Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

представник позивачки адвокат Тульчинська Н.В. звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , а також змінити спосіб стягнення і розмір аліментів, встановлених рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 24.10.2017 у справі № 316/702/17 та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 5 150 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовує тим, що 29.04.2014 між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, від якого [INFO] народилась дитина [PERSON] . Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 10.11.2017 у справі № 316/701/17 шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. Дитина проживає з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Позивачка наразі знаходиться у декретній відпустці у зв`язку з народження другої дитини, перебуваючи у шлюбі з [PERSON] . Класним керівником Дніпровського ліцею № 31 «Пріоритет» ДМР [PERSON]. надана довідка про те, що питаннями навчання дитини з 2021 року займається мати дитини та вітчим, біологічного батька дитина не бачила і ніколи про нього не чула. Викладач танців також надала довідку відносно того, що питаннями тренування дитини займається мати дитини та вітчим, біологічного батька дитина не бачила і ніколи про нього від [PERSON] не чула. З моменту припинення шлюбу та сімейних відносин відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє зацікавленості в його подальшій долі, не цікавиться навчальними досягненнями дитини та жодного разу не відвідав батьківські збори у навчальному закладі. Відповідач станом здоров`я дитини не піклується, про її фізичний і духовний розвиток не дбає, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Всі витрати по матеріальному забезпеченні дитини несе лише позивачка. Відповідач не спілкується з дитиною, навіть телефоном, жодним чипом не є присутнім у житті дитини. Відповідач наразі перебуває на території країни агресора - Російської Федерації. Він прийняв громадянство зазначеної країни. Враховуючи ситуацію в Україні у зв`язку з веденням військового стану внаслідок військової агресії з боку Російської Федерації, відповідач в майбутньому вже не зможе перебувати на території України, а дочка не буде підтримувати зв`язок з біологічним батьком. В проваджені Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку боржника. За період з 02.07.2019 по 15.02.2024 позивачка не отримувала аліменти від відповідача. Відповідач відмовляється виконувати рішення суду та не сплачує аліменти у визначеному розмірі. Оскільки відповідач не має офіційного місця працевлаштування, визначення частки від усіх видів заробітку не є ефективним способом забезпечення виконання відповідачем обов`язку зі сплати аліментів, у зв`язку з чим позивачка вважає за необхідне стягувати з відповідача суму аліментів, визначену в твердій грошовій формі, відповідно до частини першої статті 184 СК України. Загальна сума на матеріальне забезпечення дитини (харчування, комунальні платежі, одяг, тощо) складає 10 300 гривень. У відповідності до положень статей 141, 180 СК України батьки рівною мірою зобов`язані приймати участь у витратах на дитину, відтак розмір аліментів має становити половину від 10 300 гривень, тобто 5 150 гривень. Відповідач відзив на позов не подав. Третіми особами пояснення щодо позову також не подані. Ухвалою Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 03.04.2024 справа передана за підсудністю Дніпровському районному суду міста Запоріжжя. Ухвалою про відкриття провадження у справі від 20.08.2024 відкрите провадження у справі, справа призначена до розгляду у загальному провадженні, призначено підготовче засідання. Залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Центральну адміністрацію Дніпровської міської ради. Витребувано у Центральної адміністрації Дніпровської міської ради висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Висновок надано безпосередньо до суду 24.02.2025. Ухвалою про призначення судового розгляду від 28.02.2025 закрите підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Тульчинська Н.В. в судовому засіданні позов та обставини, якими він обґрунтований підтримали, просили задовольнити у повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Причини неявки суду не повідомив. Заяву про розгляд справи без його участі не подав. Представник третьої особи Управління - служби у справах дітей адміністрації Центрального району Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи без її участі. Позов в частині позбавлення батьківських прав підтримала. Представник третьої особи Центральної адміністрації Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився. Причини неявки не повідомив. З заявою про розгляд справи без його участі не звертався. Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд постановив провести заочний розгляд справи, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, опитавши дитину, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.10.2014. Батьками якої є: [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 24.10.2017 у справі № 316/702/17 стягнуто щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини: доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого на одну дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 19 травня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття. Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 10.11.2017 у справі № 316/701/17 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . 25.08.2023 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 25.08.2023. Позивачкою змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 04.04.2024 № 1202-5003214946 [PERSON] , законним представником якої є [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактичне місце проживання: [ADDRESS] . Відповідно до заяви до відповідних уповноважених органів тим, кого це стосується - за належністю, посвідченої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Буцьких Ольгою Олександрівною, зареєстрованого в реєстрі за № 904, 905, [PERSON] та [PERSON] зазначили, що [PERSON] проживає разом з її матір`ю [PERSON] та починаючи з 2019 року знаходиться на її утриманні. [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , який бере участь у вихованні, піклуванні, утриманні дитини. Батько дитини [PERSON] не приймає участі у вихованні, утриманні, спілкуванні з дитиною, і не бажає цього робити, мав проблеми з алкогольною залежністю, вів аморальний спосіб життя. Відомо, що [PERSON] проживає на території Російської Федерації та прийняв громадянство цієї країни. Згідно з довідкою про неотримання аліментів відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 21.02.2024 № 15787-8-261 згідно інформації з автоматизованої системи виконавчих проваджень, [PERSON] за період з 02.07.2019 по 15.02.2024 не отримувала аліменти від [PERSON] згідно виконавчого листа № 316/702/17, виданого 10.11.2017 Енергодарським міських судом Запорізької області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини: доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу)божника, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до довідки Дніпровського ліцею № 31 «Пріоритет» Дніпровської міської ради від 16.05.2024 класний керівник учениці 3-Г класу [PERSON] - [PERSON] повідомила, що питаннями навчання дитини з 2021 року займаються виключно мати та вітчим, біологічного батька дитини ніколи не бачила, від дитини про нього жодного разу не чула. Довідкою за місцем вимоги викладача танців [PERSON] - [PERSON] від 17.05.2024 підтверджується, що дитина відвідує танцювальну студію [PERSON] , питаннями тренування дитини займаються виключно мати та вітчим, біологічного батька дитини ніколи не бачила, від дитини про нього жодного разу не чула. 05.09.2023 між [PERSON] та [PERSON] укладений договір оренди квартири (житлового приміщення), предметом якого є квартира за адресою: [ADDRESS] . Розпорядженням голови Центральної адміністрації Дніпровської міської ради від 17.02.2025 № 71-р «Про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав» затверджено висновок органу опіки та піклування - Центральної адміністрації Дніпровської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Висновком органу опіки та піклування - Центральної адміністрації Дніпровської міської ради від 17.02.2025 № 71-р «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] », затвердженого розпорядженням голови Центральної адміністрації Дніпровської міської ради від 17.02.2025 № 71-р «Про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав», орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (стаття 51 Конституції України). Частиною першою статті 8 Закону України № 2402-III від 26 квітня 2001 року «Про охорону дитинства» (далі Закон № 2402-III) передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону № 2402-III). Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: (1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; (2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; (3) жорстоко поводяться з дитиною; (4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; (5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; (6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них (частини перша - третя статті 164 СК України). Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 постанови від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до частини другої статті 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Опитана судом малолітня [PERSON] пояснила, що вона народилася [INFO] . Навчається та проживає у місті Дніпрі. Батька бачила останній раз, коли ще проживала в місті Енергодар - у 2019 році. У 2019 році вона з матір`ю переїхала до міста Дніпро, після цього батька не бачила та взагалі не спілкувалася з ним. Батько не вітав її з днями народження, у гості до неї не приїжджав. Після 2019 року їздила із матір`ю до міста Енергодара до своїх бабусі та дідуся по лінії матері, але з батьком не зустрічалася. Вважає, що необхідно позбавити батьківських прав її біологічного батька [PERSON] . Бажає, щоб її татом був її вітчим та чоловік матері - [PERSON] , вважає його татом, бажає, що він її виховував. Суд встановив, що відповідач [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї доньки, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Вказані обставини свідчать про ухилення відповідача від виховання дитини внаслідок його винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов`язками. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позов в частині позбавлення батьківських прав є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а відповідача [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав відносно доньки [PERSON] , що буде відповідати інтересам дитини. Щодо зміни способу стягнення аліментів. Стаття 182 СК України, передбачає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Стаття 192 СК України передбачає зміну розміру аліментів, а саме розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна позиція зазначена в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства, стягнення аліментів», відповідно до якої розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України, нормами якого та частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-XІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини гарантовано, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частинами 8, 9 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. У статті 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями частини другої статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини п`ятої статті 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Крім того кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Відповідно до статей 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статей 181, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Вказаний висновок суду узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно якою вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Суд встановив, що рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 24.10.2017 у справі № 316/702/17 стягнуто щомісячно з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини: доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого на одну дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 19 травня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття. Як підставу для зміни способу стягуваних з [PERSON] аліментів з 1/4 частки на тверду грошову суму 5 150 гривень, позивачка надала докази зміни свого сімейного стану, а саме укладення шлюбу з [PERSON] . Від даного шлюбу вони мають доньку [PERSON] , [INFO] . При ухваленні рішення щодо зміни способу стягнення аліментів, суд бере до уваги те, що сторони мають спільну малолітню доньку, аліменти є необхідністю для забезпечення нормальних матеріальних умов життя малолітньої дитини, а також наявність можливості відповідача сплачувати аліменти, який не подав доказів зворотнього, у зв`язку з чим дійшов висновку про задоволення позову в частині зміни способу стягнення аліментів, стягуваних з відповідача на підставі рішення суду та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 5 150 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення аліментів у новому розмірі з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.. Суд не бере до уваги скріншоти листування, які не є належними доказами, оскільки з них не вбачається між ким здійснювалося листування (не зазначені дані адресатів). Згідно з пунктом 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов задоволений повністю, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений нею судовий збір за вимогу про позбавлення батьківських прав в сумі 1 211,20 гривень та з урахуванням того, що позивачка звільнена від сплати судового збору за вимогу про зміну способу стягнення аліментів на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1 211,20 гривень.

Outcome: approved