Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на її користь на період навчання. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона народилася [INFO] та є донькою відповідача [PERSON] , [INFO] . До досягнення її повноліття відповідач сплачував аліменти, після досягнення нею 18 років сплата аліментів припинилася. На даний час вона навчається на денній формі навчання у ВСП «Київський торговельно-економічний фаховий коледж державного торговельно-економічного університету», термін навчання з 01.09.2024 року по 30.06.2026 року. Проживає разом з мамою [PERSON] та отримує тільки від неї добровільну фінансову допомогу, якої не вистачає на нормальне проживання та існування. Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на її утримання, тому позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на період навчання в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років. У судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує щодо задоволення позовних вимог. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.11). Довідкою №\~572\~від 18.11.2024\~року,\~виданою у\~ВСП «Київський\~торговельно-економічний\~фаховий коледж\~державного торговельно-економічного\~університету» підтверджується, що [PERSON] навчається на першому курсі відділення сфери обслуговування та права, денної форми навчання, термін закінчення навчання 30.06.2026 року (а.с.4). Положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Тож стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Верховний Суд у постанові від 17.04.2019 у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст. 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я таматеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів недоведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Зважаючи на викладене, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову. Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду звільнений (п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»), відтак, відповідно до положень частини 6 статті 141 ЦПК України судовий збір в сумі 1211,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі положень ст.ст. 191, 199, 200 СК України, ст.ст. 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, - \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved