Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - Товариства) звернувся з позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача на користь Товариства заборгованість за кредитним договором № 101931051 від 09.01.2023 у сумі 16 760 грн та суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 гривень. Позовні вимоги мотивував тим, що 09.01.2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено кредитний договір №101931051, відповідно до умов якого останньому надано кредит у розмірі 4000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, інших можливих штрафних санкцій. ТОВ «МІЛОАН» умови кредитного договору виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит на потрібну суму, проте відповідач, який підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, умови кредитного договору не виконав. Відповідно до умов даного договору між ТОВ «Мілоан» та Товариством укладено договір відступлення прав вимоги №98МЛ-/Т від 30.05.2023 . Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором № 101931051 від 09.01.2023, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем, передано суму та розрахунок заборгованості. Сума заборгованості відповідача становить 16 760 грн, з яких - прострочена заборгованість за сумою кредиту 4000 грн; прострочена заборгованість за сумою відсотків 12000 грн, прострочена заборгованість за комісією 760 грн. Відповідачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості від 05.11.2024 р. Відповідно до ухвали Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 грудня 2024 року дану справу передано на розгляд за підсудністю до Снятинського районного суду Івано-Франківської області на підставі п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, оскільки справа не підсудна Івано-Франківському міському суду. Відповідно до ухвали Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 30 грудня 2024 року дану справу передано на розгляд за підсудністю до Городенківського районного суду Івано-Франківської області на підставі п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, оскільки справа не підсудна Івано-Франківському міському суду. Провадження у даній справі відкрито 18.02.2025, справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін. У судове засідання учасники справи не з`явились. Представник позивача 21.03.2025 подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечив щодо ухвалення заочного рішення судом. У судові засідання 10.03.,27.03.,08.04 відповідач не з`являвся, про розгляд справи повідомлений належним чином. Також 10.03.2025, 08.04.2025 від [PERSON] надійшла заява про відкладення розгляду справи. 01.05.2025 від [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо задоволення позову. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Суд, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено,\~що 09.01.2023\~між ТОВ\~«Мілоан» та\~ [PERSON] ,\~на підставі\~анкети-заяви\~останнього,\~було укладено\~договір про\~споживчий кредит\~№ 101931051, згідно з умовами якого відповідач отримав 4000 грн, строком на 105 днів, пільговий період 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 24.01.2023 (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 24.04.2023 (дата остаточного погашення заборгованості) зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Згідно п.1.4. договору позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 24.01.2023 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 24.04.2023 (останнього дня строку кредитування). Анкета-заява на кредит № 101931051 також містить інформацію про процес оформлення та розгляду заяви, зокрема про такі дії: заповнення заяви, автоматичну перевірку, додавання картки, перевірку у базі кредитних історій, скоринг, підтвердження зміни умов, обробку, підписання договору. Крім того, анкета-заява на кредит містить погоджені умови кредитування, а саме: суму кредиту 4000 грн; строк кредиту - 15 днів, дату повернення кредиту 24.01.2023; суму до повернення 5960 грн; комісію за надання кредиту 750 грн; проценти 1200 грн, які нараховуються за ставкою 2% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно довідки про ідентифікацію [PERSON] ідентифікований ТОВ «МІЛОАН»; акцепт договору позичальником підтверджено одноразовим ідентифікатором U78054. Також позивач долучив паспорт споживчого кредиту №101931051 до договору про споживчий кредит від 09.01.2023. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів (додаток №1 до кредитного договору № 101931051) платіж на повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений відповідачем 24.04.2023 року. Пунктом 1.5 договору встановлено, що орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника (за весь строк кредиту) складає 16 760 гривень. Пунктом 1.5.1 договору встановлено сплату комісії за надання кредиту у розмірі 750 грн, яка нараховується за ставкою 19% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Згідно платіжного доручення №57317437 від 09.01.2023 відповідач [PERSON] отримав кредит у сумі 4000 гривень. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №101931051 від 09.01.2023 [PERSON] має заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 16 760 грн, з яких - прострочена заборгованість за сумою кредиту 4000 грн; прострочена заборгованість за відсотками 12 000 гривень, прострочена заборгованість за комісіями 760 грн. За правилами п. 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів у розумінні ч.2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.5.3 договору. Обов`язок позичальника із сплати таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця. Згідно з п. 6.1 Договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан». За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону). Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону). Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати обов`язкові реквізити. У пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління\~Національного банку\~України від\~04\~липня 2018\~року №\~75 зазначено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо розміру отриманого та погашеного тіла кредиту за кредитним договором. До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 17 грудня 2020 року у справі №278/2177/15-ц (провадження № 61-22158св19). Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. 30.05.2023 р. ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги №98МЛ-/Т. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором № 57317437 від 09.01.2023, укладеним з [PERSON] . Договір факторингу (відступлення права вимоги) у встановленому порядку недійсним не визнаний, тобто в силу положень статті 204\~ЦК України діє презумпція правомірності вказаного правочину. Отже, позивач має право вимоги до відповідача. 05.11.2024 Товариство направило відповідачу претензію, у якій повідомило про укладення договору відступлення прав вимоги № 98-МЛ/Т від 30.05.2023 та необхідність сплати заборгованості за кредитним договором №101931051 від 09.01.2023. Отже, встановлено, що [PERSON] 09.01.2023 року уклав кредитний договір №101931051 з ТОВ «Мілоан» в електронній формі шляхом підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. В матеріалах справи наявні Графік платежів і паспорт споживчого кредиту, які є Додатками № 1, №2, підписані електронним підписом одноразовим ідентифікатором та є невід`ємними частинами кредитного договору, які містять аналогічні умови щодо суми кредиту, строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, розмір і тип процентної ставки, орієнтовну сукупну вартість кредиту. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настють правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У ст. 1049 ЦК України закріплено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з положеннями ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За нормами ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з кредитного договору, та всупереч умовам договору відповідач не виконав своїх зобов`язань та не погасив заборгованість за договором, тобто між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору. Встановленими вище судом обставинами підтверджується факт укладення між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] кредитного договору від 09.01.2023 року № 101931051 та те, що відповідач ознайомився і погодився з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору. Відповідач [PERSON] отримав кредитні кошти на власний картковий рахунок та не повернув їх у встановлений договором строк. Кредитний договір містить повну інформацію щодо умов кредитування, а саме щодо суми та періоду надання кредиту і розміру процентної ставки, порядку надання і погашення кредиту, відповідальності за порушення умов договору. Отже, [PERSON] з моменту укладення договору був обізнаний щодо обов`язку вносити плату за користування кредитом, розміру процентів, порядку їх сплати та свої зобов`язання. Згідно відомості про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Мілоан» за період з 09.01.2023 по 24.04.2023 (проценти нараховувались в межах строку дії договору) [PERSON] заборгованість не погашав та розмір заборгованості становить 16 760 грн, з яких - прострочена заборгованість за сумою кредиту 4000 грн; прострочена заборгованість за сумою відсотків 12000 грн, прострочена заборгованість за комісією 760 грн. Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору в розмірі 2 422,40 грн. На підставі ст.ст.2, 15, 526, 530, 536, 610-612, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved