка не містить ні підпису, ні печатки або цифрового підпису, фактично вона є просто набраною на комп`ютері. Розрахунок заборгованості, наданий представником позивача, не є первинним обліковим бухгалтерським документом, а його зміст не відповідає Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», як наслідок, не може підтверджувати існування тих чи інших операцій. Крім того, розрахунок не містить: реквізитів розрахункових рахунків чи виду та номеру платіжної картки, на якому (якій) виникла заборгованість; не скріплений печаткою банку, а тому не може бути належним та допустимим доказом у справі. Щодо виписки по особистому рахунку, вказану виписку неможливо ідентифікувати як ту, що відображає заборгованість за Угодою про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. В даній виписці відсутня інформація про те, що заборгованість виникла внаслідок невиконання умов Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. У матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо видачі за вказаним договором платіжної картки (дата її видачі, її вид та строк дії) та встановлення відповідного кредитного ліміту на неї і його суми, а також відповідно і щодо здійснення будь-якого руху коштів по рахунку на підставі Оферти. Підписана відповідачем Оферта взагалі не містить ніяких даних щодо погодження банком надання відповідачу банківських послуг, крім зазначення особистих даних та підпису відповідача. Позивач мав довести, що банком було прийнято рішення не лише про видачу картки із встановленням ліміту, а й що така картка видавалася відповідачу і ним була отримана, натомість в матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідач отримав платіжну картку та здійснював користування коштами. До позовної заяви взагалі не додано копії Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, про яку зазначає позивач і на яку посилається, як на підставу для обґрунтованості позову. Щодо заявлених позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 9\~200,00 грн., то такі витрати, на переконання відповідача, є неспівмірними зі складністю справи, часом, витраченим на виконання робіт, обсягом виконаних робіт та ціною позову. У зв`язку з викладеним просила суд відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС». 30 квітня 2025 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено наступне. До позовної заяву було долучено виписку по рахунку відповідача, що являється належним доказом факту видачі коштів та заборгованості відповідача. Виписка по рахунку клієнта є тим документом, який підтверджує факт видачі коштів клієнта, так як є тим документом, який відповідає законодавству про бухгалтерський облік та фінансову звітність. А тому може бути належним та допустимим доказом, який підтверджує наявну заборгованість позичальника. Крім того, відповідач, не оскаржує укладення кредитного договору, та його умов, а ознайомившись із текстом кредитного договору погодив умови запропоновані Банком. ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» звертає увагу, що заборгованість за кредитним договором нараховувалась до укладення договору факторингу та завершилась на момент підписання, наданий розрахунок заборгованості був отриманий від Банку, та жодних нарахувань/редагувань не зазнав. У зв`язку з викладеним позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами. Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 28 липня 2020 року [PERSON] підписав з Акціонерним товариством «Альфа-Банк» Анкету-Заяву про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (а.с. 5 (зворотній бік)). Також, 28 липня 2020 року [PERSON] підписав з Акціонерним товариством «Альфа-Банк» оферту на укладання угоди про обслуговування кредиту № 500836590, в якій запропонував укласти угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб на наступних умовах: тип кредиту «Кредит готівкою», сума кредиту 33 562,92 грн., процентна ставка фіксована 43% річних, строк кредиту 24 місяці (а.с. 5). Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Акціонерне товариство «Альфа-Банк» прийняло пропозицію [PERSON] та підписало акцепт пропозиції на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 500836590. У вищезазначеній Оферті на укладення угоди про надання кредиту зазначено, що підпис позичальника на даному договорі свідчить про отримання ним всієї інформації про умови кредитування та про те, що Акцепт пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 500836590 від 28 липня 2020 року отримав у дату складання цієї оферти. Того ж дня, тобто 28 липня 2020 року [PERSON] та Акціонерним товариством «Альфа-Банк» було підписано Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, який є додатком № 1 до Угоди про надання кредиту № 500836590 від 28 липня 2020 року (а.с. 6), а також Паспорт споживчого кредиту (а.с. 6 (зворотній бік)). Договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, є договором приєднання, що визначено у ст. 634 ЦК України. У відзиві на позовну заяву представник відповідача хоча і заперечував проти позову, посилаючись на те, що позивачем не додано до позовної заяви доказів надання Банком грошових коштів позичальнику, однак фактично не наводив жодних заперечень щодо підписання саме відповідачем Анкети-Заяви про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» від 28 липня 2020 року, оферти на укладання угоди про обслуговування кредиту № 500836590 від 28 липня 2020 року, Графіку платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг та Паспорта споживчого кредиту. Таким чином судом встановлено, що між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] 28 липня 2020 року було укладено кредитний договір № 500836590. При цьому, суд оцінює критично та не приймає до уваги, як безпідставні та помилкові, всі наведені у відзиві на позовну заяву заперечення представника відповідача щодо Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, а також всі заперечення в частині відсутності доказів видачі відповідачу кредитної картки, встановлення на картку кредитного ліміту та пролонгації кредитної лінії на новий строк, оскільки, як вбачається з матеріалів даної справи, між Банком та відповідачем було укладено не угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка б передбачала видачу відповідачу кредитної картки та встановлення на неї кредитного ліміту, а саме угоду про надання кредиту, в якій відповідач просив надати йому кредит типу «Кредит готівкою» у розмірі 33 562,92 грн., шляхом переказу коштів на банківський рахунок. Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що правочин є\~правомірним,\~якщо його\~недійсність прямо\~не встановлена\~законом або\~якщо він\~не визнаний\~судом недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Банк свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику обумовлені кредитним договором кредитні кошти на умовах, передбачених договором. Відповідач отримав у кредит обумовлені договором грошові кошти, проте зобов`язання належним чином за вищезазначеним договором не виконав, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Факт отримання відповідачем грошових коштів у кредит підтверджується Випискою по особовим рахункам з 28.07.2020 по 20.09.2021, сформованою 21 листопада 2024 року АТ «Сенс Банк», який є правонаступником АТ «Альфа-Банк» (а.с. 16-21). Виписка по особовим рахункам є належним та допустимим доказом у вказаній справі, а тому всі заперечення представника відповідача в цій частині суд до уваги не приймає та відхиляє. Таким чином, між позивачем та відповідачем склалися кредитні правовідносини, у яких праву кредитодавця вимагати повернення наданих у кредит грошових коштів, кореспондує обов`язок позичальника повернути отримані у кредит кошти на умовах обумовлених укладеними між ними угодами. У подальшому, 20 вересня 2021 року між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» як клієнтом та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» як фактором було укладено Договір факторингу № 3, відповідно до якого Акціонерне товариство «Альфа-Банк» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» свої права вимоги, а Фактор набув права вимоги Клієнта за Кредитними договорами, перелік яких наведено в додатку № 1-1 до договору, та сплачує Клієнту за відступлення права вимоги грошові кошти в сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та строки встановлені цим Договором (а.с. 9-13). Того ж дня, тобто 20 вересня 2021 року, між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» було підписано Акт приймання-передачі Реєстру боржників від 20 вересня 2021 року до договору факторингу № 3 від 20.09.2021 року (а.с. 14). Згідно з Витягом з Реєстру договорів, права вимоги за яким відступаються, та боржників за такими договорами, до Договору факторингу № 3 від 20 вересня 2021 року, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» перейшло право вимоги за кредитним договором № 500836590 від 28 липня 2020 року, укладеним з [PERSON] , сума заборгованості складається з: сума заборгованості за тілом кредиту 33\~562,92 грн.; сума заборгованості за відсотками - 16\~150,38 грн. (а.с. 15). Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» є правонаступником Акціонерного товариства «Альфа-Банк» та стало новим кредитором у зобов`язанні за кредитним договором, який укладений з [PERSON] . Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно розрахунку заборгованості станом на 20 вересня 2021 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 49\~713,30 грн., з яких: сума заборгованості за тілом кредиту 33\~562,92 грн.; сума заборгованості за відсотками - 16\~150,38 грн. (а.с. 22). Таким чином судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит, яке підлягає судовому захисту. Суд також зазначає, що кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які вона посилається в обгрунтування своїх вимог або заперечень. При розгляді даної справи суд виходить з того, що в обґрунтування заперечень проти позову та підтвердження перед судом наведених обставин, відповідачем не надано суду належних, допустимих та переконливих доказів. Усі заперечення представника відповідача зводяться лише до його незгоди та невизнання обставин, наведених позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог. При цьому, обов`язок доведення перед судом переконливості своєї позиції покладається у рівній мірі як на позивача, так і на відповідача. Саме тому, оцінюючи у сукупності наявні в матеріалах справи докази та повідомлені сторонами суду обставини в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 500836590 від 28 липня 2020 року, суд вважає переконливішою позицію позивача, оскільки вона підтверджена відповідним доказами, в той час як позиція відповідача ґрунтується виключно на запереченнях та припущеннях, та не підтверджена відповідним засобами доказування. Враховуючи викладене, суд приходить до переконливого висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» слід стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 49\~713,30 грн., з яких: сума заборгованості за тілом кредиту 33\~562,92 грн.; сума заборгованості за відсотками - 16\~150,38 грн., а отже позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» в цій частині підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: розмір\~витрат на\~правничу допомогу\~адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Судом встановлено, що позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» правничу допомогу у вказаній справі надавала адвокат Литвиненко О.І., що підтверджується Договором про надання правничої допомоги від 03 липня 2024 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» та адвокатом Литвиненко О.І. (а.с. 23-24). Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно роз`яснень,\~наведених у\~п.\~48\~Постанови Пленуму\~Вищого спеціалізованого\~суду України\~з розгляду\~цивільних і\~кримінальних справ\~«Про застосування\~судами законодавства\~про судові\~витрати у\~цивільних справах»\~від 17.10.2014\~року №10\~визначено,\~що підстави,\~межі та\~порядок відшкодування\~судових витрат\~на правову\~допомогу,\~надану в\~суді регламентовано\~ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. 15 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» та адвокатом Литвиненко О.І. було підписано акт приймання-передачі наданих послуг (а.с. 25), в якому зазначено, що вартість наданих юридичних послуг становить всього 9 200,00 грн. (первинна консультація 1\~000,00 грн., витрачено 0,5 годин; правовий аналіз наявних документів у замовника по справі 4\~000,00 грн., витрачено 2 години; підготовка позовної заяви 4 200,00 грн., витрачено 2,1 годин) (а.с. 25). На підтвердження оплати позивачем вищевказаних послуг адвоката надано платіжну інструкцію № 4952 від 01.10.2024 року на суму 9 200,00 грн. (а.с. 27). Позивач дійсно отримав правову допомогу від адвоката Литвиненко О.І., а тому не викликає сумнівів, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу у справі. Разом з цим, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Разом з цим, згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечувала проти заявленого позивачем розміру витрат на правничу допомогу, вважала такий розмір витрат неспівмірним зі складністю справи, часом, витраченим на виконання робіт, обсягом виконаних робіт та ціною позову. З урахуванням складності даної справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що зазначена позивачем вартість та обсяг виконаної адвокатом роботи у розмірі 9 200,00 грн. є завищеними та належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу пропорційності розподілу судових витрат. Суд вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу виходить з того, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Отже, відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір. При цьому, вартість послуг зі збору та аналізу доказів, складання позовної заяви та подання її до суду, а також витрачений на вказані послуги час, є очевидно завищеними та такими, що не відповідають складності виконаних адвокатом робіт. Враховуючи викладене, з урахуванням складності справи, виконаної адвокатом роботи,

Outcome: partial