Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

10.02.2025 позивач [PERSON] звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області із вищевказаним позовом, який умотивувала тим, що 27 вересня 2009 року явона зареєструвала шлюб з відповідачем у виконкомі Байраківської сільської ради Немирівського району Вінницької області, актовий запис № 3. Вказує, що [INFO] у них народилася дочка [PERSON] , а [INFO] народилася дочка [PERSON] , які проживають разом із нею та знаходяться на її утриманні, при цьому відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей взагалі не надає, в зв`язку з чим позивач та діти знаходимося в скрутному матеріальному становищі. Зазначає, що відповідач працездатний, має стабільне грошове забезпечення, а також він фізично здоровий, зобов`язаний та може надавати їй допомогу на утримання дітей і відповідно до стану здоров`я і матеріального становища в змозі сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі однієї третини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Окрім цього вказує, що вирішити питання про стягнення аліментів в порядку досудового врегулювання вказаного спору неможливо, оскільки відповідач не бажає в добровільному порядку надавати допомогу на утримання дітей. Тому просить суд стягнути з [PERSON] , аліментів на її користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї третини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття, а також витрати по оплаті правничої допомоги в сумі 1000 гривень. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 18.02.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом лише відповідача. 22.04.2025 у судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, натомість 28.03.2025 поштою на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що позов [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей визнає частково, оскільки він не був готовий до того, що позивач звинуватить його в тому, що він добровільно не надає утримання донькам, адже він постійно допомагав донькам матеріально, проте доказів на підтвердження надання добровільно ним допомоги на утримання доньок, у нього немає. Вказує, що доказом утримання позивачкою самостійно дітей, позивач вказує та надала довідку старости селища. Разом з тим, згідно довідки не можливо встановити, яким чином староста, на підставі яких документів встановив, що діти знаходяться на повному і самостійному утриманні їх матері. Згідно позову позивач просить суд стягнути на її користь на утримання їхніх доньок аліменти у розмірі однієї третини мого заробітку (доходу), аде не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісяця, тобто позивач просить суд про стягнення з нього двох третин від доходу. Зазначає, що на даний час він офіційно не працює, на разі іншого постійного доходу не має, а знайти роботу з офіційним працевлаштуванням вкрай важко, при цьому розпочати підприємницьку діяльність у м. Вінниці, фінансово поки що не спроможний, а тому береться за будь яку оплачувану роботу, оскільки потрібно утримувати дітей. Таким чином, просить суд стягнути з нього аліменти на утримання доньок в розмірі 1/3 від доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, при цьому вимогу позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 1000 грн. задовольнити частково та стягнути на її користь 500 грн. Суд з урахування поданого відповідачем відзиву на позовну заяву, вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідача. Вивчивши позов, відзив на позов, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] , виданого 27.09.2009 Виконкомом Байраківської сільської ради Немирівського району Вінницької області, актовий запис №3 (а.с.6). У період шлюбу в сторін народилося двоє доньок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що свідчать копії свідоцтв про народження дітей, які містяться в матеріалах цивільної справи, в яких батьком зазначений [PERSON] , а матір`ю [PERSON] (а.с.7,8). Згідно довідки №75/02-3/28/25 від 07.02.2025, виданої старостою Степанівського старостинського округу Вороновицької селищної ради, діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] та знаходяться на її утриманні (а.с.9). Отже, судом установлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо розміру коштів на утримання малолітніх дітей. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов`язків утримувати дітей, судом не встановлено. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до положень ст.180 Сімейного Кодексу України на батьків покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ч.ч.1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи матеріальне становище дітей, які проживають із позивачем та перебувають на її утриманні, позивача, яка є працездатного віку, також суд враховує матеріальне становище відповідача, зокрема те, що, він є фізично здоровою людиною, працездатного віку та офіційно працевлаштований, інших осіб на утриманні не має, позовні вимоги в частині стягнення аліментів визнав, а тому суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Тому, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню та стягненню з відповідача, на користь позивача аліментів на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. І саме такий розмір аліментів буде справедливим, необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Доводи приведені відповідачем у відзиві на позовну заяву про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частики від доходу але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, ані від заробітку , суд вважає хибними, оскільки відповідачем жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вказаного суду не надано. Крім того, суд звертає увагу сторін у справі, що відповідно до положень ч.1 ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому, аліменти на дітей необхідно стягувати починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 10.02.2025 і до досягнення дітьми повноліття. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача судові витрати, які складаються з витрат на правничу допомогу, розмір оплати який підтверджений позивачем належним письмовим доказом. Позивач в своїй позовній заяві просить суд стягнути з [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 гривень, в обґрунтування заявленої суми на надання правової допомоги у вищевказаному розмірі позивачем надано: копію дубліката свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №620 від.15.09.2011 (а.с.11); договір про надання професійної правничої допомоги №07 від 06.02.2025 (а.с.12); попередній розрахунок від 06.02.2025 (а.с.14); акт виконаних робіт по договору про надання професійної правничої допомоги від 10.02.2025 (а.с.15) та квитанцію на оплату правничої допомоги №01 від 06.02.2025, відповідно до якої позивачем сплачено адвокату 1000 грн. за надання професійної правничої допомоги по підготовці до суду позову про стягнення аліментів на утримання дітей (а.с.13). Відповідно до ч.1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Вивчивши матеріали справи в цій частині, суд вважає, що заявлена сума судових витрат на професійну правничу допомогу є такою, що пов`язана з розглядом справи, розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, тому витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000 грн. підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. Окрім того, згідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подачу даного позову, він підлягає стягненню в дохід держави з відповідача у розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Outcome: approved