Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що йому на праві власності належить квартира, за адресою: [ADDRESS] . 01.10.2024 позивач дізнався, що 21.10.2006 Криворізькою районною державною нотаріальною конторою було накладено заборону на нерухоме майно на підставі позички у Криворізькому ощадбанку №7897. Згідно з інформації, отриманої з Криворізької філії Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області встановити на підставі яких документів було накладено заборону не представилось можливим. Позивач вважає, що наявність заборони на нерухоме майно порушує його права, тому звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить зняти заборону на нерухоме майно, зареєстровану Першою криворізькою державною нотаріальною конторою. Позивач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Представник Першої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до суду не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву до суду\~ не\~ надав. Від представника Криворізької філії Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області надійшла заява про розгляд без участі представника філії. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши відповідну правову оцінку зібраним у справі доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири, за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки, кадастровий номер 1211000000:08:479:0022, площею 0,1107 для колективного садівництва у СТ «Перлина» м. Кривого Рогу, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.10.2024. Згідно з відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявне обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, реєстраційний номер 3928493, зареєстроване 21.10.2006 Першою криворізькою державною нотаріальною конторою, підстава обтяження: позичка, 55, 12.12.1989, Криворізька районна ДНК Дніпропетровської області (Криворізький ощадбанк №7897). Згідно з відповідями Криворізької філії Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №699/01-17 від 25.09.2024, №167/01-17 від 13.03.2025 вбачається, що при перегляді справи «Алфавітна книга обліку заборон відчуження і арештів майна» виявлено запис за №55 від 12 грудня 1989 року, відносно [PERSON] . Відомості про зняття заборони чи арешту відсутні. При перегляді справи «Реєстр для реєстрації заборон відчуження нерухомого та рухомого майна, а також арештів, накладених на таке майно судами, слідчими органами та органами Державної виконавчої служби» виявлено запис №55 від 12 грудня 1989 року про накладення заборони відчуження чи арешту на ім`я [PERSON] , згідно з договором позички №38 від 29 листопада 1989 року. Найменування банку (підприємства, організації), що видав позичку - Ощадбанк №7897. Відомості про зняття заборони чи арешту відсутні. Справа «Документи (постанови, ухвали, повідомлення тощо) по накладенню і зняттю заборон та арештів відчуження нерухомого та рухомого майна» за 1989 рік до Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області (зокрема до Криворізької філії) не передавались. Таким чином, надати засвідчену належним чином копію документу, на підставі якого Криворізькою районною державною нотаріальною конторою накладено заборону відчуження нерухомого майна не надається можливим. Як убачається з довідки АТ «Ощадбанк» №07/02-25/03-1 від 07.02.2025, станом на 07.02.2025 заборгованість по позичці 55, 12.12.1989 відсутня. Згідно з довідкою АТ «Ощадбанк» №46/1211/29429 від 12.03.2025, договір позики №38 від 29.11.1989, який був оформлений в Ощадбанку №7897, не виявлено. Знайдено клієнта [PERSON] , [INFO] , за яким не обліковуються договори позики. Згідно з Відомостей про заборони та арешти об`єктів нерухомого майна по Криворізькій районній державній нотаріальній конторі, які надано Першою криворізькою державної нотаріальної конторою від 27.03.2025 наявний запис на [PERSON] , позичка 12.12.89р., Криворізький Ощадбанк №7897. Відповідно до відповіді з Шостої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №558/02-14 від 04.04.2025 слідує, що при перегляді справи «Реєстр для реєстрації заборон відчуження жилих будинків (частин будинків) та квартир в багатоповерховому будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників, а також арештів (заборони), накладених на будинки судовими та слідчими органами за 1989 рік» запис про накладення заборони відчуження чи арешту на ім`я [PERSON] не виявлено. При перевірці Державного реєстру речових прав не нерухоме майно в Єдиному реєстрі відчуження об`єктів нерухомого майно було встановлено, що 21 жовтня 2006 року Першою криворізькою державною нотаріальною конторою (реєстратор) було накладено заборону відчуження на підставі позички №55 від 12.12.1989 Криворізька районна державна нотаріальна контора. Шоста криворізька державна нотаріальна контора не зберігає архіви Криворізької районної державної нотаріальної контори. Останні зберігаються в Криворізькій філії Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області. Аналізуючи норми права на які посилалися сторони у справі, а також норми права, які слід застосувати суд приходить до наступного висновку. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13,- на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. При цьому, суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). У справі що розглядається встановлено, що виконавчий документ на підставі якого було накладено заборону на нерухоме майно [PERSON] , відсутній. Заборгованість перед стягувачем (АТ «Ощадбанк») у позивача також відсутня. Таким чином, суд вважає, що наявність протягом тривалого часу (більш ніж 15 років) нескасованої заборони на нерухоме майно, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення боргу, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, внаслідок чого позивач позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття заборони на нерухоме майно. На підставі викладеного та

Outcome: approved