Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У лютому 2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь витрати на поховання спадкодавця [PERSON] у розмірі 75\~390 грн. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала із [PERSON] у фактичних родинних відносинах, як батько і донька (є нерідною донькою, але носила його прізвище та по батькові). [INFO] [PERSON] помер. Вона за власні кошти організувала і здійснила всі необхідні витрати на поховання, а саме оплатила вартість перевезення тіла померлої людини у розмірі 800 грн; придбала ритуальні товари: домовину, хрест, покривала, подушки, простирадла, рушники тощо на загальну суму 17\~520 грн; оплатила поминальний обід у розмірі 44095 грн та поминальну вечерю у розмірі 12 975 грн. Після смерті спадкодавця спадщину прийняла його двоюрідна племінниця - відповідач [PERSON] , яка у добровільному порядку відмовилась відшкодувати понесені нею витрати, а тому змушена звернутися до суду. Відповідач [PERSON] через представника адвоката Панькову О.Ю. подала до суду відзив, в якому позов не визнала. На обґрунтування своєї позиції у справі вказала, що витрати на проведення поминальних обідів не відносяться до витрат на поховання, які зобов`язаний відшкодувати спадкоємець, тому ці витрати не підлягають стягненню. Надані позивачем докази на підтвердження інших витрат на поховання, зокрема, копія акту надання послуг б/н від 01 травня 2024 року, копія накладної від 01 травня 2024 року на підтвердження перевезення тіла померлої людини та купівлю ритуальних товарів, а саме: домовини, хреста, покривала, подушки, простирадла, рушників тощо, є неналежними, оскільки не є фіскальним чеком чи квитанцією до прибуткового касового ордеру. Крім того позивач отримала від держави допомогу на поховання після смерті [PERSON] . Також зазначила, що позивач не витрачала власні кошти на поховання, оскільки [PERSON] подарував позивачу квартиру, віддав особисті збереження кошти у сумі 1000 євро, 2 тисячі гривень, вона користувалась пенсійною картою на час перебування його у Німеччині. Він був позивачу батьком 40 років, оплачував навчання в університеті, навчання дітей позивача, кредити позивача на придбання автобуса. Кошти на поховання [PERSON] несли рідні, близькі, сусіди, колеги спадкодавця по роботі. 01 квітня 2025 року позивач [PERSON] подала заяву про зменшення позовних вимог та просила стягнути з відповідача лише частину понесених нею витрат, а саме: на перевезення тіла померлої людини у сумі 800 грн та купівлю ритуальних товарів: домовини, хреста, покривала, покривала ритуального, подушки, простирадла, рушників тощо у сумі 17520 грн. У додаткових поясненнях вказала, що заява подана, зважаючи на судову практику у цій категорії справ, хоча нею здійснено значно більше витрат, пов`язаних із похованням [PERSON] з метою дотримання християнських традицій, яких за життя дотримувався покійний, і для вшанування його світлої пам`яті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, просила суд розглядати справу без її участі. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала, з підстав, викладених у відзиві. Процесуальні дії у справі 11 лютого 2025 року відкрито провадження у справі, задоволено клопотання позивача про витребування доказів. 04 березня 2025 року підготовче засідання відкладено у зв`язку із неотриманням позивачем відзиву. 24 березня 2025 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів, підготовче засідання відкладено. 09 квітня 2025 року в підготовчому засіданні оголошено перерву у зв`язку із невиконанням ухвали суду про витребування доказів. 21 квітня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Фактичні обставини справи, встановлені судом [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (арк. спр. 7). 27 березня 2024 року [PERSON] склав заповіт відповідно до якого заповів усе належне йому майно [PERSON] (арк.спр.35). На день смерті [PERSON] був зареєстрований і проживав у [ADDRESS] один, що підтверджується довідками від 11 червня 2024 року (арк.спр.36). Даними спадкової справи № 84/2024 підтверджується, що після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини від 11 червня 2024 року звернулась [PERSON] . У вказаній заяві зазначено про наявність спадкового майна - квартири за адресою: [ADDRESS] . Даними накладної ФОП [PERSON] від 01 травня 2024 року, акта наданих послуг від 01 травня 2024 року ФОП [PERSON] , квитанції ФОП [PERSON] №712676 від 01 травня 2024 року, підтверджується вартість придбаного [PERSON] товару: домовини 8000 грн, хреста 650 грн, покривала 400 грн, покривала ритуального 500 грн, подушки 250 грн, простирадла 200, рушника на хрест 3 шт. на загальну суму 240 грн, рушників кухонних 45 шт. на суму 5850 грн, прохідного набору 30 грн, рушників банних 3 шт. на суму 600 грн, рушників метрових 10 шт. на суму 800 грн, а всього 17\~520 грн, а також вартість оплати катафалку у сумі 800 грн, а всього на загальну суму 18 320 грн (арк.спр.8). Даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підтверджуються, що [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, вид економічної діяльності інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, вантажний автомобільний транспорт (арк.спр.10-12). Відповідно до повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 06 квітня 2025 року допомогу на поховання за [PERSON] , який помер [INFO] виплачено [INFO] [PERSON] (арк.спр.119). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до частини 1 статті 1232 ЦК України спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Обов`язковою умовою покладення на спадкоємців обов`язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця є те, що ці витрати повинні бути розумними з точки зору їхнього розміру і необхідності здійснення. Статтею 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначено, що поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. Згідно зі статтею 53 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті. Реалізація передбаченого п. 4 ч. 3 ст. 2 та ст. 12 ЦПК України принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 3 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З досліджених судом доказів встановлено, що позивач займалася організацією поховання [PERSON] , що визнається відповідачем та підтверджено свідками [PERSON] та [PERSON] . Наведені в позовній заяві види витрат на поховання, зокрема, на перевезення тіла померлої людини, придбання ритуальних товарів: домовини, хреста, покривалів, подушки, простирадла, рушників, прохідного набору, всього на загальну суму 18 320 грн, є очевидними, так як без оплати таких робіт/послуг здійснити ритуал поховання є неможливим, розумними з точки зору їхнього розміру і необхідними. Крім цього ці витрати підтверджуються накладною ФОП [PERSON] від 01 травня 2024 року, актом наданих послуг від 01 травня 2024 року ФОП [PERSON] , рахунковою квитанцією ФОП [PERSON] №712676 від 01 травня 2024 року. Підстав для визнання вказаних доказів недопустимими чи неналежними, на що покликалась представник відповідача, суд не встановив. Крім того відповідачем не спростовано, що саме позивач понесла вказані витрати на поховання [PERSON] , а цю обставину підтвердила свідок [PERSON] під час її допиту. Доводи представника відповідача щодо обов`язковості врахування в рахунок понесених витрат на поховання, отриману позивачем допомогу на поховання [PERSON] суд відхиляє. Так, суд з витребуваної за клопотанням представника відповідача інформації дійсно встановив, що позивач [PERSON] 15 травня 2024 року отримала допомогу на поховання [PERSON] (арк.спр.119). Водночас вказана інформація Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не містить відомостей щодо розміру отриманої [PERSON] допомоги на поховання, а матеріали справи не містять даних щодо розміру пенсії, яку отримував [PERSON] на момент смерті. З клопотанням про витребування цієї інформації сторона відповідача не зверталась. Дані виписки по рахунку судом до уваги не беруться, оскільки стосуються періоду 2022 року, а в деталях транзакції вказано «пенсія, матеріальна допомога». Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. Оскільки відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може враховувати допомогу на поховання [PERSON] , отриману позивачем [PERSON] , оскільки її розмір суд не встановив. Твердження відповідача [PERSON] та показання свідка [PERSON] про те, що позивач користувалась пенсійною картою [PERSON] на час\~його перебування\~ у\~Німеччині,\~на підтвердження\~чого суду\~надано виписку про рух коштів по рахунку спадкодавця [PERSON] за період з 01 липня 2022 року по 31 грудня 2022 року, копію закордонного паспорта [PERSON] , на переконання суду, не спростовують доводів позивача щодо понесення нею витрат на поховання [PERSON] , а тому судом відхиляються. Доводи відповідача про те, що позивач не витрачала власні кошти на поховання, оскільки [PERSON] подарував позивачу квартиру, віддав особисті збереження кошти у сумі 1000 євро, 2 тисячі гривень, він оплачував навчання в університеті, навчання дітей позивача, кредити позивача на придбання автобуса, суд відхиляє, оскільки вони ґрунтуються на особистих припущеннях відповідача та не підтвердженні належними доказами. Крім того вказані відповідачем обставини можуть свідчити лише про особисті взаємовідносини у сім`ї, які склалися між позивачем та спадкодавцем. Долученийіпотечний договір від 21 лютого 2011 року стосується забезпечення [PERSON] , як майновим поручителем, належного виконання кредитного зобов`язання [PERSON] перед ВАТ «Державний ощадний банк України» за рахунок нерухомого майна квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , відтак не має відношення до даної справи. Документ з назвою «перерахунок пенсії», який був долучений представником відповідача до другого екземпляру клопотання про долучення доказів, який надійшов за допомогою поштових засобів зв`язку (арк.спр.98), суд до уваги не бере. Так в аналогічному клопотанні, яке подане представником відповідача у судовому засіданні 24 березня 2025 року (арк.спр.77-86) представник відповідача вказаний доказ не просила суд долучити до матеріалів справи, про що свідчить прохальна частина клопотання, та він власне не був долучений до клопотання, також він не зазначений у додатках до клопотання. Крім того відсутні дані про направлення цього доказу позивачу. Відтак суд 21 квітня 2025 року, задовольняючи клопотання представника відповідача, вказаний доказ до матеріалів справи не приєднував. Долучені позивачем докази: акт № 13 прийому-передачі виконаних робіт ФОП [PERSON] , фіскальний чек (арк.спр.15,14), акт № 12 прийому-передачі виконаних робіт ФОП [PERSON] , фіскальний чек (арк.спр.15,13), витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (арк.спр.16-18), з огляду на зменшення позивачем позовних вимог, судом відхиляються як неналежні докази. Показання свідків [PERSON] та [PERSON] про те, що вони та рідні, близькі, колеги спадкодавця по роботі, несли кошти на поховання [PERSON] судом відхиляються, оскільки свідки не вказали суми коштів, а належних і допустимих доказів передачі коштів відповідач не надала. Крім того, отримання допомоги від колег, співробітників, а не від спадкоємця, який мав б забезпечити поховання спадкодавця, не звільняє його від понесення таких витрат, а свідок [PERSON] підтвердила, що її донька [PERSON] не несла витрат на поховання [PERSON] . Отже, відповідач як спадкоємець за заповітом майна померлого [PERSON] , зобов`язана відшкодувати розумні витрати, які були зроблені позивачем на поховання спадкодавця у розмірі доведених вимог на загальну суму 18 320 грн. Відтак суд вважає, що позов є обґрунтованим, позовні вимоги є доведеними, а тому позов слід задовольнити. Показання свідка [PERSON] не містять даних щодо предмета спору, а тому судом відхиляються як неналежні. Розподіл судових витрат Згідно зі статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на задоволення позову у повному обсязі, понесені позивачем витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн, підлягають стягненню із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved