Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

До Онуфріївського районного суду Кіровоградської області з позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики № 75629194 від 15.07.2021 року у розмірі 23705, 18 грн., з яких: 9797, 90 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 13907, 28 грн. - сума заборгованості за відсотками. Позов мотивує тим, що 15.07.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів та [PERSON] укладено договір позики № 75629194 (ануїтет), за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 11 878, 00 грн. строк позики - 64 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.6 % в день (базова процентна ставка/фіксована). договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису 30nOJXV4zo, що був надісланий на вказану відповідачем/позичальником електронну адресу - ludapolivanaa @gmail.com) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін. Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою позикодавцем, позичальник/відповідач: [PERSON] , з якою укладено договір № 75629194 від 15.07.2021 р., ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора). Одноразовий ідентифікатор: 30nOJXV4zo. Час відправки ідентифікатора позичальнику:15.07.2021 19:21:09. Електронна пошта, на яку направлено ідентифікатор: ludapolivanaa@gmail.com. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Того ж дня, позикодавець на виконання п.1 договору позики № 75629194 від 15.07.2021 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачці у власність грошові кошти в розмірі 11 878, 00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи (ТОВ «ФК Фінекспрес» діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на картковий рахунок фізичної особи), так як перерахунок коштів з банківського рахунку позикодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий. Наведене вище, підтверджується електронною платіжною інструкцією №716а8се8-е8с9-4532- ae67-4ad5d984b7b7 від 15.07.2021 року, яка у свою чергу є первинним бухгалтерським документом, що складений та підписаний в електронній формі. Згідно листа № 24/12/24-57 від 24.12.2024 року, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» повідомляє та підтверджує, що на банківський рахунок відповідача на підставі платіжної інструкції №716a8ce8-e8c9-4532-ae67-4ad5d984b7b7 (кошти перераховані за посередництвом платіжної установи) перераховано кошти на виконання умов договору позики № 75629194. Відповідно до п. 5.2. договору позики № 75629194, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику на умовах ануїтету (надалі "Правила»), розміщені за посиланням https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі. Згідно із п. 6.7. Правил, у редакції, що діяла на час укладення договору позики, передбачено, що у разі невнесення чергового Ануїтетного платежу, до складу якого входить частина позики, позичальнику на таку частину позики нараховується процентна ставка у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем сплати такого Ануїтетного платежу, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів по кожному подібному Ануїтетному платежу. Після оплати Ануїтетного платежу та процентів, нарахованих за понадстрокове користування позикою (або її частиною), подальше повернення позики здійснюється згідно з графіком платежів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. П.8.7. Правил, передбачено, що під час дії особливих умов виконання договору позики, встановлених для позичальника в рамках програми лояльності, позичальник порушить взяті на себе зобов`язання за договором позики, такі особливі умови виконання договору позики втрачають силу, а нараховані згідно умов договору позики проценти підлягають перерахуванню та оплаті позичальником в повному обсязі на загальних умовах за весь період дії договору позики і незалежно від пропонованих особливих умов програми лояльності. Таким чином, у договорі встановлено строк позики 64 днів, проте відповідачка взяті на себе зобов`язання - не виконала, у зв`язку із чим строк договору автоматично пролонговується. Умовами, які передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. Отже, укладаючи договір позики, сторони узгодили порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування ним поза межами строку кредитування. Таким чином, підписанням договору позики позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Враховуючи викладені вище умови договору позики № 75629194 від 15.07.2021 р., та здійснені відповідачкою платежі в рахунок погашення заборгованості за договором позики, які складають - 2213, 22 грн., заборгованість останньої за договором позики складає 23 705, 18 грн., зокрема: 9 797,90 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13 907,28 грн. - сума заборгованості за відсотками. Отже, відповідачка належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за договором позики та заборгованості за процентами - не виконала ні перед позикодавцем/первісним кредитором, ні перед позивачем/фактором - ТОВ «Фінпром Маркет», що набуло право вимоги за договором позики № 75629194 на підставі договору факторингу. Між тим, з наданих розрахунків заборгованості вбачається, що попереднім кредитором та позивачем не здійснювались додаткове нарахування процентів за базовою/фіксованою процентною ставкою та процентною ставкою за понадстрокове користування позикою. 21.12.2021 р. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредиті» та ТОВ «ФК Управління Активами» уклали договір факторингу № 2112 від 21.12.2021 р. за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики № 75629194 від 15.07.2021 р. 31.03.2023 р. ТОВ «ФК Управління Активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали договір факторингу № 310323-ФМ від 31.03.2023 р. за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики № 75629194 від 15.07.2021 р. Відповідно до реєстру прав вимог від 31.03.2023 року до договору факторингу № 310323-ФМ від 31.03.2023 року ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 23 705, 18 грн., з яких: 9 797,90 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 13 907,28 грн. - сума заборгованості за відсотками. Ухвалою суду від 28 січня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду по суті. 14 лютого 2025 року до канцелярії суду від представника відповідачки Глушко З.В. надійшов відзив на позовну заяву в якому вона позовні вимоги не визнала та просила відмовити в позові в повному обсязі, з огляду на те, що позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за договором позики № 75629194 від 15.07.2021 р. ні на першому етапі від первісного кредитора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «ФК Управління активами», ні на наступному етапі переходу права вимоги від ТОВ «ФК Управління активами», до позивача - ТОВ «Фінпром Маркет». Стверджує що, позивачем не надано суду доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу, а саме первинних документів, що підтверджують факт безготівкової операції з перерахування коштів. Представником позивача не надано належних та допустимих письмових доказів сплати ціни продажу по обом договорам факторингу, що становить під сумнів виконання зобов`язань факторів за договорами факторингу, а відповідно і набуття права вимоги до відповідача. Надані позивачем акти звірки взаєморозрахунків не вважаються документами, що підтверджують здійснення господарської операції між сторонами чи наявність зобов`язання за господарським договором, оскільки акт звірки не відповідає вимогам, що ставляться до первинних документів. Разом з тим, позивач належних доказів у вигляді первинних документів (платіжних інструкцій, платіжних доручень, квитанції, ордера, тощо) про сплату факторами клієнтам коштів на поточні рахунки визначені у пунктах 6.4. обох договорів факторингу, до позову не додає та не доводить переходу права первісного кредитора у зобов`язанні до ТОВ «ФК Управління активами» та, як наслідок у подальшому і до ТОВ «Фінпром Маркет». Акт звіряння взаємних розрахунків не є первинним документом, а доводить лише обставини про звіряння сторонами розрахунків між собою за певний період часу чи на конкретну дату. Він не доводить виконання сторонами договору вимог п. 6.4. про перерахування коштів на визначений у договорі поточний рахунок клієнта. Правильність (достовірність) показників дебіторської чи кредиторської заборгованості цим актом не підтверджується. Тому він не являється доказом проведення платіжної (фінансової) операції через фінансову установу та підтвердженням оплати на визначений рахунок за договором ні в частині ні у повній мірі. Згідно пунктів 5.3. обох договорів факторингу фактор за власний рахунок надсилає письмові повідомлення боржникам про відступлення клієнтом прав вимог фактору за посередництвом УДППЗ «Укрпошта». Фактор зобов`язується самостійно (без участі клієнта) забезпечити надіслання письмових повідомлень про відступлення фактору прав вимог. Однак до позову позивачем не надано доказів направлення відповідачкі письмових повідомлень про відступлення фактору прав вимог, як це визначено п. 5.3 договорів факторингу. Як на підставу доказу заборгованості за кредитним договором позивачем не надано виписку по рахунку позичальника. У позові представник позивача вказує, що відповідач сплатила в рахунок погашення боргу 2 213, 22 грн. та зазначає, що заборгованість відповідача за договором позики складає 23 705, 18 грн. (розрахунок заборгованості позикодавця за період з 15.07.2021 по 21.12.2021 та розрахунок заборгованості позивача за період з 21.12.2021 по 20.01.2025 року - додається), зокрема: - 9 797,90 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 13 907,28 грн. - сума заборгованості за відсотками. З вищевказаних розрахунків прямо вбачається, що вони проведені поза межами визначеного у договорі строку кредитування, який становить 64 дня (період з 15.07.2021 по 17.09.2021). Нарахування процентів після закінчення строку позики - 17.09.2021 є безпідставним та неправомірним, то ж розрахунки по 10.10.2021 є неналежними та недопустимими доказами. Також слід наголосити, що невизначеним є розмір процентної ставки, яка у договорі визначалась у трьох різних розмірах - базова 1,6 %, знижена - 1, 52 % за понадстрокове користування позикою - 2, 7 %. Проте договір не містить умов щодо випадків застосування тої чи іншої процентної ставки. Натомість наведений розрахунок орієнтовної загальної вартості кредиту, згідно якого орієнтовна реальна річна процентна ставка - 16457, 38%, орієнтована загальна вартість позики - 19 875, 60 грн. Матеріали справи не містить розрахунку вартості позики, який первісний кредитор надав відповідачкі і погодив з нею. Представник відповідачки також зазначила, що судові витрати, які просить стягнути сторона позивача не підлягають стягненню з відповідачки, оскільки позовна заява підписана та подана директором ТОВ «Фінпром Маркет» Гедзь О.В. та не містить відомостей про те, що позовну заяву підготував/склав адвокат Ткаченко Ю.О., то ж не є доведеним надання даної послуги, яка оцінена згідно наданого витягу з акту № 3-П від 10.12.2024 року в сумі 3000,00 грн. На підставі вищевикладеного просить суд відмовити у задоволенні позову про стягнення заборгованості та стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на правничу допомогу в сумі 6500, 00 гривень. 20 лютого 2025 року до канцелярії суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначив, що доводи відповідачки не заслуговують на увагу. Твердження представника відповідача, стосовно ненадання позивачем доказів перерахування коштів на картковий рахунок відповідача - не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи, оскільки в матеріалах справи містяться документи, які підтверджують перерахування коштів на картковий рахунок відповідачки. Посилання представника відповідачки у відзиві на позовну заяву зводяться до того, що зазначені вище документи не є належними та допустимим доказами, оскільки не відповідають положенням ст. 9 З.У. «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», «Положенням про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 4 липня 2018 року № 75», а отже не підтверджують факт передачі коштів. Проте, оскільки, всі кошти за даними договорами надавались на особистий картковий рахунок вказаний відповідачкою, то всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайором регулюються Законом України «Про платіжні послуги» та Постановою НБУ №705 від 05 листопада 2014 року «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів», відповідно до положень якого вбачається, що документи за операціями з використанням платіжних інструментів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань. (п.5 розділу VII зазначеної вище Постанови НБУ № 705 від 05.11.2014 р. вказано, що документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань). Таким чином, в матеріалах цивільної справи містяться докази перерахування коштів відповідачкі, а посилання представника відповідача стосовно відсутності доказів зарахування коштів на картковий рахунок відповідача є безпідставні, оскільки саме боржник/відповідач має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, і він мав/має можливість представити суду виписку з свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладених договорів. Саме по собі посилання представника відповідача у відзиві на те, що позивачем не надано докази перерахування коштів на картковий рахунок відповідача, на думку позивача - не заслуговують на увагу. [PERSON] , будучи стороною вказаного правочину, мала можливість надати суду відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження того, що відповідні кошти не зараховувались на її карткові рахунки, указані у договорах, у період часу, про який стверджує позивач, або того, що карткові рахунки йому не належать, оскільки лише відповідач має доступ до свого рахунку. У разі заперечень проти позову, обов`язок доведення їх відповідними доказами покладено саме на відповідача відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Відповідачка повідомлена про відступлення права грошової вимоги шляхом звернення з даним позовом до суду, так як в матеріалах справи наявні докази переходу права грошової вимоги від позикодавця до позивача. Крім того, звернули увагу суду, що в матеріалах справи містяться докази оплати за договорами факторингу. Посилання представника відповідача, щодо нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 1.60 % замість акційної процентної ставки 1. 52 % - є безпідставними, оскільки ціна позову/проценти за договором позики розраховані за ставкою 1.52 % (акційні проценти), що підтверджується розрахунком заборгованості позикодавця, який міститься в матеріалах справи (до прикладу 15.07.2021 року нараховані проценти за день склали - 180, 55 грн. (180, 55 грн. / 11 878, 00 грн. (тіло кредиту) х 100 % = 1, 52 %). Звернули увагу, що в матеріалах цивільної справи міститься два розрахунки заборгованості, перший за період з 15.07.2021 року по 21.12.2021 року сформований та підписаний первісним кредитором, другий за період з 21.12.2021 року по 21.01.2025 року сформовано та підписано представником позивача. Відповідно до п. 5.2. договору позики № 75629194, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику на умовах ануїтету (надалі "Правила»), розміщені за посиланням https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі. Як вбачається з відзиву на позовну заяву, відповідач планує понести витрати на правничу допомогу в розмірі 6500,00 грн., проте на думку позивача зазначені вище витрати у малозначній справі є значно завищеним, оскільки не потребують значної витрати часу. Крім того, витрати відповідача на правничу допомогу у розмірі 6500, 00 грн. перевищуються суму отриманого відповідачем кредиту у 54.72% (6500,00/11878=157%) та дорівнюють 27.42 % від ціни позову (6500,00/23 705, 18 грн), а тому є завищеними та неспіввісними до предмету позову. Також зазначили, що відповідачка/представник відповідачки - доказів на підтвердження або спростування позовних вимог позивача до відзиву долучено не було (виписку із карткового рахунку відповідача в якій відображено отримання/неотримання кредитних коштів, відповіді банку про не належність зазначеної у договорі карти відповідачу, доказів не укладання зазначеного договору, не належність електронної пошти або телефонного номеру відповідачкі зазначеного в договорі позики, контр розрахунок, тощо..), а тому відзив ґрунтується на припущеннях та зводиться до незгоди з доказами позивача. Позивач вважає, що відповідачка та її представник, заперечуючи отримання коштів/укладання договору, застосували концепцію «негативного доказу» при вирішенні цього спору (постанова ВС від 27 травня 2020 року у справі № 2-879/13), оскільки належних доказів таких тверджень [PERSON] - не надано при тому, що відповідачка має безперешкодний та повний доступ до своїх банківських даних та інформаційно телекомунікаційної системи позикодавця (для надання оферти з якою ознайомлювалась, від). Сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс. Отже, сторона відповідача, а саме представник, висловлюючи заперечення проти певних обставин та не надаючи доказів, які підтверджують ці доводи, не може перекладати на позивача обов`язок їх доведення. Враховуючи вище викладене, просить суд позовні вимоги позивача - задовольнити в повному обсязі та відмовити відповідачу в компенсації витрат на правничу допомогу. У додаткових поясненнях, що надійшло до суду 02.05.2025 року представник позивача зазначив що, з наведеної інформації від АТ «Універсал банк» № БТ/Е-2565 від 11.04.2025 року, картковий рахунок № [NUMBER] належить відповідачу та 15.07.2021 року на зазначену вище банківську картку здійснено зарахування коштів в розмірі 11878 грн. та в матеріалах справи міститься «Довідка про ідентифікацію» згідно якої слідує, що відповідач, здійснив підписання договору позики № 75629194 від 15.07.2021 року - одноразовим ідентифікатором - 15.07.2021 року о 19 год. 21 хв. 09 сек. Враховуючи вище викладеного просять суд, позовні вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» задовольнити. Представник позивача ТОВ «Фінпром Маркет» - Гедзь О.В. в судове засідання не з`явилася. Про місце, дату і час розгляду справи була повідомлена належним чином. До суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник Глушко З.В. в судове засідання не з`явилися про місце, дату і час розгляду справи повідомленні належним чином. В відзиві на позов представник відповідача просила проводити розгляд справи без їх участі, а також відмовити у задоволені позову. Свою позицію виклали в відзиві на позов. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що 15.07.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 75629194, згідно якого Товариство надало позичальнику суму позики в розмірі 11878 грн, строком на 64 дні, з фіксованою ставкою 1,6 % в день, акцептований одноразовим електронним ідентифікатором 30nOJXV4zo /а.с. 6, на звороті -7/. Відповідно до п. 5.2. договору позики № 75629194, позичальник до моменту підписання договору мав вивчить договір та правила надання грошових коштів у позику на умовах ануїтету розміщені за посиланням на сайті /а.с. 7, на звороті -18/. Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що [PERSON] з якою укладено договір позики № 75629194 від 15.07.2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» акцептувала договір одноразовим ідентифікатором /а.с. 18 на звороті/. Листом вих. 24/12/24-57 від 24.11.2024 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» підтверджено видачу на банківські картки клієнтів онлайн-позик, право вимоги яких відступлено в тому числі і до [PERSON] /а.с. 19-20/. Довідкою вих. КД-000005315/ТНПП від 21.12.2024 року, підтверджено прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відповідно до умов договору про переказ коштів № 23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного між компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції: 15.07.2021 року номер платежу: 716a8ce8-e8c9-4532-ae67-4ad5d984b7b7, сума - 11787 грн., отримувач [PERSON] - ЕПЗ номер [NUMBER] , що підтверджується копією платіжної інструкції/операції /а.с. 20, на звороті -21, 65/. 21.12.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу № 2112 за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики № 75629194 від 15.07.2021 року, що підтверджується витягом з Реєстру прав вимоги № 4 від 21.12.2021 року /а.с. 22-32/. 31.03.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторинг № 310323 - ФМ згідно якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики № 75629194 від 15.07.2021 року, що підтверджується витягом з Реєстру прав вимоги від 31.03.2021 року /а.с. 32, на звороті - 42/. Згідно розрахунку ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за договором позики № 75629194 від 15.07.2021 року [PERSON] станом на 21.12.2021 року має непогашену заборгованість в розмірі 23705, 18 грн., з яких: 9797, 90 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 13907,28 грн. - заборгованість за відсотками /а.с. 51-52/. Згідно розрахунку заборгованості за договором позики № 75629194 від 15.07.2021 року виданий ТОВ «Фінпром маркет» за період 20.12.2021 року по 21.01.2025 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 23705, 18 грн., з яких: 9797, 90 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 13907, 28 грн. - заборгованість за відсотками /а.с. 86, на звороті/. Згідно листа вих. № 3920-Л від 07.04.2025 року АТ «Універсал Банк» надало банківську інформацію стосовно [PERSON] . У відповідності з інформацією про рух коштів по картці від 10.04.2025 року за період з 15.07.2021 по 18.07.2021 року, [PERSON] , на картку банка № [NUMBER] від FUIB Money Transfer 15.07.2021 року о 19 год. 25 хв. 29 сек. здійснено переказ коштів в розмірі 11878 грн. /а.с. 117-118/./а.с. 116-18/. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені у ст. 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1ст. 627 ЦК України). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2ст. 639 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Всупереч умовам кредитного договору відповідачка не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «Фінпром Маркет», ні на рахунки попереднього кредитора. Відповідно до частини 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Оскільки відповідачка [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, попереднім кредитором нараховано заборгованість в розмірі 23705, 18 грн., з яких: 9797, 90 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 13907, 28 грн. - заборгованість за відсотками. Відповідно до норм закріплених у ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). Відповідачкою [PERSON] та її представником не надано суду доказів виконання взятих на відповідачку фінансових зобов`язань за спірним кредитним договором та погашення боргу, також не надано доказів, що підтверджують їх заперечення проти позову. Таким чином, суд погоджується з аргументами позивача та вважає, що позивач довів належними та допустимими доказами факт, що сторонами погоджено розміри наданих кредитів, розміри та підстави стягнення процентів за користування кредитними коштами, тому позов слід задовольнити та стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним довором. Згідно ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи вищевикладене з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правничу допомогу.

Outcome: approved