Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

18 березня 2025 року АТ «Акцент-Банк» (далі - АТ «А-Банк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Зазначена позовна заява обґрунтована тим, що [PERSON] звернулася до АТ «А-Банк» щодо отримання банківських послуг та підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 17 серпня 2021 року будучи клієнтом банку [PERSON] уклала з банком кредитний договір № АВН0СТ155101629185409431, на підставі якого вона отримала грошові кошти у розмірі 70000 грн строком на 63 місяці (до 16 листопада 2026 року) зі сплатою процентів у розмірі 75,00 % щорічно (кредитний договір складається із заяви клієнта та графіку погашення кредиту). АТ «А-Банк» зобов`язання за кредитним договором виконані в повному обсязі, а саме надано відповідачці кредит у розмірі відповідно до умов договору. Відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення в розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором № АВН0СТ155101629185409431 від 17 серпня 2021 року відповідачка станом на 17 березня 2025 року має заборгованість у розмірі 162945 гривень 65 копійок. Відповідачка ухиляється\~від виконання\~зобов`язання за\~кредитним договором\~в добровільному\~порядку,\~заборгованість не\~погашає,\~в зв`язку\~з чим\~позивач вимушений\~звернутися до\~суду з\~даним позовом. Ухвалою суду\~від 25\~березня 2025\~року відкрито\~провадження у\~справі та\~її розгляд\~відповідно до\~ч.\~5\~ст.\~279\~ЦПК України\~призначений у\~порядку спрощеного\~позовного провадження,\~з викликом\~сторін(а.с. 30). У судові засідання представник позивача не з`явився, про дати, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином (а.с. 34, 38). Водночас до позовної заяви додав клопотання, у якому вказав, що АТ «А-Банк» позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу без його участі. Зазначив, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує (а.с. 23). Відповідачка у судові засідання двічі не з`явилась хоча належним чином, в порядку визначеному статтями 128-131 ЦПК України, повідомлена про дати, час і місце судового розгляду шляхом направлення поштовим зв`язком судових повісток за адресою реєстрації місця проживання: [ADDRESS] . Направлені їй судові повістки про виклик до суду за її місцем реєстрації, повернуті суду з позначкою про неможливість вручення судових повісток у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 36, 40). Відповідачка про причини неявки суд не повідомила та не подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 7 ст. 128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. З довідки Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області № 01/17/692 від 25 березня 2025 року убачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 29). Згідно із пунктом 3 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до правової позиції КЦС ВС викладеної у постанові від 10.05.2023 у справі № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Ураховуючи зазначене, а також те, що повістки про виклик у судові засідання судом направлялися належним чином за офіційним зареєстрованим місцем проживання відповідачки, а конверти повернулися на адресу суду з довідкою поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судових повісток у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою», суд дійшов висновку, що відповідачка вважається належним чином повідомленою про дати, час і місце судового розгляду. Суд вважає, що відповідачка не з`явилась до суду без поважних причин, а тому за згодою представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом установлено, що 20 липня 2020 року відповідачка [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «А-Банк» (а.с. 5). 17 серпня 2021 року будучи клієнтом банку [PERSON] електронним підписом підписала заяву про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0СТ155101629185409431 та таблицю обчислення загальної вартості кредиту. Вказані документи разом складають кредитний договір № АВН0СТ155101629185409431 від 17 серпня 2021 року (зв.а.с. 6 - а.с. 7). Відповідно до умов вказаного кредитного договору банк зобов`язався надати [PERSON] грошові кошти у розмірі 70000 грн строком на 63 місяці (до 16 листопада 2026 року) зі сплатою процентів у розмірі 75,00 % щорічно, а остання повернути суму кредиту, сплатити відсотки та комісії за його користування. АТ «А-Банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі та надало відповідачці кредитні кошти у розмірі 70000 грн, що підтверджується копією меморіального ордеру № TR/18749810.18095.65455 від 17 серпня 2021 року (зв.а.с. 9). Відповідачка свої зобов`язання за умовами кредитного договору не виконала, про що свідчить додана до позовної заяви виписка по кредиту від 17 березня 2025 року (а.с. 10). Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді відповідачкою умови договору не виконуються, кредит та відсотки за його користування не повертаються. Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Сплата прострочених відсотків обумовлені договорами і підлягають стягненню, оскільки відповідачка своєчасно не погасила суму кредиту. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідачка, не сплативши у вказаний в договорі строк суму кредиту, порушила вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Станом на 17 березня 2025 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором № АВН0СТ155101629185409431 від 17 серпня 2021 року становить у розмірі 162945 грн 65 коп, та складається з наступного: -69549 грн 14 коп загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); -93396 грн 51 коп загальний залишок заборгованості за процентами. Розрахунок загальної суми заборгованості [PERSON] по кредитному договору № АВН0СТ155101629185409431 від 17 серпня 2021 року станом на 17 березня 2025 року наданий суду і відповідає вимогам закону (а.с. 8-9). З огляду на викладене позов підлягає задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою судовий збір сплачується у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1059800 грн). Згідно із ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Відповідно до платіжного доручення № 6005315465080 від 17 березня 2025 року АТ «А-Банк», у відповідності до вказаних положень закону сплачено судовий збір за подання позовної заяви в електронній формі з використанням підсистеми Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» у розмірі 2422 гривень 40 копійок (а.с. 22). Отож, з урахуванням задоволення позову, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України та ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», з відповідачки на користь позивача також потрібно стягнути судовий збір в розмірі 2422 гривень 40 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved