Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

Представник ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» Романенко М.Е. звернувся до Берегівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 26\~202, 62 грн.. Обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 10.06.2021 року між ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» та відповідачем. укладено кредитний договір №10003911705 за яким відповідачу були надані кошти у розмірі 7300 грн.. ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк. 05.09.2022 року ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» відступило право вимоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за договором факторингу № 556/ФК-22. Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого перед позивачем виникла заборгованість, яка становить 26\~202, 62, з яких заборгованість за тілом кредиту 7300, за нарахованими процентами 18\~902, 62. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного погашення боргу, позивач змушений звернутися з позовом до суду. Ухвалою судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 17 квітня 2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача Романенко М.Е. в судове засідання не з`явився, згідно матеріалів позовної заяви просив розглянути справу без участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений відповідно до вимог закону. Правом на подання відзиву не скористався. Заяви про розгляд справи за відсутності чи будь-яких інших клопотань відповідач не подавав. За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст.\~223,280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 10.06.2021 року між ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» та відповідачем укладено кредитний договір №10003911705 за яким відповідачу були надані кошти у розмірі 7300 грн.. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків та інших витрат. 05.09.2022 року ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» відступило право вимоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за договором факторингу № 556/ФК-22, укладеного між ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Відповідач [PERSON] не виконав зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 28.08.2023 року виникла заборгованість, розмір якої становить 26\~202, 62 грн., з яких 7300 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 18\~902, 62 грн. - сума заборгованості за відсотками. Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. За змістом ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електрону комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електрону комерцію», якщо згідно з актом цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до вимог ст.ст.\~525,\~526,\~530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. За змістом ч. 1\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1\~статті 1054 ЦК України). Відповідно до частини 1\~статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, заборгованість не погашає, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 2422 грн. 40 коп. Щодо вимог позивача про стягнення із відповідача в його користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн. суд констатує наступне. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Велика Палата Верховного Суду висловила наступну правову позицію у постанові від 19 лютого 2020 р. № 14-382цс19. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та адвокатом Білецьким Богданом Михайловичем 01.01.2025 року, був укладений Договір про надання правової допомоги № 42649746. До позову додано додаткову угоду №10003911705 від 02.04.2025 року; детальний опис робіт виконаних адвокатом Білецьким Б.М., акт від 02.04.2025 року про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом на суму в розмірі 9 000 грн.. Вищенаведені документи судом можуть бути оцінені як належні та достатні у розумінні положень ст.ст.77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) позивачем ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» витрат на професійну правничу допомогу. Одночасно з цим, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним зі складністю справи (справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, невеликий обсяг досліджуваних доказів), та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 4 000 грн.. За таких обставин суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі 4 000,00 грн., тим самим частково задовольнивши дану вимогу.

Outcome: approved