Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" звернулося до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 19.12.2019 між ПАТ «СК «Арсенал Страхування» та [PERSON] було укладено договір страхування наземного транспорту №132/19-Т/р, згідно якого ПАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь яке пошкодження або знищення автомобіля марки "Renalt Trafic", д.н.з. [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 23.01.2020 трапилася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля "Renalt Trafic", д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля "Renalt Trafic", д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Згідно постанови Рівненського районного суду Рівненської області у справі №570346/20 від 25.02.2020 відповідача було визнано винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди. Згідно розрахунку вартість матеріального збитку власнику автомобіля "Renalt Trafic", д.н.з. [NUMBER] , склала 35 258, 00 грн. Відповідно до умов договору страхування, ПАТ «СК «Арсенал Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 35 258, 00 грн. Зазначає про те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, а тому ПАТ «СК «Арсенал Страхування» має право зворотної вимоги до відповідача. Просить суд стягнути з відповідача страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 35 258, 00 грн. Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09.08.2023 у справі №569/1400/23 позов приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" до [PERSON] про відшкодування страхового відшкодування в порядку регресу задовольнити. Стягнуто з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" в порядку регресу шкоду в сумі 35 258, 00 грн, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684, 00 грн. Ухвалою суду від 23.04.2025 заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення від 09.08.2023 у справі №569/1400/23 - задоволено. Заочне рішення від 09.08.2023 у справі №569/1400/23 - скасовано і призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи належним чином повідомлений чином. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоч про час, дату та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи у відсутність сторони відповідача. Просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 5000, 00 грн. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 19.12.2019 між ПАТ «СК «Арсенал Страхування» та [PERSON] було укладено договір страхування наземного транспорту №132/19-Т/р, згідно якого ПАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь яке пошкодження або знищення автомобіля марки "Renalt Trafic", д.н.з. [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 23 січня 2020 року в с. Колоденка Рівненського району по вул. Рівненській сталася ДТП за участі двох автомобілів, які внаслідок зіткнення отримали пошкодження: Автомобіль Рено Трафік [NUMBER] (керований [PERSON] ) отримав пошкодження правої бокової частини. Автомобіль Рено Трафік [NUMBER] (керований [PERSON] ) отримав пошкодження передньої лівої частини). На обох водіїв було складено протоколи про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП. Постановою Рівненського апеляційного суду від 22.04.2020 в справі №570/346/20 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/89005617) встановлено, що у водія автомобіля Рено Трафік [NUMBER] [PERSON] відсутнє порушення вимог п.13.3 ПДР та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст 124 КУпАП. Також апеляційним судом надано оцінку діям водія автомобіля Рено Трафік [NUMBER] [PERSON] , в яких вбачається порушення ПДР. Щодо водія [PERSON] у першій інстанції провадження було закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення згідно постанови Рівненського районного суду Рівненської області № 570/358/20 від 09 квітня 2020 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/88699966). Однак постановою Рівненського апеляційного суду № 570/358/20 від 22 червня 2020 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/90049024) постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 09 квітня 2020 року відносно [PERSON] скасувати. Визнати [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2ст.38 КУпАП. Відповідно до умов договору страхування, ПАТ «СК «Арсенал Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 35 258, 00 грн, що стверджується платіжним дорученням №6438846 від 04.02.2020. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за заподіяні збитки. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Слід зазначити, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Враховуючи, що в діях [PERSON] під час ДТП відсутня вина, а винним є саме [PERSON] , то підстав для регресних вимог до відповідача немає. За таких обставин, оцінюючи надані суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку щодо відсутності передбачених законодавством України підстав для стягнення в порядку регресу з відповідача на користь позивача сплаченого останнім страхового відшкодування в розмірі 35 258, 00 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору слід покласти на позивача. Щодо витрат відповідача на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000, 00 грн, суд зазначає таке. Відповідно до частин 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За приписами пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним щодо предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов"язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Суд звертає увагу, що відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду у справі №757/13974/21-ц, до судових витрат на професійну правничу допомогу віднесено витрати на правничу допомогу адвоката, і така допомога надавалася саме тим адвокатом (адвокатами), з яким укладено договір про надання правової допомоги або з відповідним адвокатським об`єднанням чи бюро. При цьому, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та\\або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Вказане узгоджується із правовим висновком, зробленим Верховним Судом у справі № 922/1163/18. Крім того, відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 вищевказаного Закону, згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Так, на підтвердження витрат на правову допомогу представником відповідача було надано ордер серії ВК № 1004148, звіт про обсяг наданої правничої допомоги та використання адвокатом робочого часу на надання правничої допомоги Ничипоруку Юрію Вікторовичу за договором про надання правової (правничої) допомоги від 21.02.2020, однак договору про надання правової (правничої) допомоги від 21.02.2020 представником відповідача до матеріалів справи долучено не було. Враховуючи те, що у матеріалах справи відсутній договір про надання правової (правничої) допомоги від 21.02.2020, укладений між відповідачем та адвокатом, суд позбавлений можливості, в тому числі, пересвідчитись щодо пов`язаності витрат на правничу допомогу зі справою №570/1400/23, дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару, тощо. Суд наголошує, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Суд зазначає, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. При цьому, відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. Вказаної правової позиції дотримується Верховний Суд у справі № 922/2604/20. З огляду на викладене вище, а також враховуючи той факт, що фактичні витрати відповідача на професійну правничу допомогу не підтвердженні належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку про відмову задоволенні заяви представника відповідача про стягнення витрат на професійну правничу домомогу.

Outcome: dismissed