Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

В лютому 2025 [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Міністерство Оборони України про встановлення фактів проживання з [PERSON] , загиблим [INFO] , однієї сім`єю без шлюбу та проживання однієї сім`єю з батьком, що необхідно для набуття права на одноразову грошову допомогу у разі загибелі військовослужбовця. Позов мотивовано тим, що Міністерством оборони України відмовлено позивачам у виплаті одноразової грошової допомогу у разі загибелі [INFO] військовослужбовця [PERSON] , оскільки вони не підтвердили, що проживали з останнім однією сім`єю. Ухвалою суду від 04.03.2025 відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. 18.03.2025 представник третьої особи Міністерства оборони України подав пояснення щодо позову, за якими вважав, що між сторонами відсутній спір про право, а отже справа не має розглядатися в порядку позовного провадження. 19.03.2025 від відповідачки [PERSON] надійшла заява про визнання позову. 24.03.2025 до суду надійшли пояснення представника позивачки адвоката Білої У.М. про те, що раніше на користь [PERSON] Заставнівським районним судом Чернівецької області було ухвалене рішення про встановлення факту проживання однією сім`єю з батьком [PERSON] , загиблим [INFO] , однак за апеляційною скаргою Міністерства оборони України таке рішення було скасоване, а заяву [PERSON] подану в порядку окремого провадження залишено без розгляду за наявності спору про право. 24.03.2025 представником позивачки подано клопотання про виклик свідків, задоволене ухвалою суду від 24.03.2025. В судовому засіданні, призначеному на 24.03.2025 позивачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник адвокат Біла У.М. позов підтримали. Позивачка [PERSON] суду пояснила, що з 19.05.1991 перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , в шлюбі народилися доньки [PERSON] , [PERSON] . Родина проживала в будинку [ADDRESS] належному [PERSON] . Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 28.01.2019 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Підставою для розірвання шлюбу стало відсутність порозуміння та погіршення сімейних стосунків через зловживання [PERSON] , алкоголем. Проте, навіть після розірвання шлюбу [PERSON] залишився проживати в будинку [PERSON] . Згодом колишнє подружжя налагодило відносини між собою та їх стосунки набули ознак подружніх. [PERSON] та [PERSON] проживали в одній з кімнат будинку як чоловік та жінка, мали спільний побут та спільний бюджет. В квітні 2022 року [PERSON] було призвано на військову службу під час мобілізації на особливий період до військової частини [NUMBER] , а 22.06.2022 родину було сповіщено про його загибель в м. Сєвєродонецьк Луганської області під час виконання бойового завдання. Просила встановити факт проживання з [PERSON] однієї сім`єю без шлюбу для набуття права на одноразову грошову допомогу у разі загибелі військовослужбовця. Позивачка [PERSON] суду пояснила, що [INFO] під час виконання бойового завдання в місті Сєвєродонецьк Луганської області загинув її батько [PERSON] , з яким вони спільно проживали в будинку її матері [PERSON] по [ADDRESS] . За життя батько піклувався про матір, про доньок та онуків, надавав їм матеріальну допомогу. Просила задовольнити позов. В подальші судові засідання позивачі та їх представник не з`явилися, остання надала заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Ухвалою суду від 06.05.2025 відмовлено у прийнятті визнання позову [PERSON] . Представник третьої особи Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення позивачів, свідків, дослідивши письмові заяви відповідачки, третьої особи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Щодо правил цивільного судочинства. Відповідно до ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч.7 ст.19 ЦПК України). Відповідно до ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.95 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Згідно із частиною четвертою статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. Тобто, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві. Відповідно до пункту 5 цього Порядку одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть). Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання. Днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть (абз.1 п.3 Порядку). При цьому, спори щодо розміру грошової допомоги та права на її відшкодування між особами, які претендують на такі виплати та органом, який проводить їх нарахування та виплату розглядаються судами в позовному провадженні за загальними правилами (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2020 року у справі №140/2178/15-ц (провадження № 61-9869св20) та постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року у справі № 295/3547/21 (провадження № 61-10600св21)). [PERSON] є колишньою дружиною [PERSON] , загиблого [INFO] , а [PERSON] , [PERSON] - його доньками. (а.с.9-10, 10 зв.-11, 11 зв.-12). [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проживали з [PERSON] до його загибелі [INFO] під час виконання обов`язків військової служби по [ADDRESS] (а.с.7 зв., 9, 14 зв., 15). Таким чином, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є потенційними претендентами на одноразову грошову допомогу у разі загибелі [INFO] [PERSON] , яка, у разі доведеності вимог заяви, має бути призначена їм та виплачена їм в рівних частках, а за умови відмови від отримання одноразової грошової допомоги кимось із них, та частка має бути розподілена між іншими особами, які мають право на її отримання. Отже, встановлення факту проживання [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] як чоловіка та жінки без шлюбу, факту проживання [PERSON] однією сім`єю разом із батьком [PERSON] необхідно для подальшого вирішення правового спору, зокрема, про частку кожної з осіб, які мають право на її отримання, у зв`язку з чим між [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] виник спір між собою з приводу частки одноразової грошової допомоги після загибелі колишнього чоловіка та батька [PERSON] , що виключає можливість розгляду поданої заяви в порядку окремого провадження. За таких обставин, доводи представника третьої особи Міністерства оборони України, про те, що між сторонами відсутній спір про право є необґрунтованими. Цивільне судочинство у вказаній справі має здійснюватися за правилами позовного, а не окремого провадження. Фактичні обставини, встановлені судом. Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 28.01.2019, яке набрало законної сили 28.02.2019, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 19.05.1991 Дорошовецькою сільською радою народних депутатів Заставнівського району, актовий запис №9 розірвано. Прізвище дружини після розірвання шлюбу - « [PERSON] » (а.с.9 зв.-10). Таким чином позивачка [PERSON] є колишньою дружиною [PERSON] . Позивачка [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, свідоцтвом про шлюб (а.с.10 зв., 11). Відповідачка [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, свідоцтвом про шлюб (а.с.11 зв., 12). [PERSON] проживав з колишньою дружиною [PERSON] , доньками [PERSON] , [PERSON] , малолітніми онуками [PERSON] , [PERSON] , в будинку [ADDRESS] (а.с.14 зв., 15), власником якого є [PERSON] на підставі свідоцтва про право на нерухоме майно (а.с15 зв.). [PERSON] користувався пільгами та компенсаціями передбаченими Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). [PERSON] помер [INFO] в місті Сєвєродонецьк Луганської області, актовий запис №54 вчинений Вікнянською сільською радою Чернівецького району Чернівецької області від 30.06.2022 (а.с.85). Згідно з довідкою про участь особи у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, солдат [PERSON] дійсно з 20.04.2022 по [INFO] безпосередньо брав участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (здійснення заходів) (а.с.28 зв.). За витягом командира військової частини [NUMBER] від 02.07.2022 №184, солдата призваного за мобілізацією [PERSON] стрільця-санітара 3 відділення кулеметного взводу роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] вважати таким, що загинув [INFO] під час виконання бойового завдання в м. Сєвєродонецьк Луганської області, виключити зі списків особового складу частини та зняти з усіх видів забезпечення з 03.07.2022 (а.с.23 зв.-24). За витягом з протоколу засідання 16 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № [NUMBER] від 15.12.2022, травма, поранення ([INFO]) солдата [PERSON] , 1968 року народження, «Вибухова травма. Інші комбінації відкритих ран, які охоплюють декілька ділянок тіл. Ушкодження внаслідок військових дій від вибухів та осколків» - травм, поранення і причина смерті пов`язані з захистом Батьківщини (а.с.40). Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснюється відповідно до ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.02.1993 року, який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби. За приписами ст.41 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 року (далі Закон № 2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни. Згідно з ч.1 ст.16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Згідно зі ст.16-1 Закону № 2011-XII (в редакції Закону на час виникнення спірних відносин, тобто дня загибелі військовослужбовця [INFO] ) визначено коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, а саме: члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Відповідно до ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (ст. ст. 3, 74 СК України). Обов`язковою умовою для визнання факту проживання однією сім`єю, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Для встановлення факту проживання однією сім`єю потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарством є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Згідно з абз.5 п.6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року № 5-рп/99 у справі №1-8/99 за конституційними поданнями Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень п. 6 ст. 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ч.ч.4, 5, ст.22 «Про міліцію» та ч.6 ст.22 ЗУ «Про пожежну безпеку» (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») вказано, що обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Встановлення факту проживання однією сім`єю передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин (спільне проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (ст.ст.3, 74 СК України), оскільки самі по собі, наприклад, факти спільної присутності їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між особами є усталені відносини, притаманні сім`ї. Наведене узгоджуються із правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі №554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19), неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 12.12.2019 року у справі №466/3769/16 (провадження № 61-5296св19), від 27.02.2019 року у справі №522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18), від 11.12.2019 року у справі №712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18), від 24.01.2020 року у справі №490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18), від 08.12.2021 року у справі №531/295/19 (№ 61-3071св21), та інших. Факт спільного проживання та/або реєстрації місця проживання без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, не може свідчити про те, що мали місце усталені відносини, які притаманні сім`ї. Як на підставу для задоволення позовних вимог позивачка [PERSON] посилалася на те, що після розвівання шлюбу з [PERSON] вони продовжували проживати як подружжя в її будинку [ADDRESS] , де займали окрему кімнату, спільно розпоряджалися грошовими коштами, які становили їх сімейний бюджет, разом поралися по господарству, їздили на відпочинок. Обставини, щодо спільного проживання [PERSON] та [PERSON] підтверджені довідкою сільської ради №445 від 14.07.2022, №551 від 12.09.2022. Обставини, щодо подружніх стосунків [PERSON] та [PERSON] підтверджуються показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які є сусідами, та підтвердили, що більше тридцяти років [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі. В шлюбі мають доньок [PERSON] , [PERSON] , які, утворивши власні сім`ї, проживали разом з [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] працював та матеріально забезпечував родину. Свідки часто бачили, які він купляв та приносив додому продукти харчування, разом з [PERSON] працював на городі, в інший спосіб допомагав їй по господарству, колов дрова, тощо. При цьому, свідки, не будучи обізнані про розірвання шлюбу між подружжям [PERSON] , вказали на те, що між [PERSON] та [PERSON] були теплі стосунки, що [PERSON] дбав про дружину, допомагав їй у всьому, в цілому охарактеризувавши відносини [PERSON] та [PERSON] як подружні. Додали, що були випадки, коли [PERSON] зловживав спиртними напоями, з приводу чого в родині виникали сварки, однак з часом сімейні відносини налагодилися. За інформацією з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб після розірвання 29.01.2019 шлюбу між [PERSON] , [PERSON] і до дня смерті [INFO] [PERSON] , жоден з них не перебував у зареєстрованому шлюбі, що також вказує на те, що після розрізання шлюбу між собою в судовому порядку ані позивачка ані нині загиблий [PERSON] не утворили нові родини. Суд приймає надані докази як належні та допустимі, так само як і світлини, на яких [PERSON] зображений в сімейному колі, оскільки вони підтверджують ведення [PERSON] з [PERSON] спільного господарства, наявність у них спільного бюджету, харчування, спільних витрат на утримання житла, а сукупність цих доказів вважає достатніми для ухвалення рішення про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, що надасть позивачці можливість набути прав на одноразову грошову допомогу у разі загибелі військовослужбовця як члену його родини. За таких обставин, позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу підлягає задоволенню. Водночас, недоведеними є вимоги [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю з батьком. Як зазначалося, обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. З наведеного позивачкою [PERSON] підтверджено лише факт проживання з батьком [PERSON] за однією адресою в будинку [ADDRESS] , однак цього доказу не достатньо для того, щоб дійти висновку про існування між [PERSON] та батьком усталених відносин, які притаманні сім`ї, оскільки факт спільного проживання без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, не може свідчити про те, що мали місце усталені відносини, які притаманні сім`ї та позивачка [PERSON] проживала однією сім`єю і була членом сім`ї [PERSON] . Встановлення факту проживання однією сім`єю передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Водночас, судом встановлено, що з 10.03.2016 [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , в шлюбі мають доньку [PERSON] , 2017 року народження. Отже, з часу реєстрації шлюбу [PERSON] утворила власну родину з [PERSON] на підставі шлюбу. Доказів врегулювання сімейних відносин відносини між донькою [PERSON] та батьком [PERSON] на підставі договору суду не надано. Наявності між донькою [PERSON] та батьком [PERSON] спільних прав та обов`язків, окрім права користування житловим приміщенням, власником якого є [PERSON] , суду не надано. Сам по собі факт пересилання [PERSON] 19-25 квітня 2022 грошових коштів чоловікові [PERSON] - [PERSON] на загальну суму 69 тис. грн, що підтверджено виписками з банківського рахунку (а.с.19 зв.-22), не свідчить про призначення цих коштів для утримання родини доньки [PERSON] - [PERSON] , оскільки не підтверджено іншими доказами. Посилання позивачки в позовній заяві на те, що грошові кошти [PERSON] пересилав зятеві [PERSON] , для проведення косметичного ремонту в будинку, купівлі побутової, садової техніки, доказами не підтверджені. Також, суд не приймає як доказ наявності спільного побуту, ведення спільного господарства та наявності між [PERSON] та [PERSON] спільних прав та обов`язків постанову Заставнівського районного суду Чернівецької області від 24.01.2019 про притягнення [PERSON] до адмінвідповідальності за ст.173-2 ч.1 КУпАП (а.с.17 зв.-18), оскільки цей доказ є лише підтвердженням факту вчинення домашнього насильства [PERSON] відносно зятя [PERSON] , а отже така постанова є обов`язковою у справах про правові наслідки дій [PERSON] в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Однак, правова оцінка, надана судом у постанові певному факту, а саме факту проживання [PERSON] однією сім`єю з донькою [PERSON] , зятем [PERSON] , тобто їх спільного проживання, пов`язаності спільними побутом, наявності взаємних прав та обов`язків, при розгляді даної справи, не є обов`язковою для суду. Будь-яких інших доказів на обґрунтування заявлених [PERSON] вимог в ході розгляду справи не надано. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не підтвердили обставин, що свідчили б про ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків між донькою [PERSON] та її батьком [PERSON] . Враховуючи наведені положення норм чинного законодавства, а також те, що позивачка [PERSON] в порушення вимог ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України не довела обґрунтованості заявлених вимог належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю з батьком.

Outcome: approved