Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 15003,97 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 31.08.2021 відповідач уклав із ТОВ «МІЛОАН» кредитний договір № 101606978. 16.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" укладено договір факторингу № 16072024, у відповідності до умов якого, ТОВ «МІЛОАН» передає ТОВ «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 16072024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 15003,97 грн. з яких: 8075,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 6928,97 грн. сума заборгованості за відсотками. Відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув наданий йому кредит в строки, передбачені Кредитним договором. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позові просив проводити розгляд справи без його участі, зазначив, що не заперечує проти прийняття рішення на підставі наявних у справі документів. Надав письмові пояснення по справі, в яких наполягав на задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач у судове засідання, не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача надав письмові пояснення в яких просив відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування пояснень просив затосувати позовну даність, також зазначив, що позивач не надав доказів перерахунку кредитних коштів відповідачу, нарахування заборгованості не підтверджується первинними бухгалтерськими документами, докази відступлення прав вимоги неналежні та недопустимі, відсотки нараховані поза межами строку кредитування, а також не доведено, що саме відповідач підписувала договір в електронній формі. Також просив відкласти розгляд справи, у зв`язку з зайнятістю в розгляді іншої справи. Враховуючи те, що строна відповідача висловила позицію щодо суті спору, в матіолах справи відсутні нові докази по справі, представник відповідача не надав доказів поважності причин неприбуття в судове засідання, то суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що [PERSON] 31.08.2021 з метою отримання кредиту за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором підписала Договір про споживчий кредит № 101606978 з ТОВ «МІЛОАН», в якому зазначено: сума кредиту складає 12000 грн., строк кредитування становить 30 днів з 31.08.2021 до 30.09.2021, процентна складають в грошовому виразі 36 грн. Загальна вартість кредиту складає 12036 грн. Комісі за вказаним Договором не передбачена. В графіку платежів за наведеним вище Договором зазначено: загальна вартість кредиту складає 12036 грн., з яких 12000 грн. сума кредиту, 36 грн. проценти. Також, відповідач 31.08.2021 підписав Паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено, що інформація в ньому є актуальною протягом 2-х днів з дати надання інформації. У порушення зазначених умов Договору відповідач зобов`язання за кредитним договором № 101606978 від 31.08.2021 належним чином не виконав. 16.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу № 16072024, у відповідності до умов якого, ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права грошової вимоги (Права Вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «МІЛОАН» і боржниками. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 15003,97 грн., з яких: 8075,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6928,97 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Матеріали справи свідчать про те, що Договір № 101606978 від 31.08.2021 укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. Навідміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст. 12 цього закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. ТОВ «МІЛОАН» виконав вимоги укладеного між ним та відповідачем кредитного договору та надав відповідачу кредитні кошти, які в цьому договорі зазначені. Надання грошових коштів підтверджується договором, додатками до нього, підписаними електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача, копією платіжного доручення про перерахуванн коштів 31.08.2021, а також відомістю про щоденні нарахування та погашення ТОВ «МІЛОАН», в якому відображена сума кредиту у розмірі 12000 грн., яка надана 31.08.2021. Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність укладеного між ТОВ «МІЛОАН» (первісним кредитором) та відповідачем у справі вказаного правочину та надання кредиту у розмірі 12000 грн. відповідачу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необґрунтованими доводи представника відповідача щодо відсутності доказів підписання кредитного договору саме відповідачем та відачу їй кредиту у розмірі 12000 грн. Щодо наявних в матеріалах справи Паспорту кредиту підписаного відповідачем 31.08.2021 суд зазначає наступне. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (абзац перший частини першої статті 207 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України). Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. (частина перша та друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що паспорт споживчого кредиту від 31.08.2021 не є невід`ємною складовою частини Договору № 101606978 від 31.08.2021. Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20, провадження № 61-14545сво20. Згідно ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 1 ст. 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст.ст. 526, 615 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст. 629 Цивільного кодексу України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Також суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15, за якою «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». В матеріалах справи містяться належні, допустимі, достатні та достовірні докази відступлення права вимоги за Договором № 101606978 від 31.08.2024, а саме договір факторингу від 16.07.2024 № 16072024, акт приймоу передачі інформації згідно Реєстру боржників за Договором факторингу від 16.07.2024, витяг з Реєстру боржників до Договору факторину від 16.07.2024. Враховуючи вищевикладене суд відхиляє як необґрунтовані доводи представника відповідача в цій частині. Відповідно до відомості ТОВ «МІЛОАН» про щоденні нарахування та погашення, за період з 01.09.2021 по 04.03.2022 відповідачу нараховувалась заборгованість за відсотками. Вказану відомість суд вважає належним, допустими, достатнім та достовірним доказом формування заборгованості за Договором № 101606978 від 31.08.2021, у зв`язку з чим відхиляє доводи представника відповідача в цій частині. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. З вимогами про стягнення грошових коштів на підставі ст. 625 ЦК України позивач не звертався. Відповідно до умов Договору № 101606978 від 31.08.2021, встановлено проценти за користування кредитом у грошовому виразі у розмірі 36 грн., строк кредитування складав 30 днів. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач мав право на відсотки за користування кредитом в межах строку кредитування, який складав 30 днів у розмірі 36 грн. (вказана сума погоджена стронами у Договорі), враховуючи правову позицію висловлену у постанові Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. В іншій частині позовні вимоги щодо стягнення відсотків за користування кредитом є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки суперечать правовій позиції висловленій у постанові Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс1. Враховуючи викладене доводи представника відповідача в цій частині є обґрунтованими та приймаються до уваги. Проте, суд зазначає, що при розрахунку заборгованості за Договором № 101606978 від 31.08.2021 позивачем не враховано умови цього Договору, розмір відсотків в межах строку кредитування, на які позивач міг розраховувати та дані Відомості про щоденні нарахування та погашені, яка складена первинним кредитором- ТОВ «МІЛОАН». Так, згідно наведеної Відомості, відповідач по справі при отриманому кредиту у розмірі 12000 грн., 30.09.2021 року сплатила 36 грн. відсотків за користування кредитом, тобто відсотки нею були сплачені в повному обсязі та сплатила 600 грн. тіла кредиту. Також, ТОВ «МІЛОАН» 30.09.2021 було зараховано 600 грн. як сплату за комісію за управління та обслуговування кредиту, проте, в Договорі № 101606978 від 31.08.2021 умови про сплату комісії не погоджені, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що ці та подальші кошти, які зааховувались як сплата комісії повінні бути враховані як сплата заборгованості за тілом кредиту (враховуючи погашення заборгованості за вісотками у розмірі 36 грн. в повному обсязі). Загалом за період з 30.09.2021 по 14.02.2022 відповідач сплатила первісному кредитору ТОВ «МІЛОАН» згідно відомості: 600+36+600+100+475+285+100+475+425+100+425+475+100+475+425+100+425+475+100+475+285+100+475+285=7816 грн. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості відповідно до Договору 101606978 від 31.08.2021 за тілом кредиту у розмірі 4220 грн. (12000+36-7816), оскільки матеріалами справи підтверджено надання відповідачу кредиту саме у цьому розмірі, та невиконання умов Договору щодо погашення заборгованості за тілом кредиту на суму 4220 грн. Враховуючи викладене, позовні вимоги є частково обґрунтованими, а тому позов підлягає частковому задоволенню, а саме: підлягає стягненню заборгованість по Договору № 101606978 від 31.08.2021: 4220,00 грн. за тілом кредиту, а в іншій частині позову слід відмовити з вищенаведених підстав. Щодо заяви представника відповідача про застосування позовної давності, суд дійшов висновку про безпідставність її заявлення виходячи з наступного. Договір № 101606978 від 31.08.2021 був укладений зі строком кредитування на 30 днів до 30.09.2021. Тобто з 01.10.2021 первісний кредитор знав про порушення своїх прав у спірних правовідносинах. Трирічний строк для захисту прав у спірних правовідносинах спливав 30.09.2024. З позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» звернулось до суду в лютому 2025 року. Проте відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК Укрїни, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Отже, на даний час позовна давність за спірними правовідносинами не сплила. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно (28,13%) задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial