Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

20.03.2025 [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом. Позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання дітей. Позов обґрунтовано тим, що сторони наразі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який вже розривали та знову реєстрували. У шлюбі народили трьох дітей. Відносини остаточно зіпсувалися, спільне подружнє життя не склалося. Позивачка прийняла рішення розірвати шлюб. Позивачка стверджує, що питання з приводу матеріального утримання дітей з відповідачем не вирішувала. Відповідач не має інших осіб на утриманні, працездатний, офіційно працевлаштований. Позивачка доглядає за молодшим сином до досягнення дитиною трирічного віку, веде домашнє господарство, займається вихованням трьох дітей. Позивачка подала письмову заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач не з`явився. У розпорядженні суду є розписка про вручення судової повістки відповідачу. Причин неявки не повідомлено. Заяв не надходило. Відзив не подано. На підставі ст.ст.280-282 ЦПК України проведено заочний розгляд справи. Вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши подані на їх підтвердження докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд вирішив наступне. Суд встановив, що перший шлюб між [PERSON] та [PERSON] було\~ зареєстровано у 2006 році, в якому сторони народили двох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Виноградівського районного суду від 25.02.2016 у справі №299/148/16-ц шлюб було розірвано. Згодом сторони зареєстрували шлюб вдруге 27.05.2017 року у Виноградівському райвідділі ДРАЦС. Повторний шлюб було розірвано Рішенням Виноградівського районного суду від 03.06.2020 у справі №299/327/20. Вирішено питання про стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання двох дітей Рішенням Виноградівського районного суду від 30.07.2020 у справі №299/1582/20. Видано виконавчий лист. Зі слів позивачки виконавчий лист не звернуто до примусового виконання. Зі слів позивачки через деякий час вона та відповідач знову відновили шлюбні відносини. В них народилася третя дитина: син [PERSON] , [INFO] . А вже 19.05.2023 вони зареєстрували шлюб втретє: у Виноградівському відділі ДРАЦС у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Актовий запис №119. Зі слів позивачки, нормальні сімейні стосунки тривали недовго. Відносини між сторонами зіпсувалися, різні характери та різне ставлення до сімейних обов`язків, зневага чоловіка до позивачки як до дружини та жінки призвели до остаточного розладу, припинення шлюбних стосунків, до відсутності\~ сімейних відносин. Суд пересвідчився, що рішення позивачки розірвати шлюб є остаточним. Позивачка прибула до приміщення суду та подала письмову заяву, де просить розглядати справу без її участі, позов підтримала. Стаття 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. З огляду на наведені вище обставини та відповідні їм норми сімейного права, шлюб слід розірвати. За клопотанням позивачки, відновлюється її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Зі змісту позову, діти проживають разом із матір`ю. Домовленостей про спосіб та розмір участі батька у матеріальному утриманні дітей сторони не досягали. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Тому, позовні вимоги у частині стягнення аліментів слід задовольнити, оскільки після розірвання шлюбу майнові правовідносини між колишнім подружжям змінюються, слід захистити законні інтереси дітей. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно ст. 183 ч.1 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3--1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3--2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів суд врахував ту обставину, що розмір аліментів, який просить стягувати позивачка на утримання трьох дітей (одна друга всіх видів доходів платника аліментів) це розмір, який передбачено до стягнення у безспірному наказному провадженні; враховує ті обставини, що позивачка на даний час зайнята доглядом за дитиною до досягнення нею трирічного віку, веде домашнє господарство (забезпечує життя, виховання, навчання, побут трьох дітей), її можливість своєю активною працею отримувати дохід є обмежена. Зі слів позивачки Відповідач є працездатним, інших утриманців не має. Позивачка повідомила суду, що відповідач є офіційно працевлаштованим є працівником державної прикордонної служби, отримує заробітну плату. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При поданні позовної заяви позивачка сплатила судовий збір за звернення до суду із вимогою про розірвання шлюбу у розмірі 1211,20 грн. Позивачку звільнено від сплати судового збору за звернення до суду із вимогами про стягнення аліментів (п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір»). Відтак, у зв`язку із задоволенням вимог позову про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дітей, з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн за звернення до суду із майновим позовом про стягнення аліментів також на користь позивачки 1211,20 грн у відшкодування судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved