Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, предметом якого є: визнання житлового будинку [ADDRESS] , земельної ділянки площею 0,0639га з кадастровим номером 4810300000:02:031:0004, а також автомобіля марки «Toyota Rav4» реєстраційний номер [NUMBER] , спільним майном подружжя та виділення у власність позивачки житлового будинку та земельної ділянки, а у власність відповідача автомобіля. В обґрунтування\~вимог зазначила,\~що в\~період зареєстрованого\~шлюбу сторонами\~було придбано\~спірне майно.\~Оскільки зазначене\~майно є\~спільним майном\~подружжя,\~вона змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Позивачка до суду не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, просила розглянути справу за ї відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував та пояснив, що між сторонами дійсно виник спір з приводу поділу спільно набутого майна, зокрема щодо вартості тієї частини майна, яка має відійти кожному з подружжя. В ході судового розгляду сторони визначилися із розміром компенсації та погодили, яка саме майна має відійти кожному з них. Дослідивши позовну заяву та долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносин. Судом встановлено, що в період з 11 червня 2016 року по 21 лютого 2025 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 10, 11) У вказаний період часу сторони набули у власність житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0639га з кадастровим номером 4810300000:02:031:0004, які зареєстровані за позивачкою Також, у період шлюбу сторони придбали автомобіль марки «Toyota Rav4» реєстраційний номер [NUMBER] , який зареєстрований за відповідачем. Вирішуючи спір, суд виходить з такого. Згідно з частиною 1 статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (частина 2 статті 60 СК України). За змістом частини 1 статті 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обігу. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою (частина 1 статті 65 СК України). За змістом\~ч.\~1\~ст.\~71\~СК України,\~майно,\~що є\~об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя,\~ділиться між\~ними в\~натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина 1 статті 15 ЦК України). Способи захисту цивільних прав визначені у частині 2 статті 16 ЦК України. Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначає порушене, невизнане чи оспорюване право або охоронюваний законом інтерес, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Звертаючись до суду з вимогами про поділ майна подружжя, позивачка обґрунтувала, яке її суб`єктивне право чи охоронюваний законом інтерес порушено або не визнається відповідачем. Так, судом встановлено, що сторони є титульними володільцями спірного майна, яке було набуто у період шлюбу, тобто є спільним майном подружжя. Представник відповідача в судовому засіданні підтвердив наявність між сторонами спору та визнав позов у зв`язку з проведенням сторонами взаєморозрахунків щодо вартості майна. З урахуванням викладеного, а також того, що позивачка свій процесуальний обов`язок доказування виконала, у судовому засіданні доведено факт наявності спору та неможливість його вирішення у позасудовому порядку, зокрема шляхом укладення договору між співвласниками, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та наявність підстав для його задоволення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує клопотання позивачки та відносить понесені нею судові витрати на її рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: approved