Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

Керівник Могилів Подільської окружної прокуратури звернувся до районного суду із вищевказаним позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням внаслідок незаконної порубки лісу. В обґрунтування позову керівник Могилів Подільської місцевої прокуратури вказує на те, що незаконною рубкою [PERSON] двох сироростучих дерев породи «Чорний горіх», які розрізав на чотири стовбура (колоди) в полезахисній лісовій смузі (захисних лісових насаджень), розташованій в адміністративних межах Борівського старостинського округу, що входить до Чернівецької територіальної громади Могилів - Подільського району Вінницької області завдано шкоду навколишньому природному середовищу, яка складає 64671 грн. 10 коп. Прокурор Могилів Подільської окружної прокуратури Радько С.Б. свої вимоги підтримує на умовах, викладених в позовній заяві та просить задоволити їх в повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Особи, в інтересах яких заявлено позов - Державна екологічна інспекція у Вінницькій області, Чернівецька селищна рада Могилів Подільського району Вінницької області в судове засідання не з`явилися, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.3 ст.211 ЦПК України, клопочуть про розгляд справи у їх відсутність, подавши через канцелярію Чернівецького районного суду Вінницької області відповідні письмові заяви, позовні вимоги підтримуються. Відповідачу за зареєстрованим місцем проживання було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі та повістку про виклик до суду рекомендованим повідомленням. Однак, 13.01.2025 на адресу суду повернувся конверт із відміткою на довідці Укрпошти про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою», що підтверджується рекомендованим повідомленням №0610216805243 (а.с. 91). Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 року у справі № 911/3142/19 зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Окрім того, про дату, час і місце судового засідання відповідача повідомлено повторно шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України (а.с. 139, 142) та надісланням за зареєстрованим місцем проживання судової повістки. Однак, вдруге 24.03.2025 на адресу суду повернувся конверт із відміткою на довідці Укрпошти про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою», що підтверджується рекомендованим повідомленням №0610234991119 (а.с. 135). Отже, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи згідно з положеннями частин 7 та 8 статті 128 ЦПК України, і судом вжиті всі передбачені законом заходи для можливості реалізації ним права судового захисту своїх прав і свобод з метою дотримання принципу рівності усіх перед законом. Таким чином, відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про розгляд справи судом. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ухвали Чернівецького районного суду Вінницької області від 07.05.2025 постановлено про проведення заочного розгляду даної справи. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч.1, 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч.3 ст.16 Конституції України). У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити в своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч.2.ст.5 ЦПК). Відповідно до положень ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом було встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. Могилів-Подільською окружною прокуратурою вивчено стан додержання вимог природоохоронного законодавства, за результатами якого виявлено факт наявності не відшкодованих збитків, завданих кримінальним правопорушенням в сфері навколишнього природного середовища. Так, в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022020200000177 від 09.11.2022 за ч. 1 ст. 246 КК України, встановлено, що 29 жовтня 2022 року близько 18 год. 00 хв. у [PERSON] виник злочинний умисел на незаконну порубку дерев у полезахисній смузі (захисних лісових насаджень), розташованої неподалік с. Безводне Могилів-Подільського району Вінницької області. У подальшому, цього ж дня, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконну порубку дерев, що виконують ґрунтозахисні функції, які у відповідності зі ст. 4 Лісового кодексу України є складовою частиною лісового фонду України, [PERSON] за допомогою автомобіля ВАЗ - 2101, у щепленні з причепом кустарного виробництва без державного номерного знаку, приїхав в полезахисну лісову смугу (захисних лісових насаджень), яка розташована в адміністративних межах Борівського старостинського округу, що входить до Чернівецької селищної ради, за межами населеного пункту і знаходиться в адміністративному підпорядкуванні державної екологічної інспекції у Вінницькій області, з корисливою метою, діючи умисно, в порушення вимог ст. 69 Лісового кодексу України, без відповідного на те дозволу (лісорубного квитка), за допомогою невстановленої досудовим розслідуванням бензопили, вчинив самовільну незаконну порубку двох сироростучих дерев породи: «Чорний горіх», які розрізав на чотири стовбура (колоди) розмірами: перший стовбур довжиною 3 м діаметром 25см., другий стовбур довжиною 3,78 м та діаметром 25 см, третій стовбур 1,90 м. діаметром 23 см, четвертий стовбур довжиною 3 м діаметром 28 см. Після чого дану деревину завантажив до причепу та здійснив її перевезення до місця свого проживання. Продовжуючи свій злочинний намір, 14.11.2022 року близько 09:00 год. [PERSON] на автомобілі ВАЗ 2101 у щепленні з причепом кустарного виробництва перевозив вищевказані чотири стовбури дерев на пилораму в с. Стіна Тульчинського району, однак був зупинений працівниками поліції. Відповідно до висновку судової інженерно-екологічної експертизи №2296-21 від 16.02.2023 загальний розмір шкоди, заподіяної державі в результаті незаконної вирубки 2 сироростучих дерев породи «Чорний горіх» становить 64671,10 грн. (шістдесят чотири тисячі шістсот сімдесят одна гривня) десять копійок. Вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 29.01.2024 [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.246 КК України. Вирок набрав законної сили 31.05.2024, згідно ухвали Вінницького апеляційного суду, якою залишено без змін вирок Томашпільського районного суду від 29.01.2024. Вище зазначенний вирок набув чинності 31.05.2024 (а.с. 13-17). На момент розгляду кримінального провадження у суді у добровільному порядку шкода не відшкодована. Відповідно до інформації Чернівецької селищної ради Могиплів Подільського району Вінницької області від 15.08.2024 №175, кошти за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища від [PERSON] до бюджету Чернівецької селищної територіальної громади не надходили. Згідно норм ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У зв`язку із цим вина відповідача у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу встановлена вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 29.01.2024 та в силу вимог ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. У зв`язку з вищевикладеним, у [PERSON] наявні усі елементи складу цивільного правопорушення, зокрема: протиправна поведінка відповідача, яка полягає у вирубці 2-ох сироростучих дерев породи «Чорний горіх», безпосередній причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, оскільки шкода виступає об`єктивним наслідком поведінки відповідача через недотримання природоохоронного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Статтею 66 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Статтею 1 Лісового кодексу України встановлено, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місце розташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. Ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи (ст.7 Лісового кодексу України). Частиною другою ст.19 Лісового кодексу України визначено, що обов`язок забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, вжиття інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку, а також дотримання правил і норм використання лісових ресурсів покладено на постійних лісокористувачів. Відповідно до п.5 ч.1 ст.64 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів від незаконних рубок та інших пошкоджень. Спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно (ст.69 ЛК України). Відповідно до ст.5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» ліс як природний ресурс загальнодержавного значення підлягає державній охороні і регулюванню на всій території України. Статтею 40 вказаного Закону передбачено, що використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог. Відповідно до ст. 86 Лісового кодексу України організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб. Згідно з нормою частини 1 ст.105 Лісового кодексу України особи, винні у порушенні лісового законодавства, зокрема, у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників, несуть встановлену законом відповідальність. Відповідно до ст. 107 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язанні відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Відповідно до частини четвертої статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства зобов`язані відшкодувати шкоду, завдану ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Як вбачається із висновку експерта від 16.02.2023 №7796/22-21 за результатами судової інженерно-екологічної експертизи у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12022020200000177 від 09.11.2023, загальний розмір шкоди, заподіяної внаслідок незаконної, як встановлено слідчтвом та спеціалістами ДП «Томашпільський райагроліс» вирубки 2-х сироростучих дерев породи «Чорний горіх на території Чернівецької селищної ради Могилів Подільського району вінницької області, становить 64641 грн. 10 коп. на 2022 рік. Відповідачем не надано заперечень на спростування вказаного розрахунку. Відповідно до змісту частин 1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкода завдана не з її вини. У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з наступними змінами) роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. У діях [PERSON] \~наявні усі\~елементи складу\~цивільного правопорушення,\~зокрема:\~протиправна поведінка\~відповідача,\~яка виражається\~у вирубці\~2-ох\~сироростучих дерев\~породи «Чорний\~горіх»,\~безпосередній причинний\~зв`язок між\~шкодою і\~протиправною поведінкою,\~оскільки шкода\~виступає об`єктивним\~наслідком поведінки\~відповідача через недотримання природоохоронного законодавства. При цьому вина [PERSON] полягає у протиправній діяльності, що виразилася у незаконній вирубці 2-ох сироростучих дерев породи «Чорний горіх», що підтверджується наявними у справі доказами. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відтак, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях покладає на позивача обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою, та одночасно передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позивачем доведено факт заподіяння шкоди, внаслідок неправомірної вирубки 2-ох сироростучих дерев породи «Чорний горіх», а відповідачем не спростовано відсутність його вини в заподіянні шкоди. Згідно із ст.131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч.3 ст.56\~ЦПК України в визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Могилів-Подільською окружною прокуратурою 09.08.2024 до Державної екологічної інспекції у Вінницькій області за №53/1-3923 вих-24, а також 13.08.2024 за №53/1-3943 вих-24 до Чернівецької селищної ради Могилів Подільського району Вінницької області скеровано листи, у яких повідомлено про виявлені збитків за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, внаслідок вчинення злочину та повідомлено про порушення інтересів держави щодо невиконання вимог природоохоронного законодавства в частині відшкодування шкоди, заподіяної довкіллю на території Чернівецької селищної ради та з метою встановленняьнаміру Інспекції звертатись з позовом про стягнення завданих державі збитків. Відповідно до листа Державної екологічної інспекції у Вінницькій області № 3592/12/24 від 13.08.2024 Інспекція не має наміру подавати позовну заяву про стягнення збитків, завданих державі за порушення вимог природоохоронного законодавства та не заперечує щодо можливості здійснення Могилів-Подільською окружною прокуратурою представництва інтересів держави в суді в інтересах Державної екологічної інспекції у Вінницькій області. Відповідно до листа Чернівецької селищної ради № 175 від 15.08.2024 остання не зверталась з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення шкоди, завданої злочином на суму 64 671,10 грн, оскільки в селищній раді відсутні кошти на сплату судового збору. Чернівецька селищна рада не заперечує проти звернення органами прокуратури з аналогічним позовом в інтересах Чернівецької селищної ради. На даний час, Чернівецька селищна рада Могилів Подільського району Вінницької областві та Державна екологічна інспекція у Вінницькій області ніяких дій щодо захисту порушених прав не вчинили, позов про відшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу не подали, що порушує інтереси держави та є підставою для звернення прокурора з позовом до суду. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Могилів Подільською окружною прокуратурою відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог щодо відшкодування шкоди, завданої незаконною порубкою сироростучих дерев породи «Чорний горіх». Пунктом 24 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~застосування норм\~цивільного процесуального\~законодавства при\~розгляді справ\~у суді\~першої інстанції»\~від 12.06.2009\~№2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. З урахуванням встановлених по справі обставин, які були перевірені зібраними у справі доказами, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, у зв`язку з чим вважає, що позов слід задовольнити в повному обсязі. При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст.113 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначається положеннями Закону України «Про судовий збір». Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, справляється судовий збір. Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року, №3674-VI встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік» від 19.11.2024 року, 4059-IX встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 3028 гривні 00 копійок. Відтак, сума судового збору, що підлягає до сплати за звернення юридичної особи до суду із позовною заявою майнового характеру становить не менше 3028 гривень та не більше 1059800 гривень. Відповідно до п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. З врахуванням того, що позов підлягає задоволенню, суд в силу ст.141 ЦПК України приходить до висновку про стягнення із [PERSON] на користь держави судового збору, від сплати якого при зверненні до суду звільнено позивача в силу положень статті 5 Закону України «Про судовий збір», пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.3, 15, 16, 1166, 1206 ЦК України,

Outcome: approved