Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-01 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 24.05.2011 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що анкета-заява разом з умовами, тарифами складає договір про надання банківських послуг. На підставі підписаного договору, відповідачу відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування. Вказує, що банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі однак відповідач свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитом не виконав і станом на 07.06.2023 року загальна сума його боргу становить 41972,78 грн. У зв`язку з цим, просив суд стягнути з відповідача на користь акціонерного товариства КБ «Приватбанк» вказану заборгованість та судові витрати, пов`язані з розглядом справи. В ході розгляду справи представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до яких просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість в розмірі 26286,45 грн. В судовому засіданні представник позивача зменшені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у заяві та відповіді на відзив. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві, а також, в тому числі, із-за пропуску строку позовної давності. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Судом з`ясовано, що 24.05.2011 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с. 21). У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору банк додав витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті www.privatbank.ua (а.с. 23-54). Як вбачається з довідки АТ КБ «Приватбанк», 15.02.2016 року відповідач отримав чергову кредитну картку як [PERSON] за № [NUMBER] , яку перед цим оформив як [PERSON] (а.с. 20). Відповідно до ч. 1 ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.\~611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст.\~612\~цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 13.06.2024 року відповідачу нарахована заборгованість в розмірі 26286,45 грн., з яких: заборгованість за кредитом 26286,45 грн. (а.с. ). Як вбачається із матеріалів справи, банк виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредит. При цьому, розрахунком заборгованості підтверджується, що відповідач порушив графік погашення заборгованості, кредит вчасно не сплачував та внаслідок чого виникла заборгованість. Вирішуючи заяву відповідача про застосування до заявлених позовних вимог позовної давності, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.\~257\~ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст.\~261\~ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналась або могла дізнатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.ч. 3 і 4 ст.\~267\~Цивільного кодексу\~України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі та сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Стосовно обов`язковості застосування строків позовної давності, то у справі «Grafescolo S.R.L. проти Молдови» суд вказав, що роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство закону, що є обов`язковим для країн, які підписали конвенцію. Суди не повинні ігнорувати заяви про застосування позовної давності, і належним чином обґрунтовувати причини її незастосування. Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Судом з`ясовано, що предметом позову АТ КБ «Приватбанк» до відповідача є стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно ч. 1, 3 ст.\~264\~ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як вбачається із виписки за договором б/н за період 12.09.2007 р. по 12.06.2023 року, у відповідача [PERSON] з 19.04.2021 року існує від`ємний баланс на кредитній картці (а.с. 59). Крім того, із вказаної виписки слідує, що відповідач у період з 19.05.2021 року по 18.05.2023 року здійснював часткове погашення заборгованості за кредитним договором (а.с. 57-59). Дані обставини вказують не те, що відповідачем вчинялись дії, що свідчили про визнання ним вказаного боргу і позовна давність переривалась, тому заява відповідача про застосування строку позовної давності до пред`явлених позовних вимог не може бути задоволена, так як вони заявлені в межах строків позовної давності. А тому, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, а саме: стягнути із [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 24.05.2011 року у розмірі 26286,45 грн. Крім того, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути також 2684,00 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved