Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-01 00:00:00

28.11.2024 року позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Гавловська Юлія Вікторівна, звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з позовом до Територіальної громади міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, в якому просив встановити факт проживання [PERSON] , померлого [INFO] , разом із [PERSON] , померлою [INFO] , на час відкриття спадщини останньої в квартирі за номером [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на квартиру за номером [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обгрунтування позовних вимог зазначено, що приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріально округу Миколаївської області Зідрашко О.І. заведена спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] видане 29.03.2024). Для оформлення спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , 25.07.2024 позивач звернувся до Приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріально округу Миколаївської області Зідрашко О.І. із заявою з питання видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Відповідно матеріалів спадкової справи спадщину після смерті [PERSON] прийняв його двоюрідний брат [PERSON] , [INFO] , в якого батько [PERSON] є рідним братом [PERSON] батька померлого [PERSON] , що підтверджується доказами, що є додатками до позовної заяви. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріально округу Миколаївської області Зідрашко О.І. 30.10.2024 та зареєстрованого в реєстрі за № 894, позивач [PERSON] оформив спадщину після смерті [PERSON] на квартиру за номером [ADDRESS] . Також, померлий [PERSON] , прийняв але не оформив у приватну власність спадщину, що складається з квартири за номером [ADDRESS] . Зазначена квартира належала матері померлого [PERSON] [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Третьою Миколаївською державною нотаріальною конторою 23.06.2006 і зареєстрованого в реєстрі за № 1-160. Зазначена інформація міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується роздруківкою від 14.11.2024. До моменту відкриття спадщини [PERSON] постійно проживав без реєстрації разом зі своєю матір`ю [PERSON] , оскільки остання хворіла та потребувала постійного догляду, тому він фактично прийняв спадщину, однак не оформив її. Метою встановлення факту спільного проживання [PERSON] з [PERSON] на дату смерті останньої, а саме [INFO] , є необхідність реалізації права [PERSON] на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Тобто, ухвалене рішення суду про встановлення зазначеного факту має наслідком виникнення цивільних прав позивача, зокрема буде служити підставою для реалізації ним свого права на спадкування за заповітом, так як свідчитиме про прийняття [PERSON] спадщини після смерті матері [PERSON] . Після звернення позивача до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріально округу Миколаївської області Зідрашко О.І., приватним нотаріусом, винесено постанову від 30.10.2024 про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після смерті його двоюрідного брата [PERSON] . Нотаріус мотивувала свою відмову виходячи з того, що заявником до нотаріуса не подано правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , на належне їй майно, а також відсутністю доказів реєстрації [PERSON] разом зі своєю матір`ю на час її смерті. Ухвалою судді від 02.12.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. 09.12.2024 року представником відповідача подано до суду письмові пояснення у справі, відповідно до змісту яких Миколаївська міська рада вважає, що позивач не надав достатньої кількості доказів, які б підтверджували факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] , оскільки доказами, що могли б підтвердити факт проживання є: витяг про місце реєстрації; чеки про сплату комунальних послуг; фотокартки; покази свідків; трудові книжки, військові квитки, медичні книжки; інші документи, в яких чітко зазначений період проживання на території України. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке додається до позовної заяви, йдеться про квартиру [ADDRESS] , а у частині позовних вимог позивач зазначає вимогу про визнання за ним права власності на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Тому, на думку Миколаївської міської ради, квартиру [ADDRESS] позивач не може успадкувати за заповітом, оскільки не надає самого заповіту, а у свідоцтві про право на спадщину за заповітом йдеться про квартиру [ADDRESS] . Крім того, вказує на те, що позивачем не надано жодних правовстановлюючих документів щодо права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Просив розглядати справу з урахуванням наданих пояснень Миколаївської міської ради та за відсутності її представника. 11.12.2024 року представником позивача надано до суду письмові пояснення у справі, відповідно до яких вона вважає надані пояснення представника відповідача необґрунтованими та зазначеними внаслідок невірного тлумачення норм права, що не узгоджуються з матеріалами справи та наданими до суду доказами. Звернула увагу на те, що оригінал заповіту надано [PERSON] приватному нотаріусу Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Зідрашко О.І. при зверненні з заявою щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Копії заповіту у позивача не збережено. Наявність заповіту буде досліджено після надання приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Зідрашко О.І. матеріалів спадкової справи. Стосовно набуття права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] вказано, що зазначена квартира належала матері померлого [PERSON] [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Третьою Миколаївською державною нотаріальною конторою 23.06.2006 і зареєстрованого в реєстрі за № 1-160. Зазначена інформація міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується роздруківкою від 14.11.2024. Тобто, [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка 23.06.2006, що стало підставою для внесення даних до реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджує факт набуття [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] . Щодо доказів про встановлення факту спільного проживання, які відповідач вважає недостатніми, зазначено, що факт проживання [PERSON] разом зі своєю матір`ю [PERSON] на дату її смерті підтверджується актом від 29.10.2024 про спільне проживання осіб на день смерті, складений мешканцями будинку [ADDRESS] . Також, додатково актом від 29.10.2024 про проживання та довідкою про спільне проживання осіб на день смерті. 12.03.2025 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Зідрашко О.І. до суду надано матеріали спадкової справи №3/2024 від 09.04.2024 року за №72275335 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 07.04.2025 року справу призначено до розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити. Представник Миколаївської міської ради до судового засідання не з`явилась, надала до суду пояснення, в яких просила провести розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00038254707 від 25.01.2023 року, наданого Вознесенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.10.1993 року, яке видав Вознесенский горотдел ЗАГСа, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.01.1980 року [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.05.1973 року, виданого Вознесенським рай бюро ЗАГСа Миколаївської області, [PERSON] народився [INFO] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . 28 листопада 2000 року Управління майном комунальної власності Миколаївської міської ради посвідчило, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності громадянину [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності серії [NUMBER] , виданого управлінням комунального майна Миколаївської міської ради на підставі розпорядження від 27.11.2000 року №7999-р. Довідкою Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» Миколаївської міської ради підтверджується факт реєстрації БТІ права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , 03.11.2004 року за №20407. Факт реєстрації права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , підтверджується, також, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (реєстраційний номер майна 8231453). [PERSON] , який є батьком [PERSON] , помер [INFO] , згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.02.2005 року, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 02.03.2006 року [PERSON] зареєструвала право приватної власності на квартиру [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину №1-160 від 23.02.2006 року, виданого Третьою Миколаївською державною нотаріальною конторою згідно свідоцтва про право власності Управління майном комунальної власності Миколаївської міської ради від 13.11.1999 року, про що здійснено запис №20407 в книзі №122. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 05.04.2024 року, виданого Вознесенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшла квартира [ADDRESS] . Єдиним спадкоємцем вказаного майна став [PERSON] , який прийняв, але не оформив у приватну власність спадщину після смерті матері. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (лист Приватного нотаріуса Зідрашко О.І. від 20.03.2025 року №10/01-16 за вх. №ЕП-1668). 16.03.2024 року [PERSON] у місті Южноукраїнськ Вознесенського району Миколаївської області у присутності свідків складено заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Лобовою О.М. та зареєстровано в реєстрі за №664, 665, відповідно до якого [PERSON] все своє рухоме та нерухоме майно, де б воно не було і з чого воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті, і на що він за законом матиме право, заповів [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29.03.2024 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Приватним нотаріусом Зідрашко О.І. 09.04.2024 року було заведено спадкову справу №3/2024 до майна померлого [INFO] громадянина [PERSON] та внесено до СР за №72275335. 09.04.2024 року [PERSON] звернувся до Приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Зідрашко О.І. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . 30.10.2024 року [PERSON] звернувся до Приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Зідрашко О.І. з заявою про видачу Свідоцтв про право на спадщину за заповітом на: квартиру за номером [ADDRESS] ; квартиру за номером [ADDRESS] , що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем після смерті якої був її син [PERSON] . Того ж дня приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Зідрашко О.І. [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме: квартиру за номером [ADDRESS] . Крім того, 30.10.2024 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Зідрашко О.І. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме відмовлено [PERSON] у видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на майно, в тому числі на квартиру за номером [ADDRESS] , що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з тим, що майно належало матері спадкодавця [PERSON] , після смерті якої її син [PERSON] до нотаріальної контори на протязі шести місяців з дня смерті матері не звертався, данні про його реєстрацію разом з померлою на день її смерті відсутні, а отже неможливо встановити факт прийняття спадщини [PERSON] . Також не надано правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності спадкодавця - [PERSON] . Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно п. 2 ч.1 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. У відповідності до ст. 41 Конституції України та ст.ст. 328-330 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті,той з подружжя,який його пережив,та батьки. Відповідно до частин першої і третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець для вступу у права на спадкування має прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При вирішенні питання, чи прийняв спадкоємець спадщину в порядку, визначеному частиною третьою статті 1268 ЦК України (шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час його смерті), місце реєстрації спадкоємця не має вирішального значення, якщо буде встановлено факт фактичного постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем. 29.10.2024 року [PERSON] , що проживає у [ADDRESS] , та [PERSON] , що проживає у [ADDRESS] , у присутності голови ОСББ «Правда» Хохлової Н.Е. склали акт про те, що громадянин [PERSON] , який зареєстрований у [ADDRESS] , на день смерті [PERSON] , померлої [INFO] , проживав разом з нею та вів спільне господарство за адресою: [ADDRESS] . 29.10.2024 року головою ОСББ «Правда» Хохловою Н.Е. на підставі акта про спільне проживання осіб на день смерті від 29.10.2024 року [PERSON] видано довідку про спільне проживання осіб на день смерті, відповідно до якої на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , її син [PERSON] проживав у квартирі за адресою: [ADDRESS] , проживав разом з нею та вів спільне господарство. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт спільного проживання [PERSON] та його матері [PERSON] до дня смерті останньої. Вказали, що [PERSON] доглядав матір та був пов`язаний з нею спільним побутом. У постанові від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 (провадження № 61-44149св18) Верховний Суд дійшов висновку, що «[…] відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації […] не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом». Сама по собі відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не є підтвердженням того, що спадкоємець [PERSON] не проживав зі спадкодавцем [PERSON] , яка була його матір`ю, на час відкриття спадщини. Враховуючи матеріали даної справи суд вважає доведеною обставину щодо спільного постійного проживання [PERSON] зі своєю матір`ю [PERSON] на час відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). На підставі роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п.23 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З огляду на матеріали справи квартира [ADDRESS] , належала [PERSON] , яка померла [INFO] , на праві приватної власності (реєстраційний номер майна 13197330). Також встановлено, що єдиним спадкоємцем вказаного майна був син померлої [PERSON] , який на момент смерті матері проживав разом з нею. Таким чином, до спадкової маси [PERSON] увійшла належна йому на праві приватної власності квартира [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем став [PERSON] на підставі заповіту, складеного померлим. Також встановлено, що [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті двоюрідного брата, звертався до приватного нотаріуса Зідрашко О.І. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру за номером [ADDRESS] , що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем після смерті якої був її син [PERSON] , проте отримав відмову. Враховуючи вказані норми матеріального права, судом встановлено, що квартира за номером [ADDRESS] , належала на праві приватної власності [PERSON] , після смерті якої право власності на вказане майно перейшло до [PERSON] . Позивач [PERSON] після смерті двоюрідного брата успадкував право приватної власності на вказаний об`єкт нерухомості. Оцінивши в сукупності наявні у справі докази та враховуючи, що у позивача існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а інші спадкоємці відсутні, тому порушене право підлягає захисту, у зв`язку з чим, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Вимоги щодо стягнення судових витрат позивачем заявлено не було.

Outcome: approved