Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

В липні\~2024\~року [PERSON] \~звернулась до\~суду з\~позовом до\~Хмельницької міської\~ради,\~третя особа,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог на\~предмет спору\~Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Житлово-експлуатаційне\~об`єднання» про визнання права власності. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що вона була членом Житлово-будвельного кооперативу №70 по [ADDRESS] . Відповідно до рішення виконкому Хмельницької міської ради народних депутатів від 12.12.1984 року №96/Б [PERSON] було видано ордер на квартиру [ADDRESS] , жилою площею 29,06 кв.м. на сім`ю з 3-х чоловік: [PERSON] - чоловік, [PERSON] - дочка. Вона, разом зі своєю сім`єю вселились в квартиру [ADDRESS] , де були зареєстровані і мешкають по сьогоднішній час. У 90-х роках ЖБК№70 було ліквідовано. До моменту ліквідації ЖБК №70 нею було виплачено пайові внески в повному обсязі. 14.01.1993 року Житлово-експлуатаційним об`єднанням видно довідку №39 про виплату в повному розмірі членом ЖБК 70 [PERSON] кооперативної квартири в сумі 7368 рублів. Однак, помилково в довідці вказана вул. «Молодіжна» замість «Львівське шоссе». В зв`язку із наведеним невідповідностями, державним реєстратором прав на нерухоме майно Хмельницької міської ради було прийнято рішення про відмову в державній реєстрації права власності [PERSON] на кооперативну квартиру за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, в зв`язку з ліквідацією ЖБК 70 і за відсутності його правонаступників, отримати необхідні підтверджуючі документи та зареєструвати право власності на належну їй квартиру у визначеному чинним законодавством порядком вона не має можливості, в зв`язку із чим змушена звернутиь до суду із данною позовною заявою. З врахуванням наведеного позивач просить: визнати за [PERSON] , право власності на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17.09.2024 року було залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] . В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задоволити з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, подала до суду відзив на позовну заяву, в якому в задоволенні позову просила відмовити, позовні вимоги вважають не обґрунтованими, належним чином не доведеними, оскільки до позовної заяви не додано документи, які б підтверджували внесення позивачкою пайових внесків на квартиру в повному обсязі. Розгляд справи просила проводити без участі представника Хмельницької міської ради. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задоволити. Представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об`єднання» в судове засідання не з`явився, повідомлялись про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Заслухавши пояснення позивача, її представника, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням виконкому Хмельницької міської ради народних депутатів від 12.04.1984 року №96/Б було постановлено затвердити протокол загальних зборів членів кооперативу від 22.03.1984 року про розподіл квартир між членами кооперативу, та видати ордера членам ЖБК №70 для заселення 72-квартирного будинку [ADDRESS] , згідно списків членів кооперативу. Відповідно до вказаного рішення виконкому Хмельницької міської ради народних депутатів від 12.04.1984 року №96/Б [PERSON] було видано ордер на квартиру [ADDRESS] , житловою площею 29,06 кв.м., на сім`ю з 3-х чоловік, склад сім`ї: [PERSON] - чоловік, [PERSON] - дочка. [PERSON] , разом з своєю сім`єю вселились в квартиру [ADDRESS] , де була зареєстрована 17.05.1984 році і мешкає по сьогоднішній час. 14.01.1993 року Житлово-експлуатаційним об`єднанням видно довідку №39 про виплату в повному розмірі членом ЖБК 70 [PERSON] кооперативної квартири в сумі 7368 рублів. Однак, помилково в довідці вказана вул. «Молодіжна» замість «Львівське шосе». 07.10.1997 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 24.10.2024р. право власності на квартиру [ADDRESS] у вказаних реєстрах не зареєстровано. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Хмельницької міської ради від 12.06.2024\~року,\~відмовлено в державній реєстрації права власності [PERSON] на кооперативну квартиру за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку розбіжностями в поданих документах. Вказані обставини підтверджуються: копією паспорта [PERSON] серія [NUMBER] ; ордером №954 серія №Р від 14.04.1984р.; довідкою №39 від 14.01.1993 року Житлово-експлуатаційного об`єднання; рішенням виконкому Хмельницької міської ради народних депутатів від 12.04.1984 року №96/Б; рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Хмельницької міської ради від 12.06.2024 року; свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] ; свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] ; інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 24.10.2024р. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 15 Закону України "Про власність", член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Наймач жилого приміщення в будинку державного чи громадського житлового фонду та члени його сім`ї мають право придбати у власність відповідну квартиру або будинок шляхом їх викупу або на інших підставах, передбачених законодавством України. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом. Статтею 22 Кодексу про шлюб та сім`ю також передбачено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Частиною 1 ст.70 Сімейного кодексу України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В силу ч.1 ст.368 ЦК України - спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Статтями 370, 372 ЦК України, які регулюють порядок виділу та поділу майна, що є у спільній сумісній власності визначено, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що [PERSON] , як член ЖБК №70, 14.04.1984р. отримала ордер на квартиру [ADDRESS] , житловою площею 29,06 кв.м., на сім`ю з 3-х чоловік: [PERSON] - чоловік, [PERSON] дочка. При цьому слід зазначити, що повна вартість вказаної квартири була виплачена в період перебування позивачки у шлюбі з [PERSON] , а отже дана квартира є спільною сумісною власністю подружжя. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вказана квартира є її особистою власністю, хоча і набута в період перебування у зареєстрованому шлюбі. Представником відповідача, відповідно до положень ст.ст. 12,13,81 ЦПК України, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень проти позовних вимог, та спростування факту оплати позивачем повної вартості вищевказаної квартири, як членом ЖБК №70. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та слід визнати за [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , право власності на частину квартири [ADDRESS] . В задоволенні решти позовних вимог, слід відмовити. Враховуючи, що ухвалою суду від 02.08.2024 року позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом, враховуючи її матеріальний стан, з відповідача відповідно до ст..141 ЦПК України, слід стягнути пропорційно задоволеним вимогам 7540грн. (15140/2) судового збору в дохід держави.

Outcome: partial