Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

Позивач ТОВ «Діджи Фінанс» звернулось до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилаючись на те, що 13.09.2021 року з використанням сервісу online-кредитування https://cashberry.com.ua/, відповідачкою подано заявку на отримання кредиту №10004431378, яка знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС». Електронний підпис накладено відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора. Таким чином, між відповідачкою та ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» укладено Договір про споживчий кредит №10004431378 від 13.09.2021 року та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на банківську картку в сумі 7 400,00 грн. ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти у користування. Відповідачка не виконала належним чином кредитні зобов`язання, внаслідок чого, утворилась заборгованість. 05.09.2022 року згідно умов Договору факторингу №556/ФК-22, ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» відступив право вимоги за кредитним договором №10004431378 від 13.09.2021 р. на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги до відповідача. Вказана інформація також міститься на офіційному сайті ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (https://dgf.com.ua/). Згідно Договору факторингу №556/ФК-22 від 05.09.2022 року, сума боргу відповідача перед новим кредитором (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») становить 28 620,98 грн., з яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 7 400,00 грн.; - заборгованість за відсотками становить 21 220,98 грн.; - заборгованість за комісійними винагородами становить 0 грн.; - заборгованість за пенею становить 0 грн. Не зважаючи на це, відповідачка не виконує свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені кредитним договором №10004431378 від 13.09.2021 року, що є підставою звернення до суду. З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №10004431378 від 13.09.2021 року у розмірі 28 620,98 грн., судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн., а всього у розмірі 37 043,38 грн. Ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами (а.с. 97). 27.01.2025 року від АТ «ПУМБ» на виконання ухвали суду від 23.12.2024 року, надійшла відповідь, відповідно до якої вказано про те, що станом на 23.12.2024 року на ім`я [PERSON] відкриті рахунки: [NUMBER] та [NUMBER] (а.с. 104). У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позову з додатками двічі надсилалась на адресу відповідачки за місцем її реєстрації, проте конверт з вкладенням повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідачка не скористалась своїм процесуальним правом та не направила суду відзив на позовну заяву. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін не надходило. Суд, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, вивчивши доводи позивача, викладені у письмових заявах, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 05.06.2021 року відповідач [PERSON] звернулась до ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» для отримання банківських послуг. 05.06.2021 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» та відповідачкою [PERSON] укладено Договір кредитної лінії №26862, згідно якого сума кредиту, первинний строк кредиту, а також розмір процентної ставки визначаються у відповідних Спеціальних умовах (п.п. 1.5. пункту 1 «Предмет договору») (а.с. 22-32). Відповідачка підписала Заяву про прийняття оферти (акцепт), якою погодилась з істотними умовами правочину та в якій зазначила свої особисті дані, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника, номер паспорту, електронну пошту, домашню адресу. Відповідно до п. 2.1. вказаного договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної карти, реквізити якої надані позичальником товариству з метою отримання кредиту. 13.09.2021 року відповідачка [PERSON] підписала Спеціальні умови №10004431378 до договору кредитної лінії №26862 від 05.06.2021 року, (що підтверджується електронним підписом одноразового ідентифікатора (а.с. 19-21). Згідно розділу 1 Спеціальних умов, сума кредиту становить 7 400,00 грн., процента ставка - 1,37 % в день; базова процентна ставка - 2,37 % в день. Таким чином, 13.09.2021 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» та відповідачкою укладено договір №10004431378 про надання споживчого кредиту. Електронний підпис накладено відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора. Відповідно до Витягу з інформаційного листа АТ «ПУМБ» щодо підтвердження зарахування коштів клієнтам КНО-/55 від 02.08.2024 року, відповідачу на картковий рахунок № [NUMBER] було надано кредитні кошти у розмірі 7 400,00 грн. (а.с. 45-47). Відповідно до розрахунку за Договором про надання споживчого кредиту №10004431378 від 13.09.2021 року, заборгованість відповідачки [PERSON] становить 28 620,98 грн. (а.с. 88-91). 05.09.2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» укладено Договір факторингу №556/ФК-22, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» передав ТОВ «Діджи Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Діджи Фінанс» прийняв належні ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимог (а.с. 34-40). У відповідності до Витягу з Реєєстру прав вимоги, що є Додатком №1 до Договору факторингу №556/ФК-22 від 05.09.2022 року, ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» передало, а ТОВ «Діджи Фінанс» прийняло право вимоги за Договором про надання споживчого кредиту №10004431378 від 13.09.2021 року до відповідачки [PERSON] на суму 28 620,98 грн., з яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 7 400,00 грн.; - заборгованість за відсотками становить 21 220,98 грн.; - заборгованість за комісійними винагородами становить 0 грн.; - заборгованість за пенею становить 0 грн. (а.с. 80). 30.10.2023 року ТОВ «Діджи Фінанс» направило на поштову адресу відповідача [PERSON] досудову вимогу про сплату заборгованості за договором №10004431378 від 13.09.2021 року у розмірі 28 620,98 грн. (а.с. 50-51) належного виконання відповідачкою взятих на себе кредитних зобов`язань. Частиною 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. В силу ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положенням статті 611 ЦК України, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Законом України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року № 675-VIII встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаного кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, та який підписано представником ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» заборгованість відповідачки за кредитним договором №10004431378 від 13.09.2021 року становить 28 620,98 грн. (а.с. 88-91). Розмір заборгованості та її складові відповідачкою не спростовано. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). Положенням ст. 611 ЦК України, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до положень ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, згідно наданих суду доказів - документів вбачається, що після укладення кредитного договору відповідач отримав кредитні кошти, проте допустив прострочення погашення заборгованості в строк визначений договорами, графіком платежів, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість, а отже відповідач повністю зобов`язання по погашенню боргу не виконав, у зв`язку з чим позивач відповідно до ст. ст. 1048, 1049, 1050 ЦК України має право вимагати стягнення заборгованості за договором в повному обсязі. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідачка не оспорювала договір, укладений між ним та первісним кредитором, не надала суду доказів, що кредитні договори укладені проти її справжньої волі. Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження тих обставин, що на момент укладення кредитного договору відповідач звертався до банку із заявою про надання роз`яснень незрозумілих йому умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодившись зі всіма умовами такого договору. На спростування доводів позовної заяви, доказів у формі контррозрахунку відповідачкою не надано. Відповідач був вільним в укладанні зазначеного договору та був обізнаний з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим погодився, підписавши відповідні документи. Своїми діями відповідачка [PERSON] погодилась з умовами сплати процентів за користування кредитними коштами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, врахувавши те, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн., а також здійснено витрати на правову допомогу в сумі 6 000,00 грн. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, позивачем надано: - договір №42649746 про надання правової допомоги від 01.04.2024 року (а.с. 18); - акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 16.09.2024 року на суму 6 000,000 грн. (а.с. 77); - детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних [PERSON] , необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» щодо стягнення кредитної заборгованості від 16.09.2024 року (а.с. 12). Таким чином, суд вважає доведеними витрати позивача на професійну правничу допомогу належними та допустимими доказами у розмірі 6 000,00 грн. Відповідачкою не заявлялось клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу. Так, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Подібні висновки можна також зустріти в ряді постанов Верховного Суду, зокрема, у справі № 922/3436/20, у справі № 910/7586/19, у справі № 910/16803/19. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що заявлені представником позивача вимоги про стягнення витрати на правову допомогу підлягають задоволенню в розмірі 6 000,00 грн. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved