Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] у березні\~2025\~року звернувся\~до суду\~в інтересах\~ [PERSON] , із указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що позивачка дізналася про те, що відносно неї відкрито виконавче провадження № 66439237. З метою\~ознайомлення з\~матеріалами виконавчого\~провадження було\~надіслано адвокатський\~запит до\~приватноговиконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадима Вікторовича. На виконання вказаного запиту приватним виконавцем було надано: копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.08.2021 про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ\~УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ\~БАНК» заборгованості у\~розмірі 8849,26\~грн;\~копію виконавчого\~напису від\~15.07.2021\~за №\~89569, вчиненого приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ\~УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ\~БАНК» заборгованості у розмірі 8849,26 грн; копію постанови приватного виконавця від 11.08.2021 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника; копію постанови приватного виконавця від 06.03.2025 про арешт коштів боржника. Також представник позивачки зазначив, що у вересні 2019 року між позивачкою та АТ «ПУМБ» було укладено заяву на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, на який посилалася приватний нотаріус Грисюк О.В. Відповідачем на адресу позивачки жодних повідомлень з розрахунками заборгованості, у тому числі з урахуванням сум коштів, спрямованих на погашення кредитної заборгованості не надходило. Позивачці не відомі підстави примусового стягнення заборгованості саме у сумі 8849,26 грн та із чого складається вказана заборгованість. Сторона позивача вважає, що відповідачем було безпідставно здійснено нарахування заборгованості у розмірі 8849,26 грн. Ця заборгованість є оспорюваною, оскільки позивачка її не визнає, жодних письмових вимог про сам факт існування боргу саме в сумі 8849,26 грн та його сплату від відповідача позивачці не надходило, про вчинення виконавчого напису нотаріусом позивачку попередньо не повідомляли, вимог про погашення боргу, актуальні рахунки та розрахунок заборгованості до позивачки не надходило, вказаний кредитний договір не був нотаріально посвідчений, а тому у приватного нотаріуса не було підстав для вчинення оспорюваного виконавчого напису. Посилаючись на указані обставини, представник позивачки просить суд: 1) визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Бучанського районного\~нотаріального округу\~Київської області\~Грисюк Олени\~Василівни,\~вчинений 15.07.2021\~та зареєстрований\~у реєстрі\~за №\~89569,\~про стягнення\~з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ\~УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ\~БАНК» заборгованості у розмірі 8849,26 грн, таким, що не підлягає виконанню; 2) стягнути з Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ\~УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ\~БАНК» на користь [PERSON] понесені нею судові витрати на отримання професійної правничої допомоги. Ухвалою суду від 17.03.2025 було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, призначено справу до судового розгляду, за клопотанням представника позивачки у відповідача та третьої особи приватного нотаріуса витребувано письмові докази. 17.03.2025 представник відповідача подав заяву про визнання позовних вимог. У судове засідання сторони та треті особи не з`явилися. Представник позивачки подав заяви в яких зазначив, що просить суд провести розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує, а також просить провести розподіл судових витрат. Представник відповідача в заяві про визнання позовних вимог зазначив, що просить розглянути справу без участі представника банку та стягнути з відповідача 50% від суми судового збору сплаченого позивачкою при зверненні до суду. Треті особи не повідомили суд про причину неявки та не подали заяв по суті справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли за кредитним договором, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи із такого. Судом установлено, що 15.07.2021 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 89569, за яким нотаріусом звернено стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», за кредитним договором №1001398496701 від 07.09.2019, за період з 08.07.2020 по 21.05.2021 включно у розмірі 8349,26 грн у тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 2939,05 грн; прострочена заборгованість з комісіями 3836,77 грн; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам 0,15 грн; строкова заборгованість за сумою кредиту 1415,65 грн; строкова заборгованість за комісією 157,64 грн. Загальна сума заборгованості складає 8849, 26 грн, у тому числі плата за вчинення виконавчого напису 500 грн (а.с. 11). На підставі зазначеного оспорюваного виконавчого напису, зареєстрованого у реєстрі за №\~89569 від 15.07.2021 приватним виконавцем виконавчого органу Сумської області Закорком Вадимом Вікторовичем постановою від 09.08.2021 було відкрито виконавче провадження за №\~66439237, та постановою від 11.08.2021 звернуто стягнення на доходи [PERSON] (а.с. 10, 12). Також в межах виконавчого провадження №\~66439237 приватним виконавцем виконавчого органу Дніпропетровської області Нордіо Вадимом Вікторовичем постановою від 06.03.2025 накладено арешт на кошти боржниці [PERSON] у межах суми звернення стягнення 10224,19 грн (а.с. 13). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону (у редакції на час вчинення оспорюваного виконавчого напису) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012\~року № 296/5\~(далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Також, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б)\~документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відтак, для одержання виконавчого напису стягувач має надати нотаріусу оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким може здійснюватися стягнення у безспірному порядку, а також документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Стороною відповідача не надано суду письмових доказів на підтвердження подання нотаріусу для одержання оспорюваного виконавчого напису про стягнення із [PERSON] боргу, оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору №\~1001398496701 від 07.09.2019, а також доказів розміру заборгованості позивачки та її складових, що має ґрунтуватись на деталізованій виписці по рахунку боржника із даними про суми коштів внесених позичальником у рахунок виконання кредитних зобов`язань. Стороною відповідача не було надано суду, у тому числі на виконання ухвали суду від 15.07.2021, письмових доказів на підтвердження подання нотаріусу для одержання оспорюваного виконавчого напису про стягнення із [PERSON] боргу, оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору №\~1001398496701 від 07.09.2019. Надана представником відповідача копія заяви №\~1001398496701 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, від 07.09.2019,укладеного між АТ «ПУМБ» та [PERSON] , не є нотаріально посвідченим договором, а тому не може бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Отже, суду не було надано доказів того, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом за наявності усіх необхідних для вчинення такого напису документів, перелік яких передбачений пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, на підставі виконавчих написів нотаріусів. За змістом оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус Грисюк О.В. керувалася пунктом 2 Переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, який був доповнений постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26\~листопада 2014 року, проте постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 в цій частині був визнаний нечинним та незаконним, а тому приватний нотаріус Грисюк О.В. при вчиненні виконавчого напису 15.07.2021 не мала права керуватись цим пунктом Переліку. За таких обставин, приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною не було дотримано умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц. Також, суд вважає необхідним зазначити, що у судовому засіданні не було встановлено доказів на підтвердження факту отримання боржником повідомлення стягувача про порушення зобов`язання. Відповідач не надав доказів на підтвердження факту надсилання позивачці вимоги про порушення зобов`язання, тобто не спростував доводи сторони позивача про те, що позивачка не отримувала такої вимоги. Відповідно до висновків Верховного Суду щодо застосування норм права викладених у постанові від 10.11.2021 у справі № 758/14854/20, неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість учинення виконавчого напису. Відповідно до\~ч.\~1,\~4\~ст.\~206\~ЦПК України\~відповідач\~може визнати\~позов на\~будь-якій\~стадії провадження\~у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ Визнання відповідачем заявленого до нього позову, не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, отже позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує таке. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачка при зверненні до суду сплатила судовий збір у сумі 968,96 грн (а.с. 19). Ураховуючи,\~що позов\~підлягає задоволенню\~у повному\~обсязі,\~суд вважає\~за необхідне повернути\~позивачці із\~державного бюджету\~50%\~сплаченого судового\~збору,\~що становить\~484,48\~грн,\~так як\~відповідач визнав\~позов до\~початку розгляду\~справи по\~суті,\~а інші\~50%\~судового збору,\~що становить\~484,48\~грн,\~необхідно стягнути\~з відповідача\~на користь\~позивачки. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених позивачкою судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5500,00 грн, суд враховує таке. Відповідно до\~положень статті\~137\~ЦПК України\~для цілей\~розподілу судових\~витрат:\~1)\~розмір\~витрат на\~правничу допомогу\~адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану\~зі справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою;\~2)\~розмір суми,\~що підлягає\~сплаті в\~порядку компенсації\~витрат адвоката,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги,\~встановлюється згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги на\~підставі відповідних\~доказів,\~які підтверджують\~здійснення відповідних\~витрат.\~Для визначення\~розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник позивачки в обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав: договір про надання правничої допомоги від 06.03.2025; додаток №1 до договору про надання правничої допомоги від 06.03.2025; ордер на надання правничої допомоги адвокатом Сумцовим Є.С. від 14.03.2025; акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 05.05.2025, фіскальний чек від 05.05.2025 про перерахування позивачкою адвокату Сумцову Є.С. коштів за надання правничої допомоги в розмірі 5500,00 грн. Указані докази підтверджують факт понесення [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 5500,00 грн. Зважаючи на\~обсяг наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт,\~а також\~значення справи\~для сторін,\~суд вважає,\~що розмір\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу є\~співмірним зі\~складністю справи та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. Враховуючи вищевикладене, оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню фактично понесені нею витрати на\~професійну правничу\~допомогу в\~розмірі 5500 грн.

Outcome: approved