Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

Позивач звернулася\~до суду\~з позовом\~про розірвання\~шлюбу та\~стягнення аліментів\~до відповідача\~ [PERSON] ,\~посилаючись на\~те,\~що 14.06.2018 року у Сторожинецькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис №75 (додається). Від шлюбу\~у сторін\~народилися діти:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] та [PERSON] , [INFO] (копії свідоцтв додаються). Причиною звернення до суду із заявою про розірвання шлюбу стало те що у позивача з відповідачем на протязі останіх років спільне життя не склалося, постійно виникали сварки та конфлікти, шлюб носить формальний характер. Примирення з відповідачем неможливе, сім`я розпалася. Провадження у справі відкрито 19.03.2025 року за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням справи до судового розгляду на 08.04.2025 року. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надіслала на адресу суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, підтриманні позовних вимог та їх задоволенні, не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, суд знаходить можливим здійснити розгляд справи без участі відповідача та ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові\~докази по\~справі судом\~встановлено,\~що 14.06.2018 року у Сторожинецькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис №75, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] (а.с.5). Відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] сторони є батьками: [PERSON] ,\~ [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Згідно положень абзацу першого ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, а відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи даний спір про розірвання шлюбу суд враховує, що відповідно до положень ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На думку суду, дана сім`я, в результаті різних поглядів на шлюб та сім`ю, відсутності порозуміння між ними та не проживання подружжя спільно розпалася і зберегти її при таких обставинах неможливо. Подальше збереження сім`ї буде суперечити інтересам позивача. Згідно ст.51 Конституції України та у відповідності до положень ст.ст.180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Таким чином відповідач, проживаючи окремо від сім`ї, зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, нарівні із матір`ю, що він не здійснює і що свідчить про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача, який не приймає участі в утриманні дитини, аліментів на її утримання. При цьому, суд виходить з того, що згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2025 рік" встановлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: для дітей до 6 років становить 2563 гривень та для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 гривень. Діти відповідача перебувають саме в такому віці, а відповідно мають право на матеріальне забезпечення, яке їм зобов`язані, надати, згідно вимог ст.180 СК України, їхні батьки. Тобто, обов`язок забезпечення дітей встановленим законом розміром прожиткового мінімуму, лежить в рівній мірі як на батькові так і на матері дитини, виходячи з чого, суд знаходить запрошений позивачем розмір аліментів можливим до стягнення із відповідача.

Outcome: approved