Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

Адвокат Туренко Д.О., який діє в інтересах [PERSON] , подав через систему «Електронний суд» до Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, де заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області. В обґрунтування заяви посилається на те, що 02.01.2025 року [PERSON] , [INFO] звернулась до Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії. Управлінням пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області 06.01.2025 винесено рішення про відмову в призначенні пенсії №056650011008. Згідно рішення про відмову у призначенні пенсії в ході розгляду документів до страхового стажу не зараховано період трудової діяльності: згідно атестату № [NUMBER] від 20 лютого 1984 року період навчання з 01.09.1981 по 20.02.1984, оскільки прізвище « [PERSON] » не відповідає паспортним даним, крім того в написанні по батькові має місце виправлення, не завірене належним чином. Встановлення факту належності документа необхідно для звернення до органів Пенсійного фонду України для призначення пенсії. Так, [PERSON] , [INFO] в період часу з 01.09.1981 року по 20.02.1984 року проходила навчання в Донецькому професійно-технічному училищі обласного (міського) управління побутового обслуговування населення за спеціальністю кравець чоловічого, жіночого та дитячого одягу 4-го розряду. По закінченню навчання що отримала атестат [NUMBER] від 20 лютого 1984 р.н. В атестаті про освіту [NUMBER] помилково вказано прізвище « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». Відповідно до паспорта громадянина України [NUMBER] виданого 13 вересня 2002 року Красноармійським МВ УМВС України в Донецькій області, на першій сторінці прізвище українською мовою записано « [PERSON] », на другій сторінці паспорту прізвище російською мовою записане як « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 04.09.2013 року після розлучення [PERSON] та [PERSON] залишено прізвище - [PERSON] . Просить Встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , правовстановлюючого документа - атестату [NUMBER] Донецького професійно-технічного училища обласного (міського) управління побутового обслуговування населення, виданого 20.02.1984 року. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2025 року, цивільну справу №208/4489/25 передано до провадження судді Гречаній В.Г. Ухвалою судді від 14.04.2025 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та призначено судове засідання. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилась, адвокат Туренко Д.О. надав суду заяву, просить розгляд справи проводити без участі заявника та її представника, вимоги, зазначені у заяві підтримують у повному обсязі. Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області - Воронюк Є.Ю., в судове засідання не з`явилась, була належним чином сповіщена про дату засідання, надала до суду клопотання, просить здійснити розгляд справи без участі їх представника, на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що відповідно до атестату [NUMBER], виданого Міністерством побутового обслуговування населення Української РСР, [PERSON] закінчила Донецьке професійно-технічне училище обласного (міського) управління побутового обслуговування населення зі строком навчання 2,5 років по спеціальності кравець чоловічого, жіночого та дитячого одягу. Відповідно до трудової книжки [NUMBER] мовою оригіналу « [PERSON] , [INFO] , образование среднее, профессия портная». У трудовій книжці зроблено запис, що 01.09.1981 р. була на навчанні у ТУ м. Донецька. Відповідно до паспорта громадянина України [NUMBER] виданого 13 вересня 2002 року Красноармійським МВ УМВС України в Донецькій області, на першій сторінці прізвище українською мовою записано « [PERSON] », на другій сторінці паспорту прізвище російською мовою записане як « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 04.09.2013 року після розлучення [PERSON] та [PERSON] залишено прізвище - [PERSON] . Згідно до рішення про відмову у призначенні пенсії від 06.01.2025 року №056650011008, виданого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зазначено, що до трудового стажу не зараховано період трудової діяльності: «… згідно атестату [NUMBER] від 20 лютого 1984 року період навчання з 01.09.1981 по 20.02.1984, оскільки прізвище « [PERSON] » не відповідає паспортним даним, крім того в написанні по батькові має місце виправлення, не завірене належним чином». Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до вимог статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до ч. 2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Пунктом 12 вказаної Постанови визначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Факт належності [PERSON] атестату № [NUMBER] Донецького професійно-технічного училища обласного (міського) управління побутового обслуговування населення, виданого 20.02.1984 року підтверджується копією цього атестату. Розбіжності в написанні прізвища заявника в одну літеру виникло у зв`язку із неправильним перекладом з російської на українську мову і внаслідок цього виникла технічна помилка та враховуючи досліджені долучені заявником докази у суду немає сумніву, що атестат [NUMBER] Донецького професійно-технічного училища обласного (міського) управління побутового обслуговування населення, виданого 20.02.1984 року належить [PERSON] . Встановлення вказаного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідне їй для реалізації права на отримання пенсії, зарахування періоду навчання до страхового стажу роботи. На підставі викладеного, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також те, що встановлення зазначеного факту, породжує юридичні наслідки, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено Законом. Відтак, сплачений при звернені до суду з заявою про встановлення фактів судовий збір не відшкодовується за рахунок іншої сторони.

Outcome: approved