Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки на його користь нараховану на підставі статті 625 ЦК України заборгованість за процентами в розмірі 3% річних - у сумі 738,76 гривень, нараховану на підставі статті 625 ЦК України інфляційні втрати - в сумі 3 682,67 гривень, заборгованість за кредитним договором № 3923867 від 13.03.2021 року, в сумі 8 199,30 грн. понесені судові витрати. 11.02.2025 представником позивача подано уточнення позовних вимог, згідно яким просить стягнути з відповідачки 27849,00 грн - в рахунок основного боргу за кредитним договором, 2 508,70 грн - в рахунок 3% річних, 13 107,42 грн - в рахунок інфляційних втрат, усього: 43 465 (сорок три тисячі чотириста шістдесят п`ять) грн 12 коп та судові витрати. Свої вимоги представник позивача мотивував тим, що між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] 13.03.2021 було укладено кредитний договір № 3923867, за яким остання отримала кредит у сумі 4 000 грн строком до 28.03.2021. У подальшому право вимоги за вказаним договором було відступлено кількома договорами відступлення, останнім з яких - 01.07.2022 кредитором став [PERSON] . У зв`язку з невиконанням зобов`язань відповідачкою виникла заборгованість, яка станом на 20.01.2025 склала:тіло кредиту - 4 000 грн, комісія - 1 160 грн, проценти за період дії договору - 1 800 грн, нараховані проценти за прострочення - 20 880 грн, що разом становить 27 849,00 грн. Крім того, за період прострочення нараховано: інфляційні втрати - 13 107,42 грн, 3% річних 2 508,70 грн., тому він змушений звертатись до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів. Позивач у судове засідання не прибув. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час розгляду справи судом повідомлялася у встановленому законом порядку, відзиву на позовну заяву не надала, тому суд вважає за можливе і доцільне розглянути справу у її відсутності з ухваленням заочного рішення та при наявних матеріалах справи, яких достатньо, щоб вирішити питання про права та обов`язки сторін. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку визначеному ст. 247 ч. 2 ЦПК України, з ухваленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст.ст.1-4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону ( ст.5 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно зі статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» був укладений кредитний договір № 3923867 від 13.03.2021, предметом якого було надання споживчого кредиту на суму 3000 грн терміном з 13.03.2021 по 13.04.2021. Право вимоги за даним договором було відступлене ТОВ "Кредит - Капітал", яке згідно з договором про відступлення права вимоги від 01.07.2022, відступило права вимоги за кредитними договорами ТОВ "Компані Фінанс". В свою чергу договором про відступлення права вимоги від 01.07.2022 право вимоги за кредитним договором № 3923867 від 13.03.2021 року перейшли до [PERSON] . Відповідно до ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Як вбачається із ч 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити борг з врахуванням встановленого індексу інфляції. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено встановлення розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку в разі, якщо договором не встановлено розмір процентів від суми позики. Згідно зі ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний сплатити суму відповідно до ст. 625 цього кодексу, якщо ним несвоєчасно повернуто суму позики. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка, зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. Суд, вважає достовірним проведений позивачем розрахунок збитків в рахунок покриття рівня інфляції за невиконання умов договору позики та три проценти річних з простроченої суми не отриманих процентів від суми позики. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач не дотримався та не виконав умови договору позики, що нею не спростовано, тому вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ухвали суду від 23.01.2025 позивачу було відстрочено сплату судового збору за подання до суду позовної заяви до ухвалення судового рішення у справі. Відповідно до підпунктів 1, 2 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при зверненні з позовом повинен був сплатити судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок, який на користь держави підлягає стягненню з відповідачки.

Outcome: approved