Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

У грудні 2024 року ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором № 4340115 від 29.01.2024 року в розмірі 101625,00 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 29.01.2024р. між ТОВ «Лінеура України» та [PERSON] укладено Договір №4340115 про надання споживчого кредиту, згідно якого отримав кредит у розмірі 15 000,00 грн., шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «УніверсаБанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% від суми кредиту за кожен день користування. 26.08.2024 між ТОВ «Лінеура України» та ТОВ «ФК «Укрглобал Фінанс» укладено договір факторингу №26/08/24 від 26.08.2024, відповідно до умов якого право вимога за Договором №3430115 про надання споживчого кредиту від 29.01.2024р. перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс». Таким чином, відповідач зобов`язання за договором не виконав і станом на 26.08.2024р. має заборгованість у розмірі 101625,00 грн., яка складається з: 15 000,00 грн. заборгованість за кредитом; 79125,00 грн. заборгованість за процентами, відповідно до п. 1.4. Кредитного договору за ставкою 2,5% за кожен день користування кредитом за період з 29.01.2024 року по 26.08.2024 року (включно). На даний час відповідач ухиляється від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача. 18.12.2024 року до суду надійшла зазначена цивільна справа та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2024 року була передана до провадження судді Макаренко І.О. Згідно розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва Зборщік А.О. щодо повторного автоматизованого розподілу справи №01-08-494 від 04.03.2025 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2025 року в провадження судді Матвєєвої Ю.О. надійшла цивільна справа за позовом ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05.03.2025 року провадження по справі відкрито, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 04.04.2025 року змінено порядок розгляду справи на спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Представник позивача до судового засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечую проти винесення заочного рішення. Судом вживались заходи стосовно повідомлення відповідача про розгляд справи. Так, у призначені судові засідання відповідач не з`явився, поштові відправлені, направлені на його адресу повернулися на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Крім того, на офіційному веб-сайті Шевченківського районного суду міста Києва було розміщено оголошення про виклик у судове засідання відповідача. Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України. У відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував представник позивача. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що між 29.01.2024року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладений Договір №4340115 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в розмірі 15 000 грн., строком на 360 днів, періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, стандартною процентною ставкою 2,5% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 20 днів. Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № 537541ХХХХХХ6208 відповідно п.2.1 договору. Відповідно п.3.1 договору проценти, що нараховуються за договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році. Згідно п.4.1 договору повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів. 29.01.2024 року відповідачем підписано Паспорт споживчого кредиту, в якому зазначена інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. Як вбачається з листа ТОВ «Пейтек Україна» №20240828-2577 від 28.08.2024 року відповідно договору на переказ коштів №03012024-1 від 03.01.2024, успішно перераховано кошти 29.01.2024р., на платіжну картку клієнта від ТОВ «Лінеура Україна» на суму 15 000,00 грн., призначення платежу: зарахування на картку № [NUMBER] . Згідно з розрахунком, наданим ТОВ «Лінеура Україна», заборгованість відповідача за Договором №4340115 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.01.2024р., станом на 26.08.2024р. складає 101625,00 грн., яка складається з: 15 000,00 грн. заборгованість за кредитом; 79125,00 грн. заборгованість за процентами за період з 29.01.2024 року по 26.08.2024 року. 26.08.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» укладено договір факторингу №26/08/24 від 26.08.2024р., відповідно до умов якого право вимоги за договором №4340115 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.01.2024р. перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс». Як видно з Витягу Реєстру боржників до Договору факторингу №26/08/24 від 26.08.2024, до фактора ТОВ «ФК «Укрглобал Фінанс»» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором №4340115 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.01.2024 на суму в загальному розмірі 101625,00 грн. Згідно з ч. ч.1-2 ст.207 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Одночасно, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.12 ст.11Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за Договором №4340115 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.01.2024р. в установлені договором строки, позивач набув право вимоги до відповідача згідно з договором факторингу № 26/08/2024 від 26.08.2024, а тому з відповідача на користь позивача потрібно стягнути заборгованість за Договором №4340115 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.01.2024 у розмірі 101625,00 грн., яка складається з: 15 000,00 грн. заборгованість за кредитом; 79125,00 грн. заборгованість за процентами за період з 29.01.2024 року по 26.08.2024 року. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат. Згідно з положеннями ч. ч. 1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються зсудового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Як зазначив Верховний Суд у постановах від 07.12.2020 у справі № 922/3708/19, а також, від 01.10.2021 у справі № 607/14338/19-ц, проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу витраченому адвокатом на виконання робіт, а також суд не вправі зменшувати розмір витрат на професійну допомогу адвоката. В матеріалах справи відсутнє клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. У зв`язку з вищевикладеним відповідно до ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати за надану правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Outcome: approved