Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) в особі представника, адвоката Фещенка М.Л., звернувся до суду із позовом до Макарівської селищної ради (далі - відповідач) про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, в якому вказав, що [INFO] померла його мати - [PERSON] , яка до дня своєї смерті проживала за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею, до дня її смерті проживав її син - [PERSON] , [INFO] . Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина щодо спадкового майна, а саме на: будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] із землею, що знаходиться в особистому користуванні господарства, площею 0,50 га; земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СПО «Макарів» Макарівського району Київської області, розміром 4,15 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості; майновий пай у загальному пайовому фонді СПО «Макарів» вартістю 3078,00 грн., станом на 06.03.2000 року. Крім того, позивач зазначив, що в деяких документах має місце плутанина з літерою «і», яка в прізвищах сина (спадкоємця) і матері (спадкодавиці) постійно варіюється з буквою «и», зокрема, « [PERSON] » - « [PERSON] ». Дані варіювання виникли при оформленні нових документів вже українською мовою і викладення даного прізвища як [PERSON] . Тобто у матері, старі радянські документи як [PERSON] , нові документи вже як [PERSON] . Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є позивач. Інших спадкоємців ні за законом ні за заповітом немає. Протягом шести місяців після відкриття спадщини до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався, оскільки постійно проживав та вів спільне господарство з померлою [PERSON] за вказаною вище адресою, хоча був зареєстрований за іншою адресою: [ADDRESS] . Але з 2004 року через поганий стан здоров`я своєї матері переїхав до неї і з того часу постійно проживав до дня її смерті, на час відкриття спадщини, спадщину прийняв, оскільки постійно проживав із померлою матір`ю. Позивач безпосередньо займався похованням матері. Проте, звернувшись до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Дарнопих Т.М., із заявою щодо порядку оформлення спадщини та можливості отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене вище спадкове майно після смерті [PERSON] , позивач отримав відмову, з тих підстав, що останнім пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини та відсутністю документів, що підтверджували б спільне проживання/реєстрацію із спадкодавцем. У зв`язку із відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно, позивач змушений звернутися до суду із даним позовом. На підставі викладеного, позивач просив суд: - встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини спадкоємця [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , яка померла [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на будинковолодіння із землею, що знаходиться в особистому користуванні господарства, площею 0,50 га., що розташоване за адресою: [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СПО «Макарів» Макарівського району Київської області, розміром 4,15 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості; - визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на майновий пай у загальному пайовому фонді СПО «Макарів» вартістю 3078,00 грн., станом на 06.03.2000 року. Ухвалою суду від 01.07.2024 року (а.с.55) позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 01.04.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 06.05.2025 року (а.с.82). В судовому засіданні 06.05.2025 року позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Згідно поданої представником Макарівської селищної ради Токарем В. письмового клопотання, останній просив розглядати справу за відсутності представника, а рішення прийняти за наявними у справі матеріалами (а.с.64). Заслухавши пояснення позивача, покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] у віці 81 року померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Макарівського районного управління юстиції Київської області, про що зроблено відповідний актовий запис №93 (а.с.17). [PERSON] до дня своєї смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] ; разом з нею до дня її смерті проживав, не зареєстрований син [PERSON] , [INFO] , з яким вели спільне господарство, що підтверджується довідкою Макарівської селищної ради №49 від 01.03.2023 року (а.с.19). Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина щодо спадкового майна, а саме на: будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] із землею, що знаходиться в особистому користуванні господарства, площею 0,50 га; земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СПО «Макарів» Макарівського району Київської області, розміром 4,15 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості; майновий пай у загальному пайовому фонді СПО «Макарів» вартістю 3078,00 грн., станом на 06.03.2000 року. Спадкоємцем за законом щодо спадкового майна після смерті [INFO] [PERSON] , є її син - [PERSON] , [INFO] (а.с.15). Спадщину після смерті [PERSON] , [PERSON] , фактично прийняв, так, як постійно проживав разом з нею до дня її смерті. Як вказав позивач та що не заперечив відповідач, з 2004 року він із покійною [PERSON] вели спільне господарство, позивач займався проведенням та налаштуванням газопроводу за їх місцем проживання. Також, право на спадщину щодо спадкового майна після смерті [INFO] [PERSON] , мали б її діти: [PERSON] (дошлюбне [PERSON] ), яка померла [INFO] (а.с.34-36), [PERSON] (дошлюбне [PERSON] ), яка померла [INFO] (а.с.37-38), які в свою чергу у встановлений законом шестимісячний строк не звернулися до органів нотаріату з відповідними заявами про прийняття спадщини. А, також не проживали та не були зареєстровані разом з матір`ю на день її смерті, а тому вважаються, що спадщину після смерті матері не прийняли. Згідно Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №80111106 від 14.02.2025 року інформація щодо наявності посвідченого заповіту від імені [PERSON] відсутня (а.с.75). Згідно Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №80109292 від 14.02.2025 року, спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилась (а.с.74). Таким чином, інших спадкоємців, окрім позивача [PERSON] , який належить до спадкоємців першої черги за законом, щодо спадкового майна померлої [PERSON] ні за законом ні заповітом, які б прийняли спадщину, судом не встановлено. Приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Дарнопих Т.М. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , посилаючись на те, що ним було пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини та відсутністю документів, що підтверджували б спільне проживання/реєстрацію із спадкодавцем (а.с.44). Хоча вказаний лист нотаріуса не є постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, однак за змістом із вказаного листа вбачається, що нотаріус не може видати позивачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку із тим, що відсутні документи, що підтверджували б спільне проживання/реєстрацію із спадкодавцем. Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 27.02.2019 р. по справі №369/8878/16ц, при наданні оцінки листам нотаріусів, у яких зазначено про причини невидачі спадкоємцям свідоцтв про право на спадщину, необхідно виходити із їх змісту та відповідно враховувати підстави, зазначені нотаріусами. При цьому істотне значення мають підстави, які унеможливлюють у будь-якому випадку в майбутньому видачу таких свідоцтв нотаріусами, тому при наявності таких підстав незалежно від форми відповіді нотаріуса - лист чи постанова про відмову у видачі свідоцтва, необхідно виходити з того, що у спадкодавця можливість оформити спадщину у нотаріуса відсутня. А тому наявний в матеріалах справи лист приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Дарнопих Т.М. від 01.03.2023 року №22/01-16 є достатнім доказом наявності у позивача перешкод в отриманні свідоцтв про право на спадщину, що в свою чергу дає йому право звернутися до суду із даним позовом. Згідно архівної довідки №06-04/881 від 22.10.2008 року вбачається, що в погосподарській книзі №4 Макарівської селищної Ради народних депутатів с. Зурівка станом на 01.01.1980 в господарстві (особовий рахунок № [NUMBER] ) за адресою: с. Зурівка Макарівського району Київської області значаться: голова сім`ї - [PERSON] , 1927 року народження, будинок 1953 року збудування; земля, що знаходиться в особистому користуванні господарства в 1980 році всього 0,50 га (а.с.30). Згідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних, кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у господарських книгах. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносились також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у по господарські книги місцевих Рад. Оскільки житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами побудований у 1960 році, а тому належність [PERSON] спадкового житлового будинку підтверджується вказаною випискою з погосподарської книги. Згідно технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 01.07.1990 року, до складу домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , входить: житловий будинок (літера А), загальною площею 79,2 м.2, житлова площа - 41,8 м.2, який складається з приміщень: коридор - 6,4 м.2; житлова - 13,7 м.2; житлова - 28,1 м.2; кухня - 15,1 м.2; веранда - 15,9 м.2; і господарські будівлі та споруди: сіни, крильце (літера а), сарай (літера Б), гараж (літера Д), вбиральня (літера Ж), погріб (літера З), №1 - колодязь, №2-4 - огорожа (а.с.25-29). З копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії KB №0064491 встановлено, що його видано 16.12.1996 року на підставі рішення Макарівської РДА від 31.10.1996 року №479, зареєстрованого 18.03.1998 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №0269 на ім`я [PERSON] на земельну частку (пай) розміром 4,15 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності СПО «Макарів», розташованого на території Макарівської селищної ради Макарівського району Київської області (а.с.31). З копії свідоцтва про право на майновий пай №314 встановлено, що його видано [PERSON] згідно з рішенням загальних зборів (зборів уповноважених) сільськогосподарського пайового об`єднання «Макарів» від 06.03.2000 року №2, вартістю 3078,00 грн станом на 06.03.2000 року (а.с.32). Крім того, допитані в судовому засіданні свідки підтвердили, що позивач у справі [PERSON] постійно проживав на час відкриття спадщини із спадкодавцем [PERSON] . Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , зазначила, що позивача знає з дитинства, він її сусід. Лідію [PERSON] також знає. Коли [PERSON] була в приклонному віці, позивач залишив роботу, переїхав до мами і доглядав її до смерті. Доглядав город, вони вдвох проживали в тому будинку, він так і проживає, самостійно. Син з невісткою приїжджає, допомагає. [PERSON] займався він із сестрами, які вже померли, тому він залишився сам. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , зазначила, що [PERSON] знає дуже давно, бо виросли на одній вулиці, через 2 хати. Він проживав в Києві, в основному приїжджав до мами кожні вихідні, коли мама захворіла, то приїжджав дуже часто. Вів господарство, вів догляд за мамою. Коли його мама померла, він залишився там жити. Тільки він займався лікуванням і похованням. Коли приїжджав із машини витягував по 2 пакети їжі, вона ні в чому не нуждалася. По сьогоднішній день проживає тут, город обробляє, доглядає за будинком. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , зазначила, що позивача та померлу знає. [PERSON] трохи робив в кооперативі, то був весь час з мамою. Потім переїхав і був з матір?ю. Була сестра, вона трохи приїжджала, але вже померла. Він один до самої смерті доглядав за мамою, потім поховав, в основному сам займався похованням. Сьогодні він сам в тому будинку проживає, на городі порядок. Отже, на підставі досліджених вище доказів судом встановлено факт постійного проживання на час відкриття спадщини спадкоємця [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються вимогами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 315 ЦК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків фізичної особи, яка померла (спадкодавець) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 та 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Як встановлено ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1, ч. 2, ч. 3 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом/заповітом. Відповідно до положень частин другої та третьої пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки з наданих позивачем доказів, достовірно встановлено, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , постійно проживав на час відкриття спадщини із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , яка померла [INFO] за адресою: [ADDRESS] , а також встановлено, що позивач будучи спадкоємцем майна після смерті [PERSON] , спадщину прийняв, інші спадкоємці, які прийняли спадщину відсутні, до складу спадщини увійшли будинковолодіння із землею, земельна частка (пай), майновий пай, щодо яких нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Судові витрати по оплаті судового збору не підлягають стягненню з відповідача, оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою даного позову.

Outcome: approved