Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Санфорд Капітал»(далі\~- позивач)\~подало позов до\~ [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між АТ «Креді Агріколь Банк» (первісний кредитор, позикодавець) та [PERSON] 16.11.2021 укладений кредитний договір № 1/4230169, за яким відповідачу видано 12\~000,00 грн кредиту строком з 16.11.2021 до 15.05.2024 (включно). Позивач зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти. Відповідач зобов`язання з повернення кредитних коштів, сплати процентів та комісії не виконала, у зв`язку з чим станом на 23.01.2024 за нею утворилась заборгованість у загальному розмірі 15\~037,00 грн, яка складається із строкової заборгованості за тілом кредиту в сумі 2 311,57 грн; простроченої заборгованості за тілом кредиту в сумі 4 608,97 грн; заборгованості за нарахованими процентами в сумі 37,49 грн; заборгованості за простроченими процентами в сумі 869,57 грн; заборгованості по комісії в сумі 342 грн; заборгованості по простроченій комісії в сумі 3420 грн; загальної суми реструктуризації по прострочених відсотках в сумі 1053,40 грн; загальної суми реструктуризації по простроченій комісії в сумі 2394 грн. 18.01.2024 року між первісним кредитором ТОВ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Фінансова компанія Сонаті» укладено договір факторингу № 1-2024, відповідно до умов додатку №1 до даного договору до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором № 1/4230169, що підтверджується Реєстром прав вимог № 1 від 23.01.2023 на суму 15 037,00 грн заборгованості. В подальшому 22.02.2024 між ТОВ «Фінансова компанія Сонаті» та ТОВ «Санфорд Капітал» було укладено договір факторингу № 2-2024. Відповідно до Дадатку №1 до даного договору факторингу Реєстру прав вимоги №1 від 04.03.2024 до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача, в якому [PERSON] зазначена за № 39, загальна заборгованість за Кредитним договором № 1/4230169 від 16.11.2021 складає 13 037,00 грн. Оскільки відповідач заборгованість за кредитом не сплатила, позивач просить стягнути з неї на свою користь заборгованість у загальному розмірі 15\~037, 00 грн, відповідно до розрахунку заборгованості по кредиту наданому відповідачу, розраховану станом на 23.01.2024. Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи проводити у спрощеному провадженні без виклику сторін, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, а також просить стягнути з відповідача 7\~200,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. Відповідач відзиву\~на позовну\~заяву не\~подавала,\~заяв та\~клопотань від\~неї не\~надходило.\~Копія ухвали\~про відкриття\~провадження у\~справі направлялася\~на адресу\~ [PERSON] ,\~зареєстровану у\~встановленому законом\~порядку,\~і яка\~підтверджується інформацією\~з Єдиного\~державного демографічного\~реєстру за № 1177487 від 06.03.2025 року, згідно якої відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Вказана кореспонденція з штриховим ідентифікатором 0610238121739 повернулась до суду органом поштового зв`язку з довідкою, у якій вказано причини повернення - «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до положень ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України суд вважає, що відповідач повідомлена про розгляд справи належним чином. 2. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою від 07.03.2025 суд відкрив провадження у справі, постановив справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання. У відповідності до положень ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання. На підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у справі матеріалів. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи проводиться судом за відсутності учасників справи. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 3.1. Судом встановлено, \~що 16.11.2021 між АТ «Креді\~Агріколь Банк» та відповідачем укладений кредитний договір № 1/4230169, відповідно до умов якого банк надає позичальнику (відповідачу) кредит в сумі 12 000,00 грн строком на 30 місяців (з 16.11.2021 по 15.05.2024 включно, з фіксованою процентною ставкою 15% річних та комісією за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,85% від суми кредиту (а.с. 63, п. 1.1., 1.4.1., 1.4.2. Договору). Кредит надавався Позичальнику на споживчі потреби шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника № [NUMBER] (п. 1.2 Договору). Банк взяті на себе зобов`язання, виконав у повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти за кредитним договором № 1/42301692\~від 16.11.2021.\~Указане підтверджується\~випискою з\~банківського рахунку\~відповідача,\~з якого\~убачається,\~що 16.11.2021АТ\~«Креді Агріколь\~Банк» було перераховано на вищевказаний картковий рахунок 12\~000,00 грн (а.с. 72). З казаної виписки з рахунку відповідача [PERSON] слідує, що остання користувалась кредитними коштами, частково повертала кредитні кошти, сплачувала проценти та комісію за користування кредитом (а.с. 72-83). Відповідно до умов п. 2.2. Договору позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти та комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків Графіку платежів по кредиту, щомісяця, в день повернення кредиту на рахунок погашення заборгованості. Сплачена сума платежу перераховується на позичковий рахунок та на рахунки нарахування процентів і комісії в день повернення кредиту. У випадку, якщо зазначений день повернення кредиту є неробочим, позичальник зобов`язаний сплатити суму нарахованих процентів та платіж за кредитом у попередній робочий день. Відповідно до Додатку №1 до Кредитного договору № 1/42301692 від 16.11.2021 долученого позивачем до матеріалів справи, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит містить інформацію, що строк дії кредиту становить 30 місяців з дня надання кредиту, і позичальник щомісяця погашає його платежами згідно з графіком, погодженим сторонами. Згідно графіку платежів наведених у додатку № 1 до Договору відповідач зобов`язаний був сплачувати первісному кредитору кожного 16 числа місяця, починаючи з 16.11.2021 та до 16.04.2024 по 824,14 грн та здійснити останній платіж 16.05.2024 в розмірі 824,25 грн. Відтак, підписаний відповідачем Договір з Додатком №1 містить домовленості сторін щодо строку дії договору та розміру процентної ставки, що свідчить про те, що позичальник ознайомилася з умовами кредитування. В розрахунку\~позивача по\~кредитному договору\~№ 1/4230169\~від 16.11.2021\~заборгованість відповідача\~ визначена\~станом на\~23.01.2024\~в розмірі\~15\~037,00\~грн,\~з яких:строкова заборгованість за тілом кредиту 2 311,57 грн; прострочена заборгованість 4 608,97 грн; заборгованість по простроченій комісії 3420,00 грн; заборгованість по комісії 342,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами 37,49 грн; загальна сума реструктуризації по простроченій комісії 2394,00 грн; загальна сума реструктуризації по прострочених відсотках 1053,40 грн; заборгованість за простроченими процентами 869,57 грн (а.с. 62). Доказів сплати відповідачем вказаної заборгованості позивачу матеріали справи не містять. 3.2. 18.01.2024 року між первісним кредитором ТОВ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Фінансова компанія Сонаті» укладено договір факторингу № 1-2024, відповідно до умов додатку №1 до даного договору до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором № 1/4230169 в розмірі 15 037,00 грн заборгованості, що підтверджується Реєстром прав вимог № 1 від 23.01.2023 (а.с. 9-12, 17 на звороті). В подальшому 22.02.2024 між ТОВ «Фінансова компанія Сонаті» та ТОВ «Санфорд Капітал» було укладено договір факторингу № 2-2024. Відповідно до Додатку №1 до даного договору факторингу Реєстру прав вимоги №1 від 04.03.2024, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача, в якому [PERSON] зазначена за № 39, загальна заборгованість за Кредитним договором № 1/4230169 від 16.11.2021 складає 13037,00 грн (а.с. 24-27, 30 на звороті). Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, відбулася заміна кредитодавця на підставі укладених договорів, а тому до позивача, перейшло право вимоги за Договором, укладеним між АТ «Креді\~Агріколь Банк» та [PERSON] . 4. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. 4.1. Відповідно до\~статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (стаття 627 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами. (стаття 629 ЦК України) \~ \~ \~ \~ Частиною 1\~статті 509 ЦК України\~передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною 1\~статті 626 Цивільного кодексу України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). (ч 1\~статті 530 ЦК України)\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до статті\~525,\~\~частини 1 статті\~526 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.\~\~Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~статтею 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Частиною 2\~статті 1050 ЦК України\~передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. (частина 1\~статті 1048 ЦК України) За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Статтею 610 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 512 ЦК України\~передбачено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема внаслідок відступлення права вимоги. Згідно\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 1077 ч.1 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату ( у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої (боржника). Матеріали справи містять підписаний відповідачем Кредитний договір № 1/4230169 від 16.11.2021 з Додатком № 1, який недійсним не визнавався. Таким чином, уклавши Договір відповідач підтвердила, що вона в повній мірі ознайомилася з умовами отримання кредиту, розміром процентів за користування кредитними коштами. Надані банком розрахунки відповідачем в частині стягнення процентів належними і допустимими доказами не спростований. За вказаних обставин позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в розмірі 6920,54 грн, яка складається з 2 311,57 грн строкової заборгованості та 4 608,97 грн простроченої заборгованості за тілом кредиту, а також 1960, 46 грн заборгованості за процентами, яка складаються з 37,49 грн за нарахованими процентами, 869,57 грн за простроченими процентами, 1\~053,40 грн суми реструктуризації по простроченим процентам за договором № 1/4230169 від 16.11.2021 підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення 6 156,00 грн заборгованості за комісією суд встановив таке. Пунктом 1.4.2 Кредитного договору № 1/42301692 від 16.11.2021 передбачено обов`язок відповідача сплачувати кредитодавцю щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,85% від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. Договору. Згідно з абзацом третім частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01.01.2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 10.06.2017 набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 року №1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно частини другої статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною, відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19, провадження №14-44цс21. Нікчемний правочин (частина другастатті 215 ЦК України) є недійсним вже в момент свого вчинення (ab initio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх (erga omnes). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2023 у справі № 359/12165/14-ц (провадження № 61-13417св21)). Під вимогами, яким не повинен суперечити правочин, мають розумітися ті правила, що містяться в імперативних приватно-правових нормах. В пункті 1.4.2 Кредитного договору № 1/4230169 від 16.11.2021, підписаного відповідачем, встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,85% щомісячно, тобто, фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». За вищенаведених обставин, оскільки відповідачу було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за Законом повинні надаватись безоплатно, суд дійшов висновку, що положення пункту 1.4.2 кредитного договору, укладеного 16.11.2021 між відповідачем та АТ«Креді Агріколь Банк» щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно є нікчемними. За даних обставин, позовна вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією, задоволенню не підлягає. 5. Висновки суду. Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу\~України та Закону України «Про споживче кредитування». Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, вказуючи на невиконання останнім зобов`язання щодо повернення кредиту в строки передбачені кредитним договором. Уклавши Договір відповідач користувалась кредитними коштами наданими позивачем для задоволення особистих потреб на умовах зворотності, строковості та платності. Проте умов укладеного Договору відповідач належним чином не дотрималася, у зв`язку з чим за нею утворилась заборгованість в сумі 6920,54 грн простроченої заборгованості за кредитом, 1960,46 грн заборгованості за нарахованими процентами. Відповідач вказану заборгованість за кредитом не сплатила. За таких обставин позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Оскільки суд дійшов висновку про нікчемність умов договору №1/42301692\~від 16.11.2021про сплату комісії, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 6156,00 грн комісії має бути відмовлено. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1430,69 грн витрат по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Із положень ч.ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. В силу ч.ч. 2, 3, 8 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування понесених судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу. До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту. Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2020 року у справі № 757/16448/17-ц (провадження № 61-48191св18). На підтвердження відповідних витрат на правову допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акт прийому-передачі наданих послуг). Отже, у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Водночас, у разі, якщо понесені особою витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, то за обґрунтованим клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір указаних судових витрат. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Вартість виконаних робіт згідно Акту приймання-передачі послуг з правничої допомоги №1 від 05.02.2025 року становить 7200, 00 грн. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача суд враховує характер правовідносин, спір щодо яких вирішувався у спрощеному позовному провадженні, без проведення судового засідання, обсяг підготовлених адвокатом доказів. Виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру суд дійшов висновку про зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 3000,00 грн. На підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, підлягає стягненню 1771,83 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial