Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

24.03.2025 представник позивача Шкапенко О.В. звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №ABH0CT155101608554820834 від 21.12.2020 станом на 22.03.2025 в розмірі 26229,52 грн. та судовий збір 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що [PERSON] звернувся до АТ «А-Банк» щодо отримання банківських послуг та підписав Анкеті-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 21.12.2020, будучи клієнтом банку, [PERSON] уклав з банком кредитний договір №ABH0CT155101608554820834 щодо надання кредиту в розмірі 20000 грн. строком на 40 місяців, тобто до 20.04.2024, зі сплатою процентів у розмірі 50% щорічно. Банк свій обов`язок виконав повністю, надав позичальнику кредит згідно до умов кредитного договору, але відповідач в свою чергу не сплатив своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору, в зв`язку з чим станом на 22.03.2025 має заборгованість в сумі 26229,52 грн., з яких: 15235,16 грн. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 10994,36 грн. загальний залишок заборгованості за процентами. Зазначив, що на цей час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання, заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ «А-Банк». Після виконання вимог ст.187 ЦПК України, на підставі ухвали суду від 03.04.2025 відкрито провадження у цивільній справі. За клопотанням представника позивача з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд проведено в порядку спрощеного позовного провадження. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України до суду не надходило. Копію позовної заяви та доданих до неї документів направлено позивачем на адресу відповідача в порядку ст.43 ЦПК України. Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі вручено відповідачу 09.04.2025, про що свідчить рекомендоване повідомлення, але правом надання відзиву не скористався. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд справи, будь-яких клопотань та відзив на позовну заяву не подав, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в порядку, передбаченому ст.279,280 ЦПК України. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.02.2020 [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», в якій підтвердив, що згоден з тим, що дана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими на рекламному буклеті, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. Ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту банку. Зобов`язався виконувати вимоги умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті банку. Умови кредитування, відомості про сукупну вартість кредиту йому роз`яснені і зрозумілі, рекламний буклет з тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування ним отриманий. Зі змісту заяви клієнта №ABH0CT155101608554820834 від 21.12.2020, [PERSON] звернувся до АТ «Акцент-Банк» з метою отримання беззалогового кредиту за послугою «Швидка готівка» в сумі 20000 грн. строком на 36 місяців із фіксованою процентною ставкою 50% на рік. Номер платіжної картки, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту 4323357022289348. Рахунок для внесення платежів UA093077700000029092011951232. Погодився, що ця заява разом з умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «А-Банк» при наданні банківських послуг, таблицею обчислення вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту становить кредитний договір. Підписанням цієї заяви відповідач підтвердив, що ознайомлений з умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «А-Банк», таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, отримав їх примірники, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Заява містить відмітку, що підпис [PERSON] підтверджено 21.12.2020 простим електронним підписом за номером телефону, що ознайомлений з дійсними Умовами і правилами надання банківських послуг. Згідно паспорту споживчого кредиту «Швидка готівка», 21.12.2020 відповідачу надано кредит в сумі 20000 грн. на строк 36 місяців, процентна ставка 50% річних, тип процентної ставки фіксована, загальні витрати за кредитом 18939,07 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 38939,07 грн., реальна річна процентна ставка 64,5% річних. Паспортом передбачено порядок повернення кредиту щомісячними платежами по 1089,1 грн. протягом 36 місяців. Паспорт містить відмітку, що підпис [PERSON] підтверджено простим електронним підписом за номером телефону, що ознайомлений з дійсними Умовами і правилами надання банківських послуг. Із меморіального ордеру АТ «А-Банк» №TR.16125587.28771.65455 вiд 21.12.2020, платник [PERSON] , отримувач Онлайн кэш-кредит, сума 20000 грн., призначення платежу: Видача кредиту згідно договору №ABH0CT155101608554820834 від 21.12.2020. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №ABH0CT155101608554820834 від 21.12.2020, укладеним між АТ «Акцент-Банк» та клієнтом [PERSON] , станом на 22.03.2025 відповідач має заборгованість в сумі 26229,52 грн., з яких: 15235,16 грн. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 10994,36 грн. загальний залишок заборгованості за процентами. Доказів, які б свідчили про наявність підстав для звільнення відповідача від виконання зобов`язань за кредитним договором суду не надано. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні обов`язки згідно з вимогами ч.1 ст.14 ЦК України виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Ст.626 ЦК України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ст.638,639 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Якщо сторони домовилися укласти договір в певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно ст. 634 ЦК України договір приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Положення цієї глави застосовуються до кореспондентських рахунків та інших рахунків банків, якщо інше не встановлено законом (ст.1066 ЦК України). Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ч.1 ст.610 ЦК України встановлює, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За вимогами ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Оскільки понесені позивачем судові витрати у справі документально підтверджені, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved