Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

До суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 17.08.2021 у розмірі 51 528,89 грн., яка складається з 27 518,07 грн. заборгованості за кредитом та 24 010,82 грн. заборгованості за відсотками, станом на 22.11.2024 року. Позов обґрунтовано тим, що відповідно до укладеного між сторонами 17.08.2021 кредитного договору № б/н [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 40,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення умов кредитного договору, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, внаслідок чого станом на 22.11.2024 має заборгованість в загальній сумі 51 528,89 грн., яку позивач просить стягнути разом з понесеними судовими витратами у вигляді судового збору у сумі 3 028,00 грн. Ухвалою суду від 17.12.2024 відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 04.02.2025 представник відповідача - адвокат Губарєв К.С. яка діє на підставі Ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 04.02.2025 №1206679, отримав доступ до справи за допомогою електронного кабінета ЄСІСТ та ознайомився з матеріалами справи, отримав копію ухвали про відкриття провадження по справі, судову повістку про виклик в судове засідання, а також позов з додатками. Відповідачем та його представником відзив на позов не подано. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов підтримав. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Представник відповідача-\~адвокат Уткін О.Є. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, зазначив, що кредит надавався на строк 240 місяців, позивач звернувся раніше терміну. Претензію відповідачу [PERSON] позивач не направляв для врегулювання заборгованості в досудовому порядку. Крім того, просив відмовити у стягненні заборгованості по відсоткам, у зв`язку з відсутністю узгоджень з відповідачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Заслухавши думку представника відповідача, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 17.08.2021 між АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та [PERSON] шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку (далі - заява від 17.08.2021) був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у вигляді кредитної лінії зі встановленим кредитним лімітом на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі встановленому умовами Договору. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-заява разом Умовами та Правилами надання банківських послуг АТ «А-Банк» становить між ним та Банком договір, що підтверджується власнорочним (цифровим) підписом у заяві від 17.08.2021. Також, 17.08.2021 о 11:02, годині [PERSON] було підписано Паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка «Зелена». До позовної заяви, крім анкети-заяви та паспорту, підписаної позичальником, представник банку додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» та Тарифи по картці, які не підписані позичальником. Згідно долучених до позову копій Довідок голови правління АТ «А-Банк»: - на ім`я [PERSON] у банку відкрито рахунок № [NUMBER] та видано картки № [NUMBER] строком дії до квітня 2028 року; № [NUMBER] строком дії до грудня 2031 року. - по кредитному договору б/н (внутрішньобанківський референс SAMABWFC10074020767), укладеному 17.08.2021 з [PERSON] , останньому за період з 17.08.2021 по 22.11.2024 було встановлено кредитний ліміт 17.08.2021 - у сумі 7000,00 грн. (ініцітор Сlient), 17.08.2021 - у сумі 7000,00 грн. (ініцітор Bank), 03.02.2022 - у сумі 37000,00 грн. (ініцітор Bank), 03.02.2022 - у сумі 27 700,00 грн. (ініцітор Bank), 29.08.2023 - у сумі 27 518,07 грн. (ініцітор Bank), 29.03.2024 - у сумі 27 600,00 грн. (ініцітор Bank). Випискою по картці, виданої на ім`я [PERSON] встановлено, що за період з 17.08.2021-22.11.2024 року він користувався кредитними коштами, наданими АТ «А-Банк», сума витрат за вказаний період складає 113\~703,12 грн., сума зарахувань за вказаний період 63 035,52 грн., сума комісій 284,52 грн., сума кешбеку 106,62 грн. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, [PERSON] має невиконані зобов`язання перед банком на суму 51 528,89 грн., з яких: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 27 518,07 грн., загальний залишок заборгованості за процентами (на прострочену заборгованість) у розмірі 24 010,82 грн. Посилаючись на невиконання відповідачем умов кредитного договору, позивач просив суд стягнути з відповідача зазначену заборгованість. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 634 ЦК України визначено, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України зазначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі вищевикладеного, а також на те, відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, суд дійшов висновку, що сума заборгованості у розмірі 27\~518,07 грн, що становить заборгованість за кредитом підлягає стягненню з відповідача, оскільки зазначена сума коштів кредиту використана боржником, що підтверджується розрахунком заборгованості, випискою за картковим рахунком, з якої вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами. Також представник позивача, крім заборгованості за кредитом, просить стягнути заборгованість за відсотками у розмірі 24\~010,82 грн, які нараховані відповідно до Умов та правил надання банківських послуг та паспорту споживчого кредиту. Однак в анкеті заяві підписаною відповідачем розмір відсотків не встановлений, а відтак відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату відсотків. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Тарифи та Умови та паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка Зелена». Тарифами та Умовами, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору та позовну давність щодо вимог банку та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи та Умови розумів відповідач та ознайомився погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву від 17.08.2021, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів та штрафів та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (https://a-bank.com.ua/terms) неодноразово змінювалися самим АТ «АКЦЕНТ-БАНК» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Тарифи та Умови та правила у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Тарифи та Умови, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, пені, надані банком Тарифи та Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Тарифи та Умови, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Судом встановлено, що Тарифи та Умови не містять підпису відповідача, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи та Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо процентів за користування кредитними коштами. Також, суд зауважує, що долучений до позову Паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка «Зелена» не є належним доказом у цій справі, оскільки сторони при укладенні кредитного договору, яким є Анкета-заява від 17.08.2021, не передбачили, що він є його складовою частиною. Тлумачення норм ЗУ «Про споживче кредитування» свідчить, що під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація, правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/12 (провадження № 61-14545сво20), в якій суд відступив від висновку Верховного Суду, викладеного у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц (провадження № 61-13569св20), від 18 листопада 2020 року у справі № 313/346/20 (провадження № 61-14573св20) та у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19 (провадження № 61-17707св19), про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом. Суд у порядку ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує указані висновки, викладені в постановах Верховного Суду при виборі і застосуванні відповідних норм права до спірних правовідносин. Крім того, у розділі 4 вказаного паспорту зазначено, що наведені у ньому обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у договорі. Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Отже, підписання паспорта споживчого кредиту, який містить узагальнену інформацію про умови кредитування щодо різних типів кредитних продуктів є передумовою укладення кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача і цей документ не є складовою укладеного договору. За вказаних обставин, оскільки анкета-заява, яка підписана відповідачем, не містить посилання на конкретні умови кредитування, нарахування відсотків та порядок повернення кредиту, а тому саме по собі підписання відповідачем паспорта споживчого кредиту, який не є складовою частиною укладеного договору, без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг не підтверджує узгодження сторонами умов кредитування. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за процентами у сумі 24 010,82 грн., у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Суд критично ставиться до твердження представника відповідача про те, що позивач передчасно подав позовну заяву, з таких підстав. За змістом ч.1ст.16 Закону України «Про споживче кредитування»\~споживач має право в будь-який час повністю або частково достроково повернути споживчий кредит, у тому числі шляхом збільшення суми періодичних платежів. Договором про споживчий кредит може бути передбачено обов`язок повідомлення кредитодавця про намір дострокового повернення споживчого кредиту з оформленням відповідного документа. Якщо споживач скористався правом повернення споживчого кредиту шляхом збільшення суми періодичних платежів, кредитодавець зобов`язаний здійснити відповідне коригування зобов`язань споживача у бік їх зменшення та на вимогу споживача надати йому новий графік платежів. Договором про споживчий кредит може встановлюватися порядок дострокового повернення споживчого кредиту з урахуванням положень частини третьої цієї статті. Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (ч. 1 ст. 11 вказаного вище Закону). З приводу посилання відповідача на ч. 1 ст.\~16\~та ч. 1 ст.\~11 Закону України «Про споживче кредитування»\~(здійснення коригування зобов`язань споживача та надання нового графіку платежів, а також повідомлення інформації про поточний розмір заборгованості), то суд звертає увагу, що надання вказаних послуг здійснюється на вимогу споживача. Проте таких вимог відповідачем не було заявлено позивачу. Водночас, отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «АКЦЕНТ-БАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому суд приходить до висновку, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З урахуванням вищевикладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 27 518,07 грн., що складається з заборгованості за кредитом, у задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити. Згідно з частиною першою\~статті 141 ЦПК\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 617,05 грн., виходячи з розрахунку: 27 518,07 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 3 028,00 грн. (сума сплаченого судового збору) / 51 528,29 грн. (розмір заявлених позовних вимог).

Outcome: partial