Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суд з позовом та просить стягнути з відповідача, який є власником земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,0612 га у Садівничому товаристві «Літнє» суму заборгованості за використану електроенергію за період з серпня 2019 року по серпень 2021 року в розмірі 17804,64 грн. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,0612 га, що розташована на території Садівничого товариства «Літнє» (Покотилівська селищна рада Харківського району Харківської області). Садівниче товариство є юридичною особою, утвореною фізичними особами-землевласниками чи користувачами земельних ділянок, які добровільно об`єдналися для задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. Відповідач є одним із учасників СТ «Літнє». Постачання членам товариства електроенергії відбувається на підставі Договору про постачання електричної енергії № 16622 від 01 липня 2004 року, укладений між СТ «Літнє» та АК «Харківобленерго». Безпосереднім предметом Договору є те, що АК «Харківобленерго» як постачальник постачає електричну енергію СТ «Літнє» як споживачу, a споживач оплачує постачальнику її вартість, здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до Договору, що є його невід`ємними частинами. Відносини між СТ «Літнє» та субспоживачами електроенергії (учасниками садівничого товариства) регулюються Договором про відшкодування витрат на споживання електричної енергії, які укладаються між позивачем та кожним із учасників СТ окремо. СТ неодноразово зверталось до відповідача із вимогою укласти такий договір, як в усній так і в письмовій формі, але такі вимоги залишились невиконаними. При цьому, [PERSON] на постійній основі отримує послуги з постачання електричної енергії належної якості, а обов`язок по оплаті відповідного обсягу спожитої електроенергії відповідач не виконує. Факт не підписання відповідачем [PERSON] відповідного договору із СТ «Літнє» не звільняє його від необхідності сплатити отримані послуги з електропостачання. Останній раз, коли [PERSON] допустив відповідальну особу СТ «Літне» до лічильника та сплатив кошти за послуги електропостачання, був у липні 2019 року (підтверджується копією арк. 48 Книги обліку з електроенергії). З серпня 2019 року до дня звернення із позовною заявою відповідач не надає доступу до електролічильника, огляд якого є необхідний для чіткого встановлення обсягів спожитої ним електроенергії, а також не оплачує її вартість. Факт не допуску підтверджується відповідними актами, що складені уповноваженими особами СТ «Літнє» копії яких додаються до позову. За таких обставин, єдиною можливістю розрахувати розмір заборгованості відповідача по справі є виокремлення різниці між показаннями приладу обліку на трансформаторі СТ «Літнє» та сукупним показником приладів обліку всіх членів СТ (природно, без [PERSON] ), а тому розрахунок виглядає наступним чином: (X - Y) * 1.68 = розмір заборгованості Х - обсяг спожитої електроенергії всіма членами СТ за період з серпня 2019 року по серпень 2021 року (загальний лічильник); У - обсяг спожитої електроенергії всіма членами СТ без врахування показань лічильника відповідача за період з серпня 2019 року по серпень 2021 року (сумарний показник показань лічильників садоводів); 1.68 - вартість електроенергії за 1 кВт/год, що була встановлена Постановою НРЕКП від 26.02.2015 року за № 220, Постановою КМУ від 28 грудня 2020 року за № 1325. (72 535 кВт/год. - 61 937 кВт/год.) * 1,68 = 17804,64 грн. Так, користуючись електроенергією від мережі СТ «Літнє» відповідач автоматично взяв на себе обов`язок сплатити вартість такої послуги, проте невиконання такого зобов`язання потягло за собою виникнення заборгованості в розмірі 17 804,64 грн. Питання відповідальності члена СТ врегульовано п. 4.4.9 СТ «Літнє» відповідно до якого «Садівник» зобов`язаний відшкодовувати у встановленому порядку збитки завдані Товариству. Відповідно до пп. 20 п. 3.5.1 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року за № 312 споживач електричної енергії має право на відшкодування збитків, які виникли через дії чи бездіяльність субспоживача, електропостачальника, власника мереж, оператора малої системи розподілу, оператора системи, постачальника послуг комерційного обліку. Невиконанням взятих на себе зобов`язань відповідач завдає збитків саме позивачу, оскільки незалежно від поведінки субспоживачів (Садівників) СТ «Літнє» зобов`язано оплачувати АТ «Харківобленерго» повну вартість використаної субспоживачами електроенергії, обсяг якої фіксується у Звітах про обсяги спожитої електричної енергії за кожен місяць (Додаток № 9 до Договору про постачання електричної енергії). Тобто, позивач щомісячно, за рахунок інших членів СТ, сплачує АТ «Харківобленерго» грошові кошти за той обсяг електричної енергії, якою користується в своїх побутових цілях відповідач [PERSON] 19 червня 2021 року було складено Протокол опитування № 1 в присутності керівництва СТ «Літнє», його учасників, [PERSON] , його адвоката, а також дільничного інспектора, в якому було зафіксовано взяття відповідачем на себе наступних зобов`язань: 1) встановити електронний лічильник обліку електроенергії на фасаді будинку (ділянка [ADDRESS] ); 2) опломбувати лічильник пластиковою індикаторною пломбою у присутності членів комісії СТ «Літнє»; 3) підписати Договір про відшкодування витрат на споживання електричної енергії, 4) погасити заборгованість за спожиту електроенергію; 5) надати доступ голові та членам правління до приладу обліку; 6) надати доступ до опорів електропередач. Проте, взяті на себе зобов`язання відповідач так і не виконав, що свідчить про деліктний характер поведінки відповідача та свідоме ухилення від виконання своїх обов`язків. Це і вимусило СТ «Літнє» звернутись до суду за захистом свого права на відшкодування вартості електроенергії, яка використовується гр. [PERSON] , а оплачується позивачем. За викладених обставин позивач звернувся до суд уз позовом до відповідача про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 08 грудня 2021 року справу передано на розгляд до Харківського районного суду Харківської області. Спеціальним розпорядженням Голови Верховного суду № 2/0/9-22 від 08 березня 2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ, що розглядаються Харківським районним судом Харківської області та визначено територіальну підсудність Полтавському районному суду Полтавської області. На підставі вищевказаного розпорядження цивільна справа передана до Полтавського районного суду Полтавської області за підсудністю. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 27 вересня 2023 року цивільну справу передано на розгляд до Харківського районного суду Харківської області. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07 грудня 2023 року відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 05 січня 2024 року представник відповідача Іванюченко В.В. подав клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку із неотриманням відповіді на відзив. 10 січня 2024 року представник відповідача надав суду відзив в якому заперечував проти задоволення заявлених вимог та вказав, що позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 17804,64 грн., яка нібито утворилась за період з серпня 2019 року по серпень 2021 року, при цьому розмір заборгованості позивачем було розраховано як «виокремлення різниці між показаннями приладу обліку на трансформаторі СТ «Літнє» та сукупними показниками приладів обліку всіх членів СТ «Літнє» (природно, без [PERSON] )», за розрахунком позивача, відповідачем з серпня 2019 року по серпень 2021 року було спожито 10598 кВт/год. Позивач посилається на не укладання договору про відшкодування витрат на споживання електричної енергії, з пропозицією укласти який, зі слів позивача, він звертався неодноразово. Посилаючись на положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги», положення Цивільного процесуального кодексу України, звернувся до суду з відповідним позовом. Погодитися з вказаними твердженнями позивача неможливо з наступних причин. По перше, стосовно укладання договору на відшкодування витрат на споживання електричної енергії. Як зазначає позивач, вказані відносини регулюються нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», але вказана норма вказує що «застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу», тобто, до вказаних правовідносин повинен бути застосований спеціальний НПА, а саме Закон України «Про ринок електричної енергії», а також Постанова НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 року «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії». 20 липня 2021 року позивач звернувся письмово, з приводу укладання договору на відшкодування витрат на споживання електричної енергії № б/н від 09.07.2021 року. На вказаний лист було надана відповідь. Оскільки даний договір не відноситься ні до публічного договору, ні до договору приєднання, усі умови повинні бути погоджені між сторонами. Умови між сторонами так і не було погоджено. Звертаючись з позовною заявою про стягнення заборгованості, позивач зробив розрахунок, виходячи з якого відповідачем було спожито за період з серпня 2019 року по серпень 2021 року 10598 кВт/год. Позивачем 31.07.2022 було знято показання лічильника, внаслідок чого було встановлено, що за період з 28.07.2019 по 31.07.2022 відповідачем було використано 4444 кВт/год, а також було прийнято оплату за вказаний період у розмірі 8000,00 грн. з розрахунку 1,80 грн. за 1 кВт/год Таким чином на момент звернення до суду з відповідною позовною заявою, відповідачем не могло бути використано 10598 кВт/год. Враховуючи вищезазначене, станом на момент відкриття провадження у справі, предмет спору відсутній, оскільки відповідачем сплачено в повному обсязі за спожиту електричну енергію. Враховуючи викладене просить провадження в частині стягнення з відповідача на користь позивача в розмірі 8000,00 грн. закрити, в іншій частині позовних вимог відмовити в повному обсязі. 01 квітня 2024 року представник позивача Безверха Л.М. подала заяву в якій просила перенести розгляд справи у зв`язку із укладенням договору з адвокатом. 01 квітня 2024 року представник відповідача [PERSON] подав клопотання про розгляд клопотання представника позивача за його відсутності. 20 квітня 2024 року представник позивача [PERSON] подала клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку із необхідністю адвоката ознайомитись з матеріалами справи. 05 серпня 2024 року представник позивача Баклагіна В.Ю. подала клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку із занятістю у іншому провадженні. 29 жовтня 2024 року представник позивача Баклагіна В.Ю. подала клопотання про ознайомлення з матеріалами цивільної справи та про перенесення розгляду. 20 березня 2025 року представник відповідача [PERSON] подав клопотання про розгляд справи за його участі в режимі відеоконференції. 01 травня 2025 року представник позивача [PERSON] подала суду клопотання, в якому просила долучити до матеріалів справи додаткові докази. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові, крім того уточнила, що борг за спожиту електричну енергію стягується за період з 01 серпня 2019 року по 31 серпня 2021 року. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові та з урахуванням наданих додаткових доказів. Представник відповідача Іванюченко В.В. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позов. Суд, заслухавши представників позивача, представника відповідача дослідивши надані докази встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено та визнано сторонами, що відповідач є членом Садівничого товариства «Літнє» (земельна ділянка № [NUMBER] ) та у садівничому товаристві користується електричною енергією. 28 липня 2019 року позивач та відповідач зафіксували дані лічильника електроенергії відповідача - 05425 кВт, про що свідчать надані позивачем відомості Книги обліку з електроенергії на аркуші 48 та дані квитанції до прибуткового касового ордеру СТ «Літнє» від 31.07.2022, що надана представником відповідача. Представник позивача надав розрахунок відповідно до якого з серпня 2019 року по серпень 2021 року відповідач має борг по сплаті електричної енергії у сумі 17804,64 гривні. Представник відповідача надав квитанцію до прибуткового касового ордеру, що видана СТ «Літнє» 31.07.2022 про сплату відповідачем 8000 гривень за спожиту електричну енергію за показником 05425 09869 (4444 кВт). Судом встановлено і не спростовано відповідачем, що Садівниче товариство «Літнє» є колективним побутовим споживачем (далі - КПС), який здійснює подачу електроенергії до садових будинків членів товариства. Постачання електричної енергії на території СТ «Літнє» здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії № 16622 від 01 липня 2004 року про постачання електричної енергії, укладений між постачальником Акціонерною компанією «Харківобленерго» та споживачем СТ «Літнє», а споживач передає електричну енергію субспоживачам, в тому числі відповідачу і вказана обставина відповідачем також не спростована. За відповіддю ПрАТ «Харківенергозбут» № 02-21/1712 від 13.03.2025, між ПрАТ «Харківенергозбут» та Садівничим товариством «Літнє» укладений публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019 № 041-166/22 на постачання електричної енергії садівничому товариству, а не окремим його членам. Відповідно до відповіді АТ «Харківобленерго» № 56РРЕ/44-616 від 27.02.2025, розподіл електричної енергії СТ «Літнє» здійснюється на підставі договору про надання послуг з розподілу електричної енергії між АТ «Харківобленерго» та СТ «Літнє», прямий договір на розподіл електричної енергії між АТ «Харківобленерго» та членом садівничого товариства у садовому будинку [ADDRESS] відсутній. Представник позивача надав суду: виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Садівничого товариства «Літнє»; Статут Садівничого товариства «Літнє» в редакції 2021 року; лист СТ «Літнє» № 4 від 08 липня 2021 року про необхідність підписання Договору про відшкодування витрат на споживання електричної енергії № б/н від 09 липня 2021 року; лист [PERSON] від 24 липня 2020 року; ПКТ СТ «Літнє» від 15.03.20; ПКТ СТ «Літнє» від 01.06.2021; Протокол від 19.06.2021 опитування (бесіди) № 1 СТ «Літнє»; записи Книги обліку з електроенергії від 11.05.19 005144, 01.07.19 05222 (78 кв.) 140,00 грн.; 28.07.19 05425 (203 кв.) 365,00 грн.; звіти про обсяги спожитої електричної енергії в СТ «Літнє» - кількість використаної електричної енергії: за 09.2019 - по дачам 3530,0000, по скважині - 200,0000; за 10.2019 - по дачам 2050,0000, по скважині - 220,0000; за 11.2019 - по дачам 1550,0000, по скважині - 210,0000; за 12.2019 - по дачам 3190,0000, по скважині - 200,0000; за 01.2020 - по дачам 2300,0000, по скважині - 220,0000; за 02.2020 - по дачам 3000,0000, по скважині - 230,0000; за 03.2020 - по дачам 2680,0000, по скважині - 310,0000; за 04.2020 - по дачам 3990,0000, по скважині - 150,0000; за 05.2020 - по дачам 4130,0000, по скважині - 320,0000; за 06.2020 - по дачам 3850,0000, по скважині - 350,0000; за 07.2020 - по дачам 4100,0000, по скважині - 210,0000; за 08.2020 - по дачам 3800,0000, по скважині - 260,0000; за 09.2020 - по дачам 2890,0000, по скважині - 270,0000; за 10.2020 - по дачам 2660,0000, по скважині - 200,0000; за 11.2020 - по дачам 2900,0000, по скважині - 250,0000; за 12.2020 - по дачам 30000,0000, по скважині - 300,0000; за 01.2021 - по дачам 3000,0000, по скважині - 300,0000; за 02.2021 - по дачам 3800,0000, по скважині - 350,0000; за 03.2021 - по дачам 2400,0000, по скважині - 250,0000; за 04.2021 - по дачам 3300,0000, по скважині - 330,0000; за 05.2021 - по дачам 3100,0000, по скважині - 420,0000; за 06.2021 - по дачам 1200,0000, по скважині - 300,0000; за 07.2021 - по дачам 3100,0000, по скважині - 150,0000; за 08.2021 - по дачам 3900,0000, по скважині - 270,0000; копія державного акту серії ЯК № 192496 на право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 6325158200:03:004:0040, яка розташована на території Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області, з цільовим призначенням для ведення садівництва; адвокатські запити до АК «Харківобленерго» щодо укладення [PERSON] договору з АТ «Харківобленерго» в період з січня 2019 року по серпень 2024 року, відкриття розрахункового рахунку та оплати за електропостачання. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У ч. 1, ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За змістом ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У ст. 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" (далі - Закон) визначено, що: - електропостачальник - суб`єкт господарювання, який здійснює продаж електричної енергії за договором постачання електричної енергії споживачу; - побутовий споживач - індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність); - колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність); - постачальник універсальної послуги - визначений відповідно до цього Закону електропостачальник, який виконує зобов`язання щодо надання універсальної послуги; - універсальна послуга - постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам, що гарантує їхні права бути забезпеченими електричною енергією визначеної якості на умовах, визначених відповідно до цього Закону, на всій території України. Постачання та розподіл електричної енергії в умовах малої системи розподілу та колективного побутового споживача регулюються Розділом Х Правил роздрібного ринку електричної енергії. У п. 10.1.2 ПРРЕЕ визначено, що оператор малої системи розподілу виконує функції, має права та обов`язки оператора системи розподілу щодо користувачів малої системи розподілу, електроустановки та/або мережі яких приєднані до мереж малої системи розподілу з урахуванням особливостей, визначених цими Правилами, без отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії. По відношенню до інших учасників роздрібного ринку оператор малої системи розподілу має права та обов`язки споживача електричної енергії. Отже, оператори малої системи розподілу виконують функції, мають права та обов`язки оператора системи розподілу щодо користувачів малої системи розподілу з урахуванням особливостей, визначених Кодексом системи розподілу та ПРРЕЕ, без відповідних ліцензій. Електричні мережі садових товариств відповідно до Закону набувають статусу малої системи розподілу. У такому разі суб`єкт, який утримує та обслуговує такі мережі, є оператором системи розподілу. Враховуючи викладене, колективний побутовий споживач - позивач Садівниче товариство «Літнє», яке утримує електричні мережі на території Товариства, є оператором системи розподілу щодо відповідача [PERSON] . Згідно із п. 10.2.4 ПРРЕЕ колективний побутовий споживач на підставі договору про постачання електричної енергії здійснює закупівлю електричної енергії у постачальника електричної енергії з метою її подальшого використання споживачами колективного побутового споживача для задоволення комунально-побутових потреб споживачів колективного побутового споживача, для технічних цілей та інших потреб колективного побутового споживача. За обсяг закупленої електричної енергії з постачальником електричної енергії розраховується колективний побутовий споживач відповідно до умов договору. Відповідно до п. 10.2.5 ПРРЕЕ закупівля електричної енергії та розподіл здійснюються за рахунок коштів споживачів колективного побутового споживача. Умови використання електричної енергії, розрахунків за неї, умови технічного забезпечення електропостачання електроустановок споживачів колективного побутового споживача, утримання та обслуговування технологічних електричних мереж колективного побутового споживача регулюються установчими документами та/або укладеними в установленому законодавством порядку договорами між споживачами колективного побутового споживача та колективним побутовим споживачем щодо розподілу та постачання електричної енергії в межах колективного побутового споживача. Відповідно до ч. 2 ст. 205 Цивільного Кодексу України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до ч. 3 ст. Закону України «Про житлово-комунальні послуги» норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води. централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. У ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 вказаного Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Така правова позиція сформовано в Постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року по справі № 6-2951цс15. Частиною 1 статті 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Правові наслідки порушення зобов`язання визначені ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, а саме: у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Аналізуючи надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Садівниче товариство «Літнє» є колективним побутовим споживачем, який здійснює подачу електроенергії до садових будинків членів товариства, в тому числі відповідача. Відповідач споживав електричну енергію в період з 01 серпня 2019 року по 31 серпня 2021 року, але оплату не проводив, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 17804,64 гривні, при цьому суд погоджується з розрахунком суми боргу позивачем, оскільки відповідач свого розрахунку не надав, а у судовому засіданні встановлено, що відповідач обмежує доступ представників позивача до встановленого у нього лічильника електричної енергії і останні зафіксовані та узгоджені між сторонами дані лічильника електроенергії відповідача - 05425 кВт, даних, що 31.07.2022 сторонами були зафіксовані дані лічильника відповідача суду не надано. 31 липня 2022 року відповідач сплатив 8000,00 гривень, тому несплаченою залишилась сума 9804 гривні 64 копійки, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, при цьому суд враховує, що сам по собі факт відсутності між позивачем та відповідачем договору про постачання електричної енергії не звільняє відповідача від обов`язку оплати вже отриманої послуги. При розгляді справи суд не приймає до уваги докази, які не мають значення для правильного вирішення справи та не вирішує питання, які не були предметом цього судового розгляду. Таким чином, суд частково задовольняє вимоги позивача та питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial