Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МАРИН-ФІНАНС» яке на підставі рішення № 12/12/24-1 від 12.12.2024 року, змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «АСКІЛІУМ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , яким просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором CL - 332812 від 03.09.2021 в розмірі 147420,29 грн, а також судовий збір у роз мірі 2422,40 грн.та витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. В обґрунтування вимог зазначено, що 03.09.2021 року між [PERSON] та АТ «Кредобанк» було укладено кредитний договір № CL-309883. Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язалась в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Банк свої зобов`язання відповідно до договору виконав, перерахувавши обумовлену суму грошових коштів відповідачу. Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на дату цієї вимоги заборгованість за Кредитним договором складає 147420,29 грн., в тому числі строкове тіло кредиту 58878,05 грн., прострочене тіло кредиту 10672,69 грн., строкові відсотки 528,26 грн., прострочені відсотки 77341,29 грн. 08.11.2023 року у правовідносинах за вказаною заборгованістю була здійснена заміна кредитора у зобов`язанні з АТ «Кредобанк» на ТОВ "ФК "МАРИН-ФІНАНС" на підставі договору факторингу. Боржника було повідомлено про заміну кредитора в зобов`язанні Досудовою вимогою щодо виконання договірних зобов`язань та повідомленням про заміну кредитора в зобов`язанні. Саме з вказаних обставин позивач звернувся до суду та просить суд задовольнити позовні вимоги. Ухвалою суду м. Одеси від 10 січня 2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься його заява про підтримання позовних вимог, в якій він просив розглядати справу за його відсутності, крім того зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином за зареєстрованим місцем проживання в порядку статей 128, 130 ЦПК України, рекомендоване повідомлення повернулось до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що судом розцінюється як належне повідомлення. Така позиція суду відповідає судовій практиці з розгляду аналогічних спорів: Постанови Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі №760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі №760/17314/17). Відзиву від відповідачки на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи у її відсутність до суду остання не подавала. Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, враховуючи згоду представника позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідача, який причини неявки не повідомив, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що 03.09.2021 року\~ [PERSON] звернулась до АТ «КРЕДОБАНК», підписавши анкету-заяву № CL- 332812 на отримання кредиту. 03.09.2021 між [PERSON] та АТ «Кредобанк» було укладено кредитний договір № CL- 332812 на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання кредитних коштів. Позичальник зобов`язувалась використати кредит на цілі, вказані в кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених Кредитним договором. Сума кредиту 70000,00 грн. Строк (термін) кредитування 60 місяців, терміном до 02 вересня 2026 року. Відповідно до п. 4.1 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує Банку відсотки, за процентною ставкою 55 % річних. Згідно з п. 4.4 кредитного договору загальні витрати позивальника по кредиту за цим договором становлять 138964,79 грн. Пунктом 4.5 кредитного договору передбачена реальна річна процентна ставка у розмірі 71,19 % річних. Загальна вартість кредиту для позивальника за цим кредитним договором становить 408563,97 грн. Відповідно до п. 6.1 кредитного договору позивальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені кредитним договором та/або додатками до нього. 08.11.2023 року, АТ «Кредобанк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МАРИН-ФІНАНС» уклали договір факторингу про відступлення прав грошової вимоги за кредитними договорами. Згідно з додатком № 1 до Договору факторингу на виконання договору факторингу до ТзОВ «Фінансова компанія «МАРИН-ФІНАНС» перейшло право вимоги за кредитним договором № CL- 332812 у розмірі 147420,29 грн. Згідно з досудовою вимогою щодо виконання договірних зобов`язань та повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МАРИН-ФІНАНС» повідомило [PERSON] про нового кредитора та пропонувало негайно сплатити заборгованість за кредитним договором № CL- 332812 в сумі 147420,29 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договорі № CL- 332812 у відповідача станом на 08.11.2023 року наявна заборгованість в розмірі 147420,29 грн. з яких: заборгованість по тілу кредиту 58878,05 грн., прострочене тіло кредиту 10672,69 грн., строкові відсотки 528,26 грн., прострочені відсотки 77341,29 грн. 12.12.2024 року, рішенням № 12/12/24-1 змінено найменування ТзОВ «ФК МАРИН-ФІНАНС» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «АСКІЛІУМ ФІНАНС». Невиконання відповідачем умов договору, є порушенням законних прав та інтересів позивача по справі. Згідно з ч.1,ч.3ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч.1,ч.2\~ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626,628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1статті 638\~Цивільного кодексу\~України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 2ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно з ч. 1ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 526\~ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1статті 612\~ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 03.09.2021 року між АТ «Кредобанк» та відповідачем\~ [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-332812. АТ «Кредобанк» свої зобов`язання за кредитним договором № CL- 332812 від 03.09.2021 року виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов договору, з якими вона погодилася, що підтвердила своїм підписом. Разом з тим відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість за вказаним кредитним договором. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту, відповідач суду не надала, а також не подала будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Договір, укладений між відповідачем та первісним кредитором, а також договір факторингу, укладений між останнім та ТОВ «ФК «МАРИН-ФІНАНС» у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень статті 204\~ЦК України діє презумпція правомірності указаних правочинів. Отже, ТОВ «ФК «МАРИН-ФІНАНС» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № CL-332812 від 03.09.2021 року. Таким чином, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач істотно порушила умови кредитного договору № CL- 332812 від 03.09.2021 року, зокрема, у встановленому порядку та строки не погашала кредит та проценти за користування ним, суд дійшов висновку, що позовна заява ТОВ «ФК «МАРИН-ФІНАНС» є обґрунтованою, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 147420,29 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок, що підтверджується платіжною інструкцією №206 від 19.06.2024 року. Оскільки позовні вимоги про стягнення заборгованості задоволено в повному обсязі, то вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідача. Позивач також просить суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 6000 (шість тисяч) гривень, на підтвердження чого надав: - договір про надання правничої допомоги №01/04/24 від 01 квітня 2024 року укладеного між ТОВ «ФК «Аксіліум Фінанс» та адвокатом Альховською І.Б.; - копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЛВ № 001330, видане Альховській І.Б.; - копію ордера на надання правничої (правової) допомоги серії ВС № 1291074; - копію Акта наданих послуг №1 до Договору про надання правової допомоги від 01.04.2024 року №01/04/24 від 31.05.2024 року. Що стосується питання витрат на правничу допомогу, то сюди включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги, актом наданих послуг та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018у у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно з\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, проте, всупереч вказаним вимогам законодавства, позивач не надала суду акт про наданих послуг, детальний опис робіт наданих послуг, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується понесення позивачем витрат на правничу допомогу, тому з відповідача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 6000 (шість тисяч) гривень.

Outcome: approved