Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

20 лютого 2025 року [PERSON] звернулась до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовною заявою, предметом якої є: стягнення аліментів в розмірі частки доходу відповідача на утримання їх сина [PERSON] , [INFO] , як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач є батьком повнолітнього [PERSON] , який продовжує навчання. Оскільки відповідач, маючи можливість надавати допомогу на утримання сина, такої допомоги не надає, позивачка змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися. Позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання двічі не з`явився, про причини не явки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належними чином. Враховуючи згоду позивачки, суд, на підставі статті 280 ПЦК України, ухвалив розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши позовну заяву та долучені до неї письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). З матеріалів справи слідує, що [PERSON] навчається на 2-му курсі у Київському професійному коледжі мистецтва та технології сервісу на денній формі навчання. Строк навчання становить до 30 червня 2026 року (а.с. 13). З довідки, наданої ГУ ДПС у Миколаївській області, слідує, що [PERSON] є працездатним та його дохід складається із заробітної плати. Так, у період з січня 2024 по січень 2025 року відповідачу нараховано заробітну плату на загальну суму 650\~210 грн 07 коп.. Вирішуючи спір, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України (далі СК), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статі 182 цього Кодексу. Таким чином, однією з обов`язкових умов надання батьками утримання повнолітнім дочці чи сину є можливість надання ними такої допомоги. Відповідно до частини 1 статті 182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом роз`яснень, що викладені у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При ухваленні рішення суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 77-80 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. При цьому, згідно зі статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що у [PERSON] є можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину [PERSON] , як такому, що продовжує навчання. Враховуючи матеріальне становище відповідача та стан його здоров`я, а саме те, що останній працює, має підтверджений дохід у виді заробітної плати, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів в розмірі частки його доходів підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти слід стягувати на час навчання, тобто до 30 червня 2026 року. Відповідно до ст. 192 СК України сторони не позбавлені права звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів за наявності для цього відповідних підстав, передбачених законом. Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1 211 грн 20 коп., від сплати якого при зверненні до суду з цим позовом позивачка була звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: approved