Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до Фастівської міської ради Київської області, третя особа: Фастівський відділ державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) про зняття арешту з нерухомого майна, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом позивач звернувся до нотаріуса, але йому було відмовлено, так як на спадкове майно було накладено арешт на підставі постанови Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби б/н від 14.03.2003, реєстраційний номер обтяження №1217013. Постанова ДВС б/н від 14.03.20023 була винесена внаслідок утворення заборгованості по сплаті аліментів з боржника [PERSON] (батька позивача) на користь стягувача [PERSON] (матері позивача). Батьки позивача з 2002 року були розлучені. Після досягнення позивачем повноліття арешт з нерухомого майна, яке належало [PERSON] , а саме з 1/2 частини будинку по [ADDRESS] не був знятий, про що позивач дізнався лише після звернення до нотаріуса для оформлення спадщини після смерті батька. В зв`язку з даними обставинами, для захисту своїх порушених прав та інтересів позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 09 грудня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 13.01.2025 через систему «Електронний суд» від представника Фастівської міської ради Скиданенка О.В. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони. 16.12.2024 від Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) надійшов лист про розгляд справи у відсутності представника ДВС, прийняти рішення на розсуд суду. Ухвалою суду від 14.01.2025 залучено до участі у справі у якості співвідповідача [PERSON] . 13.02.2025 до канцелярії суду відповідач [PERSON] подала письмову заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує. 11.03.2025 судом постановлена ухвала суду про витребування доказів. 24.03.2025 до суду, з Першої фастівської державної нотаріальної контори надійшла Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру, про те, що після померлого [INFO] [PERSON] , спадкову справу не заведено. 15.04.2025 судом постановлена ухвала суду про витребування доказів. На виконання якої, 23.04.2025 з Фастівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області надійшов актовий запис №516 про смерть [PERSON] , [INFO] (дата смерті - [INFO] ), складений 26.08.2002 року відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міського управління юстиції Київської області. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Кекало В.І. підтримав вимоги позовної заяви, просив задовольнити. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.12.1997, спадкоємцем майна померлого [INFO] [PERSON] є його син [PERSON] , який успадковує 1/2 частину спадкового майна, а саме житлового будинку по [ADDRESS] (а.с.10). Відповідно до Довідки Фастівського БТІ №785 від 30.07.2020 встановлено, що 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] зареєстровано на ім`я [PERSON] , а 1/2 частина будинку зареєстрована на ім`я [PERSON] (а.с.11). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [INFO] помер [PERSON] (а.с.12). Факт родинних відносин, а саме, що батьком позивача [PERSON] є [PERSON] , мати: [PERSON] , підтверджено його свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.13). 31 січня 2002 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.16). А 16 жовтня 2010 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, та дружина взяла прізвище чоловіка « [PERSON] » (а.с.17). Згідно Постанови про стягнення аліментів виданої суддею Васильківського районного суду Київської області 30.04.1998 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] , на утримання сина [PERSON] , 1997 р.н. (а.с.15). Відповідно до Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.03.2003, державним виконавцем відділу ДВС Фастівського міського управління юстиції, накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] , а саме на будинок [ADDRESS] (а.с.8). Так, при перевірці відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна щодо суб`єкта, стало відомо про існування обтяження майна у вигляді арешту реєстраційний номер обтяження 1217013, зареєстровано 03.08.2004 за №1217013 реєстратором: Фастівська міська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова б/н, 14.03.2003, Державна виконавча служба, Фастівська, об`єкт обтяження: будинок, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] , власник: [PERSON] , причина відсутності коду: архівний запис (а.с.9). Відповіддю Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №99681-8 від 20.11.2024 повідомлено, що згідно пошукових даних АСВП виконавчих проваджень де боржником є [PERSON] на виконанні у відділі не перебуває (а.с.14). Статтею 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 17 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Стаття 59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» передбачає випадки зняття арешту з майна, в тому числі арешт майна може бути знятий за рішенням суду. Вимоги позивачів, що ґрунтуються на їх праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. Враховуючи вищевикладене, на час звернення з позовом до суду, за наявності арешту (обтяження) даного житлового будинку, позивач позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення позивача [PERSON] до суду за наявності арешту накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Outcome: approved