Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

Пересипський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) звернулось до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , про стягнення безпідставно набутих коштів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20.08.2024 року на підставі платіжної інструкції № 31658 стягувачу [PERSON] перераховано 85 206, 17 гривень, з яких 56 376, 30 гривень, сплачені на депозитний рахунок відділу іншою фізичною особою [PERSON] за виконавчим провадженням № 75660813, про що 19.11.2024 року було повідомлено [PERSON] та запропоновано повернути надміру перераховані кошти на депозитний рахунок Відділу. Разом з цим, на електронну адресу Відділу надійшла відмова про повернення коштів. На підставі викладеного позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача суму безпідставно набутих коштів у розмірі: 56 376, 30 гривень та понесені судові витрати. Ухвалою Суворовського (Пересипського) районного суду м. Одеси від 14 березня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам надіслано копію ухвали суду, відповідачу роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву. Не погоджуючись з позовними вимогами на адресу суду 06.05.2025 року (вх. № 17108) надійшов відзив на позовну заяву, за підписом відповідача [PERSON] . Згідно відзиву відповідач зазначила, що позовна заява є безпідставною, відповідач позову не визнає та просить відмовити в його задоволенні. Відповідач зазначає, що відповідно до положення ст. 1215 ЦК України вона не зобов`язана повертати кошти. Позивачем добровільно на підставі платіжної інструкції в рамках виконавчого провадження на рахунок відповідача, як стягувачу по аліментам були перераховані зазначені кошти. З урахуванням викладеного просить відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с.39-42). Також, на адресу суду 07.05.2025 року (вх. № 17352) надійшла відповідь на відзив, за підписом представника позивача [PERSON] . Згідно відповіді на відзив представник зазначила, що 19.11.2024 року [PERSON] було повідомлено про помилку та запропоновано повернути самостійно надмірно перераховані кошти на депозитний рахунок Відділу. Згідно трекінгу відправлень АТ «Укрпошта» 6504300436625, 23.11.2024 лист було отримано особисто, про що свідчить підпис [PERSON] на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. 25.11.2024 року на електронну адресу Відділу надійшла відмова [PERSON] щодо повернення помилково та надмірно отриманих коштів. 11.02.2025р. Пересипським відділом державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на адресу [PERSON] направлено Лист-попередження № 11685 від 11.02.2025р. про повернення безпідставно набутих коштів у розмірі 56 376,30 грн, відповідно до якого, у разі невиконання вимог державного виконавця буде прийнято рішення щодо повернення зазначеної суми у судовому порядку. Згідно трекінгу відправлень АТ «Укрпошта» відправлення № 0601111653961 вручено особисто отримувачу 17.02.2025 р. про що свідчить її підпис. Вказані обставини, свідчать, що [PERSON] знала що вона отримала надлишкові кошти в розмірі 56376,30 грн., які були призначені для виплати іншій особі, що вказує на її недобросовісність, як набувача майна, яке було помилково перераховано на її рахунок. Щодо рахункової помилки, представник позивача зазначила, що до лічильних (рахункових) помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування тощо. Це може бути, наприклад, отримання неправильного підсумку при складанні, невірне написання суми, помилки при введенні початкових даних у комп`ютерну програму, що саме і сталося, при розподілі коштів які надійшли на депозитний рахунок Відділу, а саме, кошти які надійшли за виконавчим провадженням № 75660813, головним спецілістом Відділу, було помилково введено у ком`ютерну програму за виконавчим провадженням № 72762163, які в подальшому були перераховані неналежному отримувачу. Згідно довідок про доходи боржника (копії додаються) за виконавчим провадженням № 72762163 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх дітей, за серпень 2024 року дохід боржника за місцем отримання доходів Військова Академія (м.Одеса) після відрахування податків, становив: 47618,70 грн. з яких, 23809,35 грн, було перераховано як аліменти за постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника № 72762163 на користь стягувача, та за місцем отримання доходів Головне Управління пенсійного фонду України в Одеській області, пенсія боржника становила: 20118,07 грн, з яких 5029,51 грн. було перераховано, як аліменти за постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника № 72762163 на користь стягувача. Тобто, за серпень 2024 року аліменти на користь [PERSON] становили: 23809,35 грн + 5029,51 грн = 28838,86 грн. Натомість, [PERSON] , [INFO] отримала на свій рахунок кошти у розмірі 85206,17 грн., 56376,30 грн з яких було перераховано помилково, що є обставинами, які вказують на саме рахункову помилку, яка є підставою для повернення безпідставно набутих коштів. З урахуванням викладеного представник позивача просить: позовні вимоги задовольнити, обставини викладені у відзиві до уваги не приймати (а.с.48-52). До відповіді на відзив представником надано докази на підтвердження обставин, що в ньому викладені (а.с.56,57). В подальшому, 12.05.2025 року (вх. № 2914) за підписом відповідача на адресу суду надійшла заява про долучення доказів до матеріалів справи (а.с.60-65). Чергове судове засідання у справі призначено на 14 травня 2025 року, сторони до суду не з`явились. На адресу суду 14.05.2025 року (вх. № 18515) надійшла заява представника позивача про розгляд справи за відсутності позивача. Згідно поданої заяви представник [PERSON] зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.66-67). Відповідач [PERSON] також, 12.05.2025 року (вх. № 2914) звернулась на адресу суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. Згідно поданої заяви просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.59). Треті особи: [PERSON] , [PERSON] про час та місце слухання справи повідомлені (а.с.70,71) до суду не з`явились, про причини не явки суду не повідомили. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч.3 ст. 211 ЦПК України). З урахуванням зазначеного, зважаючи на заяви представника позивача та відповідача щодо можливості розгляду справи за їх відсутності, з урахуванням належного сповіщення третіх осіб, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи у відсутність повідомлених сторін. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, відзив, відповідь на відзив, письмові докази надані позивачем на підтвердження позовних вимог, дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Так, звертаючись до суду з позовними вимогами про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі: 56 376, 30 гривень, представник позивача зазначив, що відповідачу помилково було направлено кошти за виконавчим листом, оскільки дані кошти мали були спрямовані на оплату аліментів за виконавчим провадження № 75660813. Так, матеріалами справи встановлено, що 20.08.2024 року на підставі платіжної інструкції № 31658, стягувачу [PERSON] перераховано 85206,17 грн (а.с.12). Позивач зазначає, що 56 376,30 грн. (з перерахованої суми) перераховано помилково, дана сума, а саме: 56 376,30 грн сплачена на депозитний рахунок відділу іншою фізичної особою [PERSON] за виконавчим провадженням № 75660813, про що 19.11.2024 року було повідомлено [PERSON] та запропоновано повернути самостійно надмірно перераховані кошти на депозитний рахунок Відділу (а.с.13). Згідно поштового повідомлення трекінгу відправлень АТ «Укрпошта» 6504300436625, 23.11.2024 лист [PERSON] було отримано особисто, про що свідчить підпис [PERSON] на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. (а.с.13 зв). Згідно матеріалів справи, встановлено, що 25.11.2024 року на електронну адресу Відділу надійшла відмова [PERSON] щодо повернення помилково та надмірно отриманих коштів (а.с.14). Так, 11.02.2025 р. Пересипським відділом державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на адресу [PERSON] направлено Лист-попередження № 11685 від 11.02.2025 р. про повернення безпідставно набутих коштів у розмірі 56376,30 грн, відповідно до якого, у разі невиконання вимог державного виконавця буде прийнято рішення щодо повернення зазначеної суми у судовому порядку (а.с.17). Згідно трекінгу відправлень АТ «Укрпошта» відправлення № 0601111653961 вручено особисто отримувачу 17.02.2025 р.(а.с.17 зв.) Отже, з огляду на досліджені докази, судом встановлено, що Пересипським відділом державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було направлено відповідачу, а саме стягувачу за виконавчим листом № 72762163 [PERSON] повідомлення та лист-попередження щодо помилкового направлення коштів з проханням повернути безпідставно отримані кошти. Так, судом встановлено, що в провадженні Пересипського (Суворовського) відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі Відділ) перебуває виконавче провадження № 72762163 з примусового виконання судового наказу №523/8778/23 виданого Суворовським районним судом м. Одеси від 12.09.2023 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей, [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно з 15.05.2023 року, до повноліття [PERSON] , [INFO] , а саме до [INFO] , продовживши стягнення аліментів до повноліття кожного з дітей. 12.09.2023 року Державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з приводу виконання вищевказаного судового наказу (АСВП№72762163) (а.с.19). 13.09.2023 року боржнику [PERSON] було вручено на руки постанову про відкриття, також боржник був ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження. Кошти стягнуті з заробітної плати та пенсії боржника своєчасно надходять на депозитний рахунок Відділу, та не пізніше наступного дня перераховувались на рахунок стягувача. 20.08.2024 року на підставі платіжної інструкції № 31658, стягувачу [PERSON] було перераховано 85206,17 грн, з яких 28 829,87 грн перераховано як аліменти утримані з грошового забезпечення [PERSON] , на користь [PERSON] , а кошти у розмірі 56376,30 грн. перераховано надмірно через технічну помилку, дана сума, а саме: 56 376,30 грн сплачена на депозитний рахунок відділу іншою фізичної особою, а саме [PERSON] за виконавчим провадженням № 75660813. Так, судом встановлено, що в провадженні Суворовського (Пересипського) відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на виконанні перебуває виконавче провадження № 75660813 з виконання виконавчого листа виданого у справі 523/21216/23 виданого 10.06.2024 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі: 1/5 частини до досягнення 23 років (а.с.23-29). Згідно пояснень представника позивача щодо виникнення помилки, остання зазначила наступне. Згідно виписки Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», у відділенні якого Пересипським ВДВС у м.Одесі відкрито рахунок № [NUMBER] для зарахування коштів сплачених боржниками для подальшого розподілу їх між стягувачами за виконавчими провадженнями, за 08.08.2024 р. надійшли кошти на загальну суму 426428,33 грн. При розподілі коштів між виконавчими провадженнями, сталася технічна помилка, через яку кошти сплачені за виконавчим провадженням № 75660813 з примусового виконання виконавчого листа № 523/21216/23 виданого Суворовським районним судом м.Одеси від 10.06.2024 р. з коментарем до платежу «Оплата за [PERSON] » та призначенням платежу «АЛІМЕНТИ ДЛЯ [PERSON] » були прикріплені до виконавчого провадження № 72762163 з примусового виконання виконавчого листа № 523/8778/23 виданого Суворовським районним судом м.Одеси від 12.09.2023 р., що в свою чергу спричинило подальше їх перерахування неналежному отримувачу, а саме [PERSON] . Так, у відзиві відповідач посилається на положення ст. 1215 ЦК України та зазначає, що не має підстав для повернення коштів, які були їй направлені за її виконавчим провадження. Відповідно до\~положення ст.\~1215\~ЦК України\~-\~не підлягає\~поверненню безпідставно\~набуті: 1)\~заробітна плата\~і платежі,\~що прирівнюються\~до неї,\~пенсії,\~допомоги,\~стипендії,\~відшкодування шкоди,\~завданої каліцтвом,\~іншим ушкодженням\~здоров`я або\~смертю,\~аліменти та\~інші грошові\~суми,\~надані фізичній\~особі як\~засіб до\~існування,\~якщо їх\~виплата проведена\~фізичною або\~юридичною особою\~добровільно, за відсутності рахункової помилки з її\~боку і\~недобросовісності з\~боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Отже, відповідач посилається на те, що отримані нею кошти були проведені добровільно та за відсутності рахункової помилки з її боку. Згідно пояснень представника позивача щодо наявності рахункової помилки, представник зазначає, наступне. До лічильних (рахункових) помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування тощо. Це може бути, наприклад, отримання неправильного підсумку при складанні, невірне написання суми, помилки при введенні початкових даних у комп`ютерну програму. Представник зазначає,\~що в\~даному випадку\~сталося те,\~що при розподілі коштів які надійшли на депозитний рахунок Відділу, а саме, кошти які надійшли за виконавчим провадженням № 75660813, головним спеціалістом Відділу, було помилково введено у комп`ютерну програму за виконавчим провадженням № 72762163, які в подальшому були перераховані неналежному отримувачу. Згідно довідок про доходи боржника за виконавчим провадженням № 72762163 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх дітей, за серпень 2024 року дохід боржника за місцем отримання доходів Військова Академія (м.Одеса) після відрахування податків, становив: 47 618,70 грн. з яких, 23 809,35 грн, було перераховано як аліменти за постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника № 72762163 на користь стягувача, та за місцем отримання доходів Головне Управління пенсійного фонду України в Одеській області, пенсія боржника становила: 20 118,07 грн, з яких 5029,51 грн. було перераховано, як аліменти за постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника № 72762163 на користь стягувача. Тобто, за серпень 2024 року аліменти на користь [PERSON] становили: 23 809,35 грн + 5029,51 грн = 28 838,86 грн. Натомість, [PERSON] , [INFO] отримала на свій рахунок кошти у розмірі 85206,17 грн., 56376,30 грн з яких було перераховано помилково, що є обставинами, які вказують на саме рахункову помилку, яка є підставою для повернення безпідставно набутих коштів. Зазначене підтверджується Звітом про здійснення відрахувань та виплат (а.с.56). Судом встановлено, що безпідставно перераховані кошти були направлені відповідачу 20.08.2024 (а.с.12), при цьому вже 19.11.2024 року стягувачу було направлено лист про повернення на депозитний рахунок відділу грошову суму в розмірі: 56 376, 30 грн. у зв`язку з помилковим перерахуванням на підставі платіжної інструкції № 31658 (а.с.13). Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Отже, закон встановлює\~два виключення\~із цього\~правила: по перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом. Згідно із ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Згідно із п. 1 ч.ч. 1, 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Відповідно до ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Отже, з урахуванням всебічно досліджених доказів, з урахуванням обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення безпідставно набутих коштів є доведеними, а відтак підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 3\~028 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved