Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

І. Описова частина 1. Стислий зміст заяви 05 лютого 2025 року через підсистему «Електронний суд» представник [PERSON] - адвокат Буць О.О. - звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, заінтересована особа: приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Тернопільської області Нечай Л.С., із заявою про встановлення факту родинних відносин між [PERSON] , яка померла [INFO] , свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Підволочиським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 09 жовтня 2024 року, та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , як між матір`ю та сином (а.с. 1 - 6). В обґрунтування вказаної заяви представник [PERSON] - адвокат Буць О.О. -зазначив, що [INFO] померла мати заявника - [PERSON] , [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно. Адвокат вказує, що з метою оформлення своїх спадкових прав за законом [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Тернопільської області Нечай Л.С. із відповідною заявою про прийняття спадщини, однак, під час розгляду нотаріусом документів, у неї виникли сумніви у родинних відносинах спадкоємця (заявника) зі спадкодавцем [PERSON] , оскільки у свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , матір`ю зазначено: « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть: « [PERSON] ». Представник заявника посилається на те, що заявник народився у шлюбі, укладеному 08 листопада 1963 року між [PERSON] та [PERSON] . Водночас [PERSON] народилася [INFO] в с. Староміщина Підволочиського району Тернопільської області, а у липні 1977 року закінчила навчання у міському професійно-технічному училищі № 3 м. Одеси по професії «швачка-мотористка». Крім того, у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданому Підволочиським РВ УМВС України у Тернопільській області 27 травня 2004 року, зазначена [PERSON] . Таким чином, ім`я матері заявника у свідоцтві про одруження, паспорті громадянина України, свідоцтві про смерть записано однаково правильно як « [PERSON] », а у свідоцтві про народження [PERSON] зазначено як « [PERSON] ». Адвокат вказує, що [PERSON] є біологічною матір`ю заявника; вона виростила та виховала його, проживали однією сім`єю, вели спільне господарство. 2. Стислий зміст заперечень (пояснень) на заяву Заінтересована особа: приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Тернопільської області Нечай Леся Степанівна своїм правом на висловлення заперечень (пояснень), що передбачене Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України), не скористалася. 3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 лютого 2025 року відкрито провадження у цій цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку окремого провадження (а.с.42). У судовому засіданні 17 квітня 2025 року свою позицію щодо заяви висловив представник заявника [PERSON] - адвокат Буць О.О., а також були допитані свідки. Так, у судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що знала заявника та [PERSON] більше двадцяти років. Ім`я [PERSON] завжди було « [PERSON] », але, як відомо свідку, у свідоцтві про народження заявника його матір записано під іменем « [PERSON] ». Весь час, який вона їх знала ідентифікувала [PERSON] та [PERSON] як сина та матір (а.с. 52, 53). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що знала [PERSON] та [PERSON] як матір та сина. Цей факт у неї ніколи не викликав сумнівів, оскільки з самого знайомства і упродовж більш як двадцять років таким чином звертався син до мами й матір до сина (а.с. 51, 53). В судовому засіданні представник заявника [PERSON] - адвокат Буць О.О. - заяву підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити. Заінтересована особа: приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Тернопільської області Нечай Л.С. в судове засідання не з`явилася, хоча про місце, день та час судового засідання повідомлялася належним чином, однак, нотаріус подала заяву про розгляд справи у її відсутності, при вирішенні справи по суті поклалася на думку суду (а.с. 45, 46). Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи. ІІ. Мотивувальна частина 1. Фактичні обставини встановлені судом. [INFO] народилася [PERSON] , у с. Староміщина Підволочиського району Тернопільської області, про що свідчить паспорт громадянина України, серія [NUMBER] , виданий Підволочиським РВ УМВС України в Тернопільської області 27 травня 2004 року та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00049081097 від 30 січня 2025 року (а.с. 16, 17, 19, 20). 08 листопада 1963 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Староміщинською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області, актовий запис за № 21, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00048259235 від 03 грудня 2024 року (а.с.13 - 15). У вказаному шлюбі [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , про що свідчать копії свідоцтва про народження, серія [NUMBER] та серія [NUMBER] , актовий запис № 11 (а.с. 9, 10). 28 липня 1977 року [PERSON] виданий Атестат № 1637 про те, що вона закінчила міське професійно-технічне училище № 3 м. Одеси по професії «швачка-мотористка» (а.с. 18). Відповідно до реєстраційного посвідчення, виданого Тернопільським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації, про те, що [PERSON] належить квартира [ADDRESS] , записано в реєстрову книгу за № 133 (09), що також підтверджується технічним паспортом на вказану квартиру (а.с. 22 - 26). Згідно будинкової книги прописки громадян за адресою: [ADDRESS] , за вказаною адресою були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 27 - 30). Крім того, у довідці Підволочиської селищної ради № 78 від 30 січня 2025 року вказано, що [PERSON] , [INFO] , дійсно був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 13 вересня 1996 року по [INFO] (а.с. 31). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] , актовий запис № 10 (а.с. 21). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] , актовий запис № 10, видане Підволочиським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 09 жовтня 2024 року (а.с. 8). 20 листопада 1998 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про одруження, серія [NUMBER] , актовий запис № 51 (а.с.32). Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 79021016 від 05 листопада 2024 року, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася (а.с. 11). Згідно відповіді приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Тернопільської області Нечай Л.С. від 31 січня 2025 року № 29/01-16 при вивченні документів, поданих з метою вчинення нотаріальної дії, видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , виявлено, що між [PERSON] та спадкодавцем неможливо встановити факт родинних відносин, а саме що [PERSON] є сином [PERSON] (а.с. 12). 2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Конституцією України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша статті 55). Частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод (пункт 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року № 9-зп). За частиною третьою статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; у передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Як вказано в частині першій статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частинами першою, другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року (справа № 320/948/18) зроблено висновок, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. З таких же критеріїв виходила Велика Палата Верховного Суду в постановах від 10 квітня 2019 року (справа № 320/948/18), від 18 січня 2024 року (справа № 560/17953/21). Дослідивши зібрані докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши свідків, суд вважає обґрунтованими вимоги заяви щодо встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , як між матір`ю та сином. ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду заяви Враховуючи вищенаведене, суд встановив та матеріалами справи підтверджено, що померла [PERSON] доводиться матір`ю заявника, а також те, що встановлення вказаного факту родинних відносин безпосередньо породжує юридичні наслідки і необхідне заявнику для оформлення права на спадщину. За таких обставинах суд дійшов висновку, що вимоги заяви [PERSON] знайшли своє підтвердження. Судові витрати за розгляд справи суді першої інстанції покласти на заявника в межах ним понесених.

Outcome: approved