Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просить суд визнати за нею, [PERSON] , право власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 56,9 кв.м., житловою площею 41,2 кв.м. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 10 липня 1992 року бюро обміну житлової площі Виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів, на підставі протоколу засідання комісії обміну житлової площі №27 від 09.07.1992, було видано ордер №2495, згідно якого їй надано право зайняття в порядку обміну житлового приміщення житловою площею 43,8 кв.м., яка складається з 3-х кімнат в квартирі [ADDRESS] . Обмін квартир, на підставі якого [PERSON] отримала право на зайняття квартири [ADDRESS] , відбувся між [PERSON] та [PERSON] , яка внаслідок обміну отримала право на зайняття квартири [ADDRESS] . Згідно довідки Житлово-будівельного кооперативу «Схід-8» від 05.02.2025, позивач є членом ЖБК «Схід-8», проживає та зареєстрована з 31.08.1992 за адресою: [ADDRESS] . До того ж, згідно відомостей з Реєстру територіальної громади від 13.01.2025, за вищевказаною адресою з 31.08.1992 по теперішній час зареєстровано місце проживання [PERSON] . Також вона, як член ЖБК «Схід-8», проживаючи та будучи зареєстрованою у квартирі за адресою: [ADDRESS] , з 31.08.1992, вирішила провести оформлення за собою державної реєстрації речового права на кооперативну квартиру. Однак, 13.01.2025у КП «Криворізьке РБТІ» ДОР» їй було видано довідку №215258 щодо надання інформації відносно реєстрації права власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , якою повідомлено що відповідно до даних архівної справи, станом на 31.12.2012, право власності в КП «Криворізьке РБТІ» ДОР» зареєстровано на ім`я іншої фізичної особи. Крім того, на адвокатський запит [PERSON] від 31.01.2025 щодо надання інформації, за ким саме та на підставі яких саме документів зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] , з наданням копій цих документів, остання 06.02.2025 за №130 КП «Криворізьке РБТІ» ДОР» було надано відповідь, згідно якої зазначено, що вищезазначену інформацію можливо отримати, виключно за особистим зверненням власника, а також в інших випадках, визначених чинним законодавством України (за письмовим запитом нотаріуса (в межах спадкової справи) або в судовому порядку. Також, на адвокатський запит [PERSON] від 31.01.2025 на адресу виконавчого комітету Криворізької міської ради, Департаментом розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради було надано відповідь, згідно якої зазначено, що бюро обміну виконкому Криворізької міської ради у 2007 році передано до департаменту (на той час - управління житлово-комунального господарства виконкому міськради) документи, серед яких будь-які документи, що були створені протягом 1992 року, відсутні. 24.02.2025 Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області було розглянуто заяву про забезпечення доказів та постановлено ухвалу про витребування у Комунального підприємства «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації», Дніпропетровської обласної ради» інформаційної довідки про право власності на об`єкт нерухомого майна - квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , із зазначенням власника, дати та підстав проведення реєстрації, та надання належним чином засвідчених копій документів з архівної справи, на підставі яких було проведено реєстрацію права власності на вказану квартиру. 06.03.2025 було отримано відповідь КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації», з якої вбачається, що згідно архівної справи, право власності на нерухоме майно - квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , станом на 31.12.2012 зареєстроване в КП «Криворізьке РБТІ» ДОР» на ім`я [PERSON] (російською мовою), на підставі свідоцтва про право власності від 24.07.1991, виданого на підставі рішення виконкому від 05.06.1981 № 296. Також 05.03.2025 було отримано додаткову відповідь КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації», з якої вбачається, що інформація щодо дати проведення реєстрації права власності на спірну квартиру в КП «Криворізьке РБТІ» ДОР» відсутня. Однак, позивачу на час проведення обміну житлових приміщень не було відомо про те, що право власності зареєстровано за відповідачем [PERSON] , оскільки остання приховала від неї цю обставину. До 31.12.2012 державна реєстрація права власності на нерухоме майно проводилась реєстраторами бюро технічної інвентаризації, відповідно до чинних на момент проведення такої реєстрації нормативно-правових актів, зокрема, Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP від 31.01.1966. З 1992 року та до даного часу позивач [PERSON] відкрито користується спірною квартирою, утримує її в належному технічному стані, сплачує житлово-комунальні послуги та боргів не має. Спірна квартира з 1992 року та до даного часу, тобто протягом 32 років, не була витребувана відповідачем [PERSON] , з її володіння. Наявність реєстрації права власності на спірну квартиру за відповідачем [PERSON] , порушує права [PERSON] , так як вона не може здійснювати своє право власності на цю квартиру в повному обсязі. Тому позивач була змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та просить задовольнити заявлені позовні вимоги. Ухвалою суду від 08.04.2025 прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження вказану цивільну справу та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 29.04.2025 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 13.05.2025 розгляд справи ухвалено проводити в заочному порядку. У судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача [PERSON] адвокат Маслова В.Л. надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлена своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, про причин неявки суду не повідомила, правом відзиву на позовну заяву не скористалася. Враховуючи вимоги частин першої та третьої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини і відповідні їм правовідносини, та дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 10 липня 1992 року бюро обміну житлової площі Виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів, на підставі протоколу засідання комісії обміну житлової площі №27 від 09.07.1992, було видано ордер №2495, згідно якого [PERSON] та її доньці [PERSON] було надано право на зайняття в порядку обміну житлового приміщення житловою площею 43,8 кв.м., яка складається з 3-х кімнат в квартирі [ADDRESS] (а.с. 10). Обмін квартир, на підставі якого [PERSON] отримала право на зайняття квартири [ADDRESS] , відбувся між [PERSON] та [PERSON] , яка внаслідок обміну отримала право на зайняття квартири [ADDRESS] (а.с. 13). Квартира [ADDRESS] належала [PERSON] Відповідно на підставі свідоцтва про право власності від 24.07.1991 (а.с. 17, 18). З реєстрації у даній квартирі відповідач після проведення обміну знялася 29.08.1992 (а.с. 13). Згідно довідки Житлово-будівельного кооперативу «Схід-8» від 05.02.2025, позивач є членом Житлово-будівельного кооперативу «Схід-8», проживає та зареєстрована з 31.08.1992 за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Також згідно\~відомостей з\~Реєстру територіальної\~громади від\~13.01.2025,\~з 31.08.1992\~за вищевказаною\~адресою по\~теперішній час\~зареєстровано місце\~проживання [PERSON] (а.с. 9). Однак, як вбачається з відповіді КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» від 26.02.2025 за вих.. №210, згідно архівної справи право власності на нерухоме майно - квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , станом на 31.12.2012 зареєстроване в КП «Криворізьке РБТІ» ДОР» на ім`я [PERSON] (російською мовою), на підставі свідоцтва про право власності від 24.07.1991, виданого на підставі рішення виконкому від 05.06.1981 №296 (а.с. 17). Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ч. 1 ст.\~344\~ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Аналізуючи зазначені норми права та обставини, встановлені судом при дослідженні матеріалів справи, та які підтверджені належними та допустимими доказами в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач з 31.08.1992 зареєстрована та проживає у квартирі [ADDRESS] , тобто добросовісно володіє квартирою, відкрито, безперервно користується нею більше десяти років. З вимогами про те, що позивач незаконно ним володіє і користується спірним нерухомим майном ніхто до нього не звертався, у тому числі й відповідач. Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією, висловленою в пунктах 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч. 3ст. 344 ЦК України). У постанові Великої Палати Верховного від 14.05.2019 у справі №910/17274/17 вказано, що правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Аналогічні правові позиції Верховний Суд висловив і в ряді інших своїх судових рішень, а в постанові від 28.04.2020 у справі № 552/1354/18 вказав також на те, що за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено; позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 Цивільного кодексу України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування; не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі\~України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років. Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. Враховуючи, що позивачем доведено наявність сукупності обставин необхідних для набуття права власності за набувальною давністю, а саме її добросовісне, відкрите та безперервне володіння нерухомим майном, відповідачем не надано належних доказів на спростування зазначених обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved