Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

У лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі ТОВ «Юніт Капітал») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 12.09.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі ТОВ «Авентус Україна») та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» укладено електронний договір №7060389 про надання споживчого кредиту (далі кредитний договір). Кредитний договір укладено відповідно до правил надання коштів у позику, зокрема на умовах фінансового кредиту, встановлених ТОВ «Авентус Україна» та оприлюднених у вільному доступі на сайті https://creditplus.ua/documents. Відповідач самостійно обрав час для ознайомлення з цими правилами, після чого добровільно, без примусу чи тиску, висловив бажання отримати кошти. Для цього він зареєструвався на сайті, пройшов процедуру ідентифікації та верифікації й надав свої персональні ідентифікаційні дані. Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора. Зобов`язання за кредитним договором настало після перерахування товариством суми кредиту на платіжну картку відповідача, реквізити якої він зазначив під час реєстрації або заповнення даних в особистому кабінеті чи мобільному застосунку. 12.09.2023 року товариство ініціювало переказ коштів за кредитним договором шляхом безготівкового зарахування через компанію ТОВ «ФК «Контрактовий дім» на платіжну картку № [NUMBER] , що свідчить про прийняття відповідачем пропозиції кредитодавця. Отже, первісний кредитор свої зобов`язання щодо надання грошових коштів виконав в повному обсязі. 23.10.2024 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» уклали договір факторингу №23.10/24-Ф згідно умов якого право вимоги перейшло до останнього. Відповідно до витягу з реєстру боржників за договором факторингу №23.10/24-Ф від 23.10.2024 року від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 27689 грн. 13 коп. 20.01.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу №20/01/2025-01 згідно умов якого, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Посилаючись на те, що відповідач не виконав умови договору належним чином, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 27689 грн. 13 коп., яка складається з 9749 грн. 04 коп. - суми кредиту, 17940 грн. 09 коп. проценти за користування кредитом, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь, а також понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп., та на правову допомогу у розмірі 7000 грн. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 06.03.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Цією ж ухвалою задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с.110-112). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. В прохальній частині вимог позовної заяви просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.8). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України судова повістка відповідачу про виклик в судові засідання, призначені на 08.04.2025 року, 05.05.2025 року надсилалася судом за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , згідно з інформацією зазначеною у позовній заяві та інформацією на запит суду з Бобринецької міської ради. Рекомендовані повідомлення про виклик відповідача повернулися до суду, як не отримані із зазначенням у довідці про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою», що вважається неналежним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Отже, враховуючи вказане вище, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, не прибув до суду без поважних причин, відзиву на позовну заяву не надав, жодних заяв та клопотань до суду не надходило. Згідно ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка згідно з ч.1 ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Суд звертає увагу на те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, що відповідає правовому висновку, що міститься у постанові Верховного Суду від 07.07.2022 року у справі № 918/539/16. З приводу чергової неявки в судове засідання відповідача та можливості продовження розгляду справи за його відсутності, суд врахувавши обставини справи, дійшов переконання про можливість розгляду та закінчення розгляду справи за відсутності відповідача, оскільки його відсутність не перешкоджає вирішенню справи по суті на підставі наявних у справі доказів. З огляду на викладене вище, а також те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд за згодою представника позивача розглядає справу за відсутності відповідача та згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились усі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.09.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір №7060389 про надання споживчого кредиту (далі кредитний договір) (а.с.13-17). Укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток «CreditPlus». Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту/ІТС товариства. На умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до кредитного договору сторони погодили наступні умови кредитування: згідно п.1.3 сума кредиту - 10000,00 грн.; тип кредиту - кредит; п.1.4 строк кредиту - 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит , що є Додатком №1 до цього Договору; п.1.5.1 стандартна процентна ставка 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору; п.1.5.2 знижена процентна ставка 0,01% в день та застосовується, якщо споживач до 12.10.2023 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту; п.2.1 кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки №5457-08ХХ-ХХХХ-6883; п.2.2 сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього договору. Дати надання кредиту: 12.09.2023 року або 13.09.2023 року. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором А9343, 12.09.2023 12:38:12, що відповідає вимогам ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» та прирівнюється до підписання договору. Додатком №1 до кредитного договору визначено таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, підписану відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором А9343, 12.09.2023 12:38:12 (а.с.18). До позовної заяви позивачем долучено графіки платежів станом на 06.01.2024 року, 30.07.2024 року (а.с.18, 19), а також правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» (нова редакція), підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором А9343, 12.09.2023 12:38:12 (а.с.20-31). З урахуваннями викладеного, сторонами кредитного договору узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі [PERSON] для укладення такого електронного договору шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Первісний кредитор ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за договором кредиту виконав, та надав [PERSON] грошові кошти в розмірі 10000 грн., шляхом перерахування на банківську картку відповідача № [NUMBER] (вказану при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується листом №7/6255 від 25.10.2024 року, виданого ТОВ «ФК «Контрактовий дім», з якого вбачається, що 12.09.2023 року на номер платіжної картки № [NUMBER] перераховано кошти у сумі 10000 грн. (а.с.32-33). Зазначене вище також підтверджується випискою по рахунку № [NUMBER] , яка була емітована на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період з 12.09.2023 року по 17.09.2023 року, наданою АТ КБ «Приват Банк» на виконання ухвали суду від 06.03.2025 року (а.с.129-130). На підтвердження розміру заборгованості відповідача перед ТОВ «Авентус Україна» позивачем надано картку обліку договору (розрахунок заборгованості) за кредитним договором №7060389 від 12.09.2023 року, згідно з яким заборгованість станом на 22.10.2024 року становить 27689 грн. 13 коп., яка складається з наступного: 9749 грн. 04 коп. сума кредиту, 17940 грн. 09 коп. проценти за користування кредитом (а.с.39-49). Крім цього, позивачем надано виписку з особового рахунку на період з 20.01.2025 року до 11.02.2025 року, з якої вбачається, що заборгованість за кредитним договором станом на 11.02.2025 року становить 27689 грн. 13 коп., яка складається з наступного: 9749 грн. 04 коп. сума кредиту, 17940 грн. 09 коп. проценти за користування кредитом (а.с.49 зворотній бік). Суд встановив, що ТОВ «Юніт Капітал» не здійснювало нарахувань за кредитним договором. 23.10.2024 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» уклали договір факторингу №23.10/24-Ф, згідно умов якого право вимоги до відповідача за кредитним договором №7060389 від 12.09.2023 року перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» (а.с.50-57). 23.10.2024 року сторонами договору факторингу №23.10/24-Ф підписано акт прийому-передачі реєстру боржників (а.с.60). Факт виконання зобов`язання по оплаті прав за договором факторингу №23.10/24-Ф від 23.10.2024 року підтверджується платіжною інструкцією №166 від 30.10.2024 року (а.с.60 зворотній бік). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №23.10/24-Ф від 23.10.2024 року, від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №7060389 від 12.09.2023 року на загальну суму 27689 грн. 13 коп., яка складається з наступного: 9749 грн. 04 коп. сума кредиту, 17940 грн. 09 коп. проценти за користування кредитом (а.с.58-59). 20.01.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт\~Капітал» уклали договір факторингу № 20/01/2025-01, згідно умов якого право вимоги до відповідача за кредитним договором №7060389 від 12.09.2023 року перейшло до ТОВ «Юніт Капітал» (а.с.61-65). 10.02.2025 року сторонами договору факторингу №20/01/2025-01 підписано акт прийому-передачі прав вимоги (а.с.67 зворотній бік). Факт виконання зобов`язання по оплаті прав за договором факторингу №20/01/2025-01 від 20.01.2025 року підтверджується платіжною інструкцією №213 від 20.01.2025 року (а.с.68). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №20/01/2025-01 від 20.01.2025 року, від ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №7060389 від 12.09.2023 року на загальну суму 27689 грн. 13 коп., яка складається з наступного: 9749 грн. 04 коп. сума кредиту, 17940 грн. 09 коп. проценти за користування кредитом (а.с.66-67). Отже,\~у ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за кредитним договором №7060389 від 12.09.2023 року перейшло до ТОВ «Юніт Капітал», що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до [PERSON] \~в розмірі 27689 грн. 13 коп. Суд наголошує, що [PERSON] не надано доказів на спростування вище наведеної інформації та обставин, не надано доказів на підтвердження факту повного виконання умов договору і повернення кредиту, тому суд дійшов висновку, що право ТОВ «Юніт\~Капітал» невиконанням у повному обсязі зобов`язання з боку відповідача порушено і підлягає судовому захисту. Цивільний кодекс України у статтях 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема, поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про електронну комерцію». У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарськими кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. З огляду на викладене вище, враховуючи факт підписання відповідачем електронного договору шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, суд приходить до висновку, що укладення кредитного договору №7060389 від 12.09.2023 року узгоджується з вимогами ст.ст. 6, 627 ЦК України та ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Встановлено, що кредитодавець умови кредитного договору виконав, надав відповідачу кредитні кошти на умовах передбачених договором. В свою чергу відповідач, підписавши вказаний договір, добровільно погодився на визначені у ньому умови кредитування, взявши на себе відповідні зобов`язання. Разом з тим, відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, право грошової вимоги на яку перейшло до позивача, тому суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі. За змістом ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України). Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу в сумі 7000 грн. 00 коп. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано суду: договір №10/02/25-02 про надання правничої допомоги від 10.02.2025 року, укладеного між адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та ТОВ «Юніт Капітал» (а.с.69-70); протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №10/02/25-02 від 10.02.2025 року (а.с.70 зворотній бік); додаткову угоду №2 від 10.02.2025 року до договору про надання правничої допомоги №10/02/25-02 від 10.02.2025 року (а.с.71-72). Отже, з долучених до позову документів підтверджується факт понесення позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 7000 грн. 00 коп. З урахуванням вимог статей 137, 141 ЦПК України, а саме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони, оцінивши надані позивачем докази на підтвердження факту понесених витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на надання послуг з правової допомоги та їх обсягом, значенням справи для сторони. Розмір витрат на професійну правову (правничу) допомогу відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. З огляду на вищевикладене та враховуючи, що доказів неспівмірності витрат на правову допомогу відповідачем до суду не надано, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд вважає, що витрати за надання правничої допомоги в розмірі 7000 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Також при\~зверненні до\~суду позивачем\~сплачено судовий\~збір у\~розмірі 2422 грн. 40 коп., який підлягає стягненню на його користь з відповідача.

Outcome: approved