Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» 27.02.2025 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд", через свого представника Ткаченко Ю.О., звернулося до Луцького міськрайонного суду Волинської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики № 1532822 від 02.02.2021. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 02.02.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та [PERSON] укладено Договір позики № 1532822, згідно якого відповідачу було надано кредит у сумі 4200 грн, строк позики 30 днів зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 1.99% в день (далі Договір, Кредитний договір). Вказує, що 08.02.2021 за ініціативою відповідача між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та останнім було укладено Додаткову угоду № 1532822 до Договору позики № 1532822, відповідно до умов якої позичальник збільшує суму позики на 800 грн. Наведені Договори підписані електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (далі - ТОВ «Фінансова компанія управління активами») 26.10.2021 укладено Договір факторингу № 2610, згідно з яким ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло право грошової вимоги до боржників, в тому числі за Договором позики № 1532822 від 02.02.2021. Вказує, що 03.04.2023 між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено Договір факторингу № 030423-ФК відповідно до якого ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право грошової вимоги до боржників в тому числі за Договором позики № 1532822 від 02.02.2021. Відповідно до реєстру прав вимог від 03.04.2023 до Договору факторингу № 030423-ФК позивач набуло права вимоги до відповідача в сумі 16133,98 грн, з яких: 5000 грн заборгованість за основною сумою боргу та 11133,98 грн заборгованість за відсотками. З урахуванням наведених обставин, просить стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором позики № 1532822 від 02.02.2021 у розмірі 16133,98 грн, з яких: 5000 грн заборгованість за основною сумою боргу та 11133,98 грн заборгованість за відсотками та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.03.2025 передано дану цивільну справу на розгляд за підсудністю до Любешівського районного суду Волинської області, яка надійшла до суду 07.04.2025 (а.с.70). Ухвалою судді Любешівського районного суду Волинської області від 08.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 10 год 00 хв 14.05.2025 (а.с.80). Ухвалою судді Любешівського районного суду Волинської області від 08.04.2025 витребувано у АТ КБ «Приват Банк» інформацію щодо належності [PERSON] карткового рахунку № [NUMBER] ; виписку по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ КБ «Приват Банк» [PERSON] , за період з 02.02.2021 по 05.02.2021; виписку по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ КБ «Приват Банк» [PERSON] , за період з 08.02.2021 по 11.02.2021 (а.с.81). У призначене судове засідання учасники справи не прибули, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи. Про причини своєї неявки суд не повідомили. Директор ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» Ґедзь О.В. перед початком розгляду справи 14.05.2025 подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву, будь-яких заяв чи клопотань до суду не подав. З урахуванням наведеного, у відповідності до вимог статей 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, доходить такого висновку. Судом встановлено, що 02.02.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»» та [PERSON] укладено Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1532822. Згідно з п. 1 Договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату від суми позики. Відповідно до п. 2 Договору сума кредиту складає 4200 грн. Строк кредиту 30 днів, з кінцевим терміном повернення 04.03.2021, проценти за користування кредитом 1,99% в день. Згідно з п. 4.2 Договору, позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua.documentslicense/ (надалі правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладання цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі. Пунктом 6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - Правила) визначено, що у разі неповернення/ повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. Відповідно до довідки про ідентифікацію [PERSON] , з яким укладено Договір № 1532822 від 02.02.2021, ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» одноразовим ідентифікатором mN6PyqeuwQ 02.02.2021 о 10:14:47 (а.с.27, зворот). ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] 08.02.2021 уклали Додаткову угоду № 1532822 до Договору позики № 1532822 від 02.02.2021, на підставі якої позикодавець збільшив суму наданої позичальнику позики на 800 грн, загальний розмір позики становить 5000 грн (а.с.16). Відповідач [PERSON] з яким укладено Додаткову угоду № 1532822 від 02.02.2021 до Договору № 1532822, ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» одноразовим ідентифікатором kjtRdOI1L2 08.02.2021 о 15:55:05, що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с.28). ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало (перерахувало) [PERSON] грошові кошти в сумі 4200 грн (а.с.64) та 08.02.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало (перерахувало) [PERSON] грошові кошти в сумі 800 грн (а.с.13). З відповіді акціонерного товариства комерційний банк «Приват банк» від 22.04.2025 № 20.1.0.0.0/7-250416/33090-Б встановлено, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) відкрито банківський рахунок IBAN: [NUMBER] (UAH), для обслуговування якого було емітовано платіжну картку № [NUMBER] (а.с.84-87). З виписки по банківському рахунку [PERSON] за період з 02.02.2021 по 03.02.2021 встановлено, що 02.02.2021 [PERSON] було зараховано грошові кошти в сумі 4200 грн, 08.02.2021 грошові кошти в сумі 800 грн, відповідач користувався (розраховувався) кредитними коштами. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (фактор) 26.10.2021 уклали Договір факторингу № 2610, на підставі якого до фактора перейшло право вимоги за Договором позики № 1532822 від 02.02.2021 (а.с.33-37). ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (клієнт) та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (фактор) 03.04.2023 уклали Договір факторингу № 030423-ФК відповідно до умов якого до фактора перейшло право вимоги за Договором позики № 1532822 від 02.02.2021 (а.с.45-49). Пунктом 5.2. зазначених Договорів факторингу визначено, що перехід від клієнта до позивача/фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі Реєстру заборгованостей, після чого позивач/фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Портфеля Заборгованості та набуває відповідних прав вимог. Відповідно до реєстру заборгованості від 03.04.2023 до Договору факторингу № 030423-ФК позивач набуло права вимоги до відповідача в сумі 16133,98 грн, з яких: 5000 грн заборгованість за основною сумою боргу та 11133,98 грн заборгованість за відсотками. Згідно розрахунку за Договором позики № 1532822 від 02.02.2021 заборгованість [PERSON] становить 16900 16133,98 грн, з яких: 5000 грн заборгованість за основною сумою боргу та 11133,98 грн заборгованість за відсотками. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ( [PERSON] ) взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем (ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ») за Договором позики № 1532822 від 02.02.2021, внаслідок чого утворилась заборгованість. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. За змістом статей 626, 628 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 цього Кодексу встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно із статтею 64 ЦПК України, докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами. Згідно з приписами ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризики настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно з Правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів встановлено, що між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»» та [PERSON] укладено Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1532822, який підписаний електронним підписом відповідача шляхом відтворення одноразового ідентифікатора mN6PyqeuwQ, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит в розмірі 4200 грн, який він зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування ним на визначених у Кредитному договорі умовах (строк кредиту 30 днів, процентна ставка 1,99% в день). ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] уклали Додаткову угоду № 1532822 до Договору позики № 1532822 від 02.02.2021, на підставі якої позикодавець збільшив суму наданої позичальнику позики на 800 грн, загальний розмір позики становить 5000 грн. Договором позики визначено строк позики 30 днів, а також умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою, а Правилами, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. Фактично отримані та використані позичальником [PERSON] грошові кошти у добровільному порядку кредитору повернуті не були. Первісний кредитор ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 26.10.2021 відступило своє право грошової вимоги до відповідача - ТОВ «Фінансова компанія управління активами», згідно Договору факторингу № 2610, яке в свою чергу 03.04.2023 на підставі Договору факторингу № 030423-ФК відступило право вимоги ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ». А відтак, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» як правонаступник та новий кредитор, вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом стягнення з боржника [PERSON] заборгованості за укладеним ним Договором позики № 1532822 від 02.02.2021. Надаючи оцінку сумі заборгованості, наведеній позивачем у розрахунках, суд не знаходить обґрунтованих підстав для сумнівів у правильності її нарахування. Надати оцінку аргументам відповідача суд позбавлений можливості, оскільки такі ним не наведені. Ураховуючи те, що відповідач отримав кредитні кошти та користувався ними, належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів (частини коштів) ні на рахунки ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», ні на рахунки попереднього кредитора, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надав, суд доходить переконання, що позов необхідно задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованість за Договором позики № 1532822 від 02.02.2021 в розмірі 16133,98 грн, з яких: 5000 грн заборгованість за основною сумою боргу та 11133,98 грн заборгованість за відсотками. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (2422,40 грн). Позовна заява з доданими до неї матеріалами позивачем подано через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» та сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено у повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у розмірі 2422,40 грн. Разом з цим, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст. 15 ЦПК України). Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Згідно з п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 у справі № 1-23/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать: консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво тощо. На підтвердження понесених витрат, позивачем надано Договір № 01-11/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024 укладений між адвокатом Ткаченко Ю.О. та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ПТ № 2099 Ткаченко Ю.О., ордер та довіреність, витяг з акту № 7-П приймання-передачі наданої правничої допомоги від 30.01.2025 з якого вбачається види юридичних послуг, наданих позивачу, та їх вартість, а саме: вивчення документів 500 грн, складання позовної заяви - 3000 грн, всього на суму 3500 грн, акт приймання передачі від 03 грудня 2024 року, платіжна інструкція № 579932570.1 від 30.01.2025 на суму 315000 грн, призначення платежу: оплата згідно акта № 7-П приймання наданої правничої допомоги від 30.01.2025 за Договором про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024. Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу, відповідачем суду не подавалося. Ураховуючи вищенаведене з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» необхідно стягнути 3500 грн витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved