Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 21 січня 2014 року вона уклала шлюб з відповідачем, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, був зроблений відповідний актовий запис № 06. Вони з відповідачем мають малолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] . Позивачка посилається на те, що подружні стосунки між ними не склалися з причин різних поглядів на сімейне життя, ведення спільного господарства і виховання дитини, а також неутриманням відповідачем їх спільної малолітньої дитини, та як наслідок вони припинили сімейно-шлюбні стосунки з січня 2024 року, хоча і проживали разом, а в подальшому позивачка змінила місце свого проживання разом з дитиною. Спір про розподіл майна, місце проживання дитини між ними відсутній, спір щодо утримання малолітньої дитини буде вирішуватися в окремому судовому провадженні. Позивачка в судове засідання не з`явилась про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, надала суду заяву згідно якої просила проводити судовий розгляд у її відсутність, позов підтримує (а. с. 38, 39). Відповідач в судове засідання, не з`явився про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав суду заяву, згідно якої позов про розірвання шлюбу визнав, наміру поновлювати подружні стосунки з позивачкою немає і строку на примирення не потребує, сімейно-шлюбні стосунки припинено з лютого 2025 року (а. с. 34). Суд з`ясувавши обставини\~по справі, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 січня 2014 року, що зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 06, вказана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21 січня 2014 року (а. с. 11). В період шлюбу у сторін народилась дитина донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 18 березня 2014 року (а. с. 12). Спільне життя подружжя не склалося через різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства і виховання дитини, що призвело до втрати почуттів між ними, та припинення сімейно-шлюбних відносин. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, та до цього часу не поновили їх. Визначити конкретний час припинення сімейно-шлюбних відносин суд позбавлений можливості, оскільки сторони зазначають різні періоди, і доказів на підтвердження вказаних періодів суду не надають. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивачки, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст. 105, 112 СК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України - у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, і задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп., сплачений нею під час звернення з позовом до суду, інші 50% судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп. слід повернути позивачці з державного бюджету (а. с. 4, 18). На підставі викладеного, ст.ст. 105, 112 СК України,

Outcome: approved