Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

Позивачка в особі своєї представниці - адвокатки Соболь Ю.П. звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалося через відсутність порозуміння, різні характери, психологічну несумісність та різні погляди на вирішення сімейних проблем, що призвело до втрати почуття поваги та любові. Позивачка і відповідач не підтримують шлюбно-сімейні відносини з лютого 2022 року, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, протягом тривалого часу не проживають разом, подальше сімейне життя є неможливим, оскільки шлюб існує лише формально, а відтак позивачка змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 18.03.2025 було відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Представниця позивачки в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд провести розгляд справи у її відсутності. Відповідач подав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд провести розгляд справи у його відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом положень ч. 2 ст. 36 та ст. 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що між сторонами 12.11.2010 року укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві (а/з № 1448), що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Сторони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] (а/з № 857), що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як свідчить викладене позивачкою в позові, сторони не ведуть спільного господарства протягом тривалого часу та припинили шлюбно-сімейні відносини з лютого 2022 року. Згідно із ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно із ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 211, 20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved