Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

Представник позивача - адвокат Оніщук В.І. в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом про припинення сплати аліментів, зміну розміру аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини, в якому прохає припинити стягнення аліментів з позивача [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі судового наказу від 12.09.2023 року, виданого Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області. Також прохав змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , зменшивши їх розмір до 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно та прохав стягувати з [PERSON] на його користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідачки. Позовні вимоги мотивує тим, що син [PERSON] , 2013 р. н. з вересня 2023 року постійно проживає з ним та перебуває на його утриманні, відтак відсутні підстави для стягнення аліментів на утримання сина на користь відповідачки. Також зазначив, що відповідачка категорично відмовляється брати участь в утриманні сина та повернути отримані як аліменти кошти на сина, або витратити їх на дитину. Ухвалою судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 15 серпня 2024 року за згаданою позовною заявою відкрито провадження у справі з призначенням справи до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження. 03.09.2025 року до суду від представника відповідачки [PERSON] - адвоката Ведющенка В.В. надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] про визначення місця проживання неповнолітнього сина [PERSON] , 2013 року народження з матір`ю [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що після розірвання шлюбу з [PERSON] , рішенням виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області № 316 від 14.12.2023 року встановлено місце проживання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] з матір`ю [PERSON] . [PERSON] неодноразово намагалася забрати сина, але [PERSON] не підпускає її до сина, веде себе агресивно, травмуючи таким чином психічне здоров`я дитини. [PERSON] вчиняв домашнє насильство у присутності дітей, притягувався до адміністративної відповідальності, не виконує рішення органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дітей, а [PERSON] створено всі необхідні умови для комфортного проживання сина біля матері разом з сестрою [PERSON] , тому вона звернулася до суду. Ухвалою суду від 15.10.2024 року зустрічний позов прийнято до провадження, проведено підготовчий розгляд та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 27.12.2024 року по справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено орган опіки та піклування виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради. Під час судового розгляду позивач по первісному позову, відповідач по зустрічному позову [PERSON] та його представник адвокат Оніщук В.І. позовні вимоги за первісним позовом підтримали, проти зустрічного позову заперечили, надали відзив, вказуючи, що у [PERSON] склалися нормальні стосунки з обома дітьми, які після розірвання шлюбу самостійно визначилися щодо свого проживання біля одного з батьків. [PERSON] створені необхідні умови для комфортного проживання та навчання сина [PERSON] , скарг на умови проживання та виховання сина [PERSON] батьком не було, існуючий стан справ щодо проживання та виховання сина [PERSON] повністю відповідає інтересам та потребам дитини, тому зустрічний позов не підлягає задоволенню. (а.с.76- 80) Відповідач, представник відповідача по первісному позову та вона також позивач, представник позивача за зустрічним позовом під час судового розгляду підтримали позовні вимоги по зустрічному позову, прохаючи визначити місце проживання сина [PERSON] , 2013 року народження, з матір`ю. Водночас прохали відмовити у задоволенні первісного позову за безпідставністю. Представник органу опіки та піклування Новоукраїнської міської ради Карпенко С.О. під час судового розгляду прохав врахувати висновок органу опіки та піклування. Під час судового розгляду 10.02.2025 року була заслухана думка неповнолітнього [PERSON] , який висловив намір проживати разом з батьком [PERSON] . Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків. Так, в обґрунтування первісного позову позивачем долучено копію судового наказу від 12.09.2023 року по справі ЄУН № 396/1607/23, виданого Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області, відповідно якого стягуються аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно з 04.09.2023 року. (а.с.8 т.1) Шлюб між сторонами розірвано рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 17.08.2023 року. (а.с.11 т.1) Відповідно акту обстеження умов проживання дитини, яка зазнала домашнього насильства від 16.11.2023 року № 45, обстежено умови проживання неповнолітнього [PERSON] , дитина має окрему кімнату, місце для навчання та дозвілля. Засобами гігієни забезпечений. (а.с.20 т.1) Також умови проживання неповнолітнього [PERSON] , 2013 року народження обстежувалися і 03.07.2024 року та визнані належними. (а.с.18) Відповідно до довідок з місця навчання [PERSON] , за період з 01.09.2023 року до 27 жовтня 2025 року, дитина вийшла 1 раз на он-лайн уроки. Після зустрічі з мамою, [PERSON] , та консультації з батьком, [PERSON] , [PERSON] з 06.11.2023 року постійно виходить на он-лайн уроки. Навчанням та вихованням сина займається батько [PERSON] . Він консультується з класним керівником, цікавиться успіхами дитини. (а.с.21, 22 т.1) Інших будь - яких доказів в обґрунтування позовних вимог за первісним позовом позивач [PERSON] суду не надав. В обгрунтування зустрічного позову [PERSON] надала наступні докази. Рішенням виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області № 316 від 14.12.2023 року встановлено місце проживання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] з матір`ю [PERSON] (а.с.50 т.1) Відповідно характеристики з місця роботи [PERSON] у КП «Наше село» Маякіської сільської ради Одеського району Одеської області, остання працює головним бухгалтером, характеризується позитивно, є відповідальною, кваліфікованою, сумлінною. (а.с.55т.1) Заробітна плата [PERSON] у КП «Наше село» Маякіської сільської ради Одеського району Одеської області за період з червня 2024 по серпень 2024 становила 81072 гривень 32 копійки. (а.с.56 т.1) У 2023 році [PERSON] за час роботи в КНП «Новоукраїнська міська лікарня» заробітна плата становила 162717 гривень 53 копійки. (а.с.87 т.1) Відповідно до висновку служби в справах дітей Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області від 24.11.2023 року визнано доцільним встановити місце проживання малолітніх [PERSON] , 2011 року народження та [PERSON] , [INFO] біля матері [PERSON] (а.с. 181-182 т.1) За місцем проживання [PERSON] має належні умови проживання (а.с.187 т.1). [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 ч.1 КУпАП. Відповідно висновку органу опіки та піклування Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області про доцільність визначення місця проживання дитини [PERSON] біля матері [PERSON] від 05.03.2025 року, визнано за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] біля матері [PERSON] , 1972 року народження. (а.с. 49-50 т.2) Виниклі між сторонами спірні правовідносини регулюються нормами Сімейного Кодексу України, також судом взято до уваги положення Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, Європейської конвенції про здійснення прав дітей (Страсбург, 25.01.1996) та норми Закону України «Про охорону дитинства». Відповідно до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, сім`ї. Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи дитини (стаття 155 СК України). У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. За нормами ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч.3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Виходячи із змісту 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини участь органу опіки є обов`язковою. У таких випадках орган опіки та піклування надає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, який для суду заздалегідь встановленої сили не має і оцінюється у сукупності з іншими доказами, також суд може не погодитись із наданим висновком. За змістом ч.2 ст.159 СК України під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей (Страсбург, 25 січня 1996 року), під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення, судовий орган надає дитині можливість висловити свої думки і приділяє цим думкам належну увагу. Зазначена норма міжнародного права кореспондується із приписами ч.2 ст.171 СК України, згідно із якою дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Ч.3 ст. 161 СК України в імперативній формі передбачає, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Враховуючи, що відповідач за зустрічним позовом [PERSON] хоча й займається вихованням сина, але не має джерел самостійного заробітку (доходу), суд не може передати йому на виховання неповнолітнього сина, при цьому суд погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON] з матір`ю. Неповнолітній [PERSON] хоча і висловив думку щодо проживання його з батьком, разом з тим, суд має враховувати висловлену думку системно, з`ясовуючи належно фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню питання місця проживання дитини. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб. Що стосується вимог [PERSON] про припинення сплати аліментів, зміну розміру аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини, то викладені в позові обставини не підтверджені належними доказами. Враховуючи, що суд визначає місце проживання [PERSON] з матір`ю, підстави для припинення сплати аліментів на утримання сина [PERSON] відсутні. Також відсутні підстави зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання дочки [PERSON] , оскільки доказів зміни майнового чи сімейного стану позивач за первісним позовом [PERSON] не надав. Також необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, по сплаті судового збору в сумі 1211 гривень 20 копійок та витрати, понесені на професійну правничу допомогу в сумі 8500 гривень. Надання правової допомоги [PERSON] підтверджується договором про надання правничої допомоги адвокатом Малою А.В. від 28.10.2024 року № 26/24, наданими детальними розрахунками витрат на професійну правничу допомогу та описами виконаних робіт, актами надання правничої допомоги, платіжними інструкціями про сплату коштів.

Outcome: approved