Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

У листопаді 2024 року позивач [PERSON] , інтереси якої представлені адвокатом Шиманським В.М. звернулась до Немирівського районного суду у Вінницькій області з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, у відповідності до свідоцтва про народження її батьками зазначено: батько [PERSON] , мати [PERSON] . 07.07.2016 року позивачка [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , після реєстрації шлюбу позивачка залишила прізвище чоловіка « [PERSON] ». 05.06.2014 року мати позивачки [PERSON] склала заповіт, який було посвідчено секретарем виконкому Обідненської сільської ради Немирівського району Вінницької області, зареєстрований в реєстрі за №9. [INFO] [PERSON] померла. У відповідності до заповіту [PERSON] від 05.06.2014 року на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: житловий будинок з погосподарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку площею 4.4346 га згідно державного акта ВН N?808794, присадибна земельна ділянка площею 1.07 га, що знаходиться в [ADDRESS] , грошові вклади згідно ощадної книжки які зберігаються в Немирівському відділенні Ощадного банку, заповіла своїй дочці [PERSON] ; право власності на земельну ділянку згідно державного акта ВН N?808795 площею 2.2335 га заповіла своєму сину [PERSON] ; право власності на земельну ділянку згідно державного акта ВН N?808795 площею 2.2234га заповіла своєму сину [PERSON] . 01.10.2024 року державним нотаріусом Вінницької державної нотаріальної контори Вінницької області Каблучко Ю.В. [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини після смерті матері [PERSON] та надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії . Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом фактично обгрунтована тим, що «для оформлення спадкових прав спадкоємицею [PERSON] надано заповіт посвідчений Джеджулою Н.В., секретарем виконкому Обідненської сільської ради Немирівського району Вінницької області 05.06.2014 року, зареєстрований в реєстрі під N?9, згідно якого їй зокрема заповідано житловий будинок з пригосподарськими будівлями за адресою [ADDRESS] . Також було надано документ, що посвідчує право право власності спадкодавця на спадкове майно, а саме: свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Немирівською районною державною нотаріальною контрою 30.07.2003 року, зареєстроване в реєстрі за N?2106 та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно N?1394951, виданий КП «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 04.09.2003 року, згідно яких об?єктом нерухомого майна, що належить померлій є квартира [ADDRESS] , що суперечить зазначеному у заповіті. Склад спадкового майна, як об?єкту нерухомості яке заповідано іншим спадкоємцям за заповітом [PERSON] та [PERSON] також не відповідає наданому документу, який посвідчує право власності спадкодавця на спадкову земельну ділянку. Оскільки існує неоднозначність відтворення волі в заповіті волі заповідача, неузгодженість між змістом заповіту та складом спадкового майна згідно поданих документів, які посвідчують право власності спадкодавця, а також спадкоємцями не досягнуто згоди щодо тлумачення заповіту померлої нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом». Так у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.07.2003 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , яку вона успадкувала після смерті чоловіка - [PERSON] .. Вказане свідоцтво було зареєстровано у КП «Тульчинське МБТІ» 04.09.2003 року, що підтверджується витягом N?1394952 від 04.09.2003 року. У відповідності до державного акта серії ЯА N?808794 виданого 21.12.2005 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4.4346га, яка розташована на території Обідненської сільської ради Немирівського району Вінницької області, кадастровий номер 0523086000:02:001:0178, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У відповідності до державного акта серії ЯА N?808795 виданого 21.12.2005 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4.4469га, яка розташована на території Обідненської сільської ради Немирівського району Вінницької області, кадастровий номер 0323086000:02:001:0177, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Житлового індивідуального будинку за адресою який належав [PERSON] не існує, натомість їй належала квартира в будинку [ADDRESS] (довідка Степанівського старостинського округу N?3 Вороновицької селищної ради N?144/02-3/28/24 від 23.10.2024 року). 30.07.2003 року було змінено адресу будинку, який знаходиться по [ADDRESS] , але на даний час будинок знаходиться за адресою [ADDRESS] (довідка Степанівського старостинського округу N?3 Вороновицької селищної ради N?1778/02-3/28/24 від 23.10.2024 року). Таким чином,\~померла [PERSON] \~у заповіті\~від 05.06.2014\~року розпорядилась\~фактично квартирою\~ [ADDRESS] , оскільки житлового будинку з погосподарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] не було, тобто фактично померла мати розпорядилась квартирою [ADDRESS] та земельною ділянкою площею 4.4346га, яка розташована на території Обідненської сільської ради Немирівського району Вінницької області, кадастровий номер 0523086000:02:001:0178 згідно державного акта N?808794 на користь дочки [PERSON] , натомість своїм синам [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку площею 4,4469 га згідно державного акта N?808795, кадастровий номер 0523086000:02:001:0177 порівну, тобто по частці, оскільки даний державний акт не містить двох окремих земельних ділянок. Враховуючи те, що нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з оформлення спадщини після смерті [PERSON] єдиним можливим способом оформити спадщину є звернення з позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Ухвалою Немирівського районного суду у Вінницькій області від 12.11.2024 відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Цією ж ухвалою було витребувано у Вінницькій районній державній нотаріальній конторі Вінницької області належним чином посвідчену копію спадкової справи №137/2023 відкритої після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 02.12.2024 року на адресу суду надійшла з Вінницької районної державної нотаріальної контори Вінницької області спадкова справа № 137/2023. Ухвалою суду від 20.02.2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] адвокат Шиманський В.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач по справі №2 [PERSON] не заперечував проти задоволення позовних вимог позивачки. Відповідач по справі №1 [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на веб-сайті «Судова влада» на сторінці Немирівського районного суду Вінницької області, клопотань, заяв від нього до суду не надходило. Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] померла спадкодавець [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 15.12.2022 року. За життя спадкодавець проживала одиноко за адресою: [ADDRESS] , відповідно до довідки виданої Степанівським старостинським округом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області №3-232 від 26.08.2022 року. У своїй власності спадкодавець [PERSON] мала квартиру, яка знаходилась за адресою [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину серії ВАМ №955168 від 30.07.2003 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Окрім того, [PERSON] належали земельні ділянки: згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №808794 площею 4.4346 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №808795 площею 4.4469 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя спадкодавець [PERSON] склала заповіт від 05.06.2014 року на нерухоме майно, а саме на: житловий будинок з пригосподарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку площею 4.4346 га згідно державного акта ВН №808794, виданого на підставі розпорядження Немирівської РДА від 26.01.2005 року за №18, присадибну земельну ділянку площею 1,07 га, що знаходиться в [ADDRESS] , грошові вклади згідно ощадної книжки рахунок № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , які знаходяться на зберіганні в Немирівському відділенні Ощадного банку України, які заповіла [PERSON] ; право власності на земельну ділянку згідно державного акта ВН № 808795 площею 2,2235 га, виданого на підставі розпорядження Немирівської районної державної адміністрації від 26.01.2005 року за №18, яку заповіла [PERSON] ; право власності на земельну ділянку згідно державного акта ВН № 808795 площею 2,2234 га, виданого на підставі розпорядження Немирівської районної державної адміністрації від 26.01.2005 року за №18, яку заповіла [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до державного нотаріуса Каблучко Ю.В. Вінницької районного державної нотаріальної контори Вінницької області щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на спадкове майно після смерті [INFO] [PERSON] , однак нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.10.2024 року №1843/02-31. Постановою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим Джеджулою Н.В., секретарем виконкому Обідненської сільської ради Немирівського району Вінницької області 05.06.2014 року, зареєстрованим в реєстрі за №9, оскільки існує неоднозначність відтворення в заповіті волі заповідача, неузгодженість між змістом заповіту та складом спадкового майна, згідно поданих документів, які посвідчують право власності спадкодавця, а також спадкоємцями не досягнуто згоди щодо тлумачення заповіту померлої. Проте, згідно Свідоцтва про право на спадщину серії ВАМ №955168 від 30.07.2003 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, підтверджується, що [PERSON] є власницею квартири за адресою [ADDRESS] . Згідно довідки виданої Степанівським старостинським округом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області №1778/02-3/28/24 від 23.10.2024 р. вищезазначений будинок на даний час знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №808794 площею 4.4346 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №808795 площею 4.4469 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва видані на ім`я [PERSON] , що також підтверджує право власності на вказані земельні ділянки. Отже судом встановлено, що померлій [PERSON] дійсно належало вищевказане нерухоме майно. Разом з тим, позивач в органах нотаріату не може оформити спадщину на належну їй після смерті матері [PERSON] , квартиру та земельну ділянку, так як у заповіті допущено помилки, а саме замість «квартира» вказано «житловий будинок з пригосподарськими будівлями», та земельну ділянку яку спадкодавець заповіла братам позивачки згідно Державного акта №808795 у цьому ж заповіті зазначено, як дві окремі земельні ділянки із різними площами, а не визначено порівно по частці. Враховуючи, що в заповіті [PERSON] робила розпорядження щодо належної їй квартири та земельних ділянок, що підтверджується правовстановлюючими документами, тому є підстави вважати, що саме цим майном розпорядилась померла. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представників не допускається (ст. 1234 ЦК України). Частиною 2 ст. 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. При цьому відповідно до гл.3 Р.ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого 22.02.2012 року, нотаріус посвідчує заповіти фізичних осіб з повною цивільною дієздатністю, які складені відповідно до вимог статей 1233-1257 Цивільного кодексу України та особисто подані нотаріусу. При посвідченні заповіту від заповідача не вимагається подання доказів, які підтверджують його право на майно, що заповідається. Заповіт має бути складений так, щоб розпорядження заповідача не викликало незрозумілостей чи суперечок після відкриття спадщини. Разом з тим, законом не встановлено обов`язку нотаріуса пересвідчуватися у наявності у заповідача право на майно, що заповідається. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, розглянувши справу № 335/9398/16-ц, в постанові від 05.12.2018 прийшов до висновку, що заповіт, при складанні якого нотаріус допустився помилки, не може бути витлумачений судом: при тлумаченні заповіту не допускається внесення змін до змісту заповіту. Верховний Суд пояснив, що обраний спосіб захисту порушеного права має бути належним: «неточності та помилки у тексті заповіту щодо адреси нерухомого майна (нотаріус помилився у частині зазначення літери "В" житлового будинку), яке передається у спадщину, за обставин цієї справи не можуть бути усунуті шляхом тлумачення заповіту відповідно до положень статей 213, 1256 ЦК України». Поряд з тим можуть бути заявлені вимоги про визнання права власності на майно у порядку спадкування або про визнання неправомірними дій нотаріуса. Відповідно до положення статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За нормами статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки, померлій [PERSON] належало право власності на квартиру за адресою [ADDRESS] та земельну ділянку площею 4,4346 га, то таке право увійшло до складу спадщини після її смерті. Отже, враховуючи викладене, до позивача в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] перейшло право власності на вказану вище квартиру та земельну ділянку, а відтак суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved