Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, в якому просить: наказ КУ «Богодухівський ІРЦ» від 14 лютого 2024 року №16-к «Про звільнення фахівця (консультанта) інклюзивно-ресурсного центру [PERSON] » скасувати, поновити [PERSON] на посаді фахівця (консультанта) інклюзивно-ресурсного центру КУ «Богодухівський ІРЦ» з 15 лютого 2024 року, стягнути з КУ «Богодухівський ІРЦ» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу, стягнути з КУ «Богодухівський ІРЦ» на користь [PERSON] . Смородської моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. та судові витрати. \~ \~ \~ \~Вимоги мотивує тим, що позивач з 16 травня 2018 року до 02 листопада 2021 року працювала на посаді практичного психолога КУ «Богодухівський інклюзивно-ресурсний центр» Богодухівської районної ради Харківської області. В подальшому в результаті реорганізації роботодавця з 03 листопада 2021 року по 14 лютого 2024 року позивач працювала на посаді фахівця (консультанта) КУ «Богодухівський інклюзивно-ресурсний центр» Богодухівської міської ради Харківської області. Наказом директора КУ «Богодухівський ІРЦ» №3-К від 15 січня 2024 року до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани нібито за порушення трудової дисципліни. Наказом директора КУ «Богодухівський ІРЦ» №5-К від 16 січня 2024 року до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани нібито за порушення трудової дисципліни. Таким чином, на протязі двох днів до позивача було застосовано роботодавцем ряд дисциплінарних стягнень, які є безпідставними та незаконними, ініційовані директором КУ «Богодухівський ІРЦ» з особистих мотивів. Дані накази позивачем оскаржено до суду. 14 лютого 2024 року позивача було звільнено з посади фахівця (консультанта) КУ «Богодухівський інклюзивно-ресурсний центр» на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку (наказ №16-к від 14 лютого 2024 року). Вказаний наказ було видано на підставі акту службового розслідування від 12 лютого 2024 року. Позивач вважає, що наказ про її звільнення видано незаконно, а тому він підлягає скасуванню з поновленням на посаді та виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягненням моральної шкоди.Згідно п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку зокрема систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. За передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (стаття 151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року. Згідно зі ст. 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. До таких видів стягнень згідно з ч. 1 ст. 147 КЗпП України належать: догана та звільнення. Звільнення працівника за п. 3 ст. 40 КЗпП України є видом дисциплінарного стягнення. За ч. 1 ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Відповідач до позивача з вимогою надати письмові пояснення не звертався будь-яким засобом зв`язку, що свідчить про порушення порядку застосування дисциплінарного стягнення, а отже й про незаконність оскаржуваного наказу. Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: 1) порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; 2) невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; 3) невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; 4) враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; 5) з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця. Систематичним невиконанням обов`язків вважається таке, що вчинене працівником, який раніше допускав порушення покладених на нього обов`язків і притягувався за це до дисциплінарної відповідальності, проте застосовані заходи дисциплінарного чи громадського стягнення не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.Перед тим, як видати наказ про застосування до працівника догани чи звільнення, роботодавець має провести розслідування та зібрати достатньо доказів, які свідчили б про факт вчинення працівником дисциплінарного проступку. З оскаржуваного наказу слідує, що його було видано на підставі акту службового розслідування від 12 лютого 2024 року. Позивач наголошує на тому, що у відповідача не було достатніх правових підстав для початку проведення відповідного службового розслідування та з порушенням вимог Положення «Про порядок проведення внутрішнього службового розслідування», оскільки позивач не була у встановленому порядку повідомлена про проведення щодо неї службового розслідування. Згідно акту службового розслідування від 12 лютого 2024 року позивач була відсутня на своєму робочому місці в КУ «Богодухівський ІРЦ» протягом всього робочого часу, а саме з 11 год 30 хв. до 16 год 00 хв. без поважних причин та попередження керівника, що додатково підтверджується поясненнями всіх працівників. Разом з цим, із відповідного акту не зрозуміло чим підтверджуються вказані висновки. Оскаржуваний наказ не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки у ньому не зазначено, який саме дисциплінарний проступок та коли вчинила позивач, а також які конкретні норми права нею було порушено. Водночас наказ лише цитує загальні формулювання, які містяться в нормах чинного законодавства України. Оскільки наказ про звільнення є незаконним позивач просить поновити її на роботі та стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 14 лютого 2024 року по дату винесення судового рішення. Крім того, позивачці звільненням було спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює в 100 000 грн. , яку також просить стягнути з відповідача. \~ \~ \~ \~Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 12 березня 2024 року дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 15 травня 2024 року, задоволено клопотання представника позивача адвоката Маленка О.В. про розгляд справи в режимі відеоконференції. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 27 травня 2024 року задоволено клопотання представника відповідача КУ «Богодухівський інклюзивно-ресурсний центр»\~адвоката Підлісного М.О. про розгляд справи в режимі відеоконференції. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 19 червня 2024 року, залучено Управління освіти, молоді та спорту Богодухівської міської ради Харківської області до участі у справі, в якості другого відповідача. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 23 вересня 2024 року зупинено провадженняу даній справі\~ до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі №613/190/24 за позовом [PERSON] до Комунальної установи «Богодухівський інклюзивно-ресурсний центр» Богодухівської міської ради Харківської області про скасування наказів з накладення дисциплінарних стягнень. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 30 січня 2025 року поновлено провадження\~у справі. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 10 березня 2025 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.\~ Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась. Представник позивача адвокат Маленко О.В. в судовому засіданні в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснив, що позивач з\~16\~травня 2018\~року до\~02\~листопада 2021\~року працювала\~на посаді\~практичного психолога\~КУ «Богодухівський\~інклюзивно-ресурсний\~центр».\~В подальшому\~в результаті\~реорганізації роботодавця\~з 03\~листопада 2021\~року по\~14\~лютого 2024\~року позивач\~працювала на\~посаді фахівця\~(консультанта)\~КУ «Богодухівський\~інклюзивно-ресурсний\~центр».\~ Наказом\~директора КУ\~«Богодухівський ІРЦ»\~№3-К\~від 15\~січня 2024\~року до\~позивача було\~застосовано дисциплінарне\~стягнення у\~вигляді догани\~нібито за\~порушення трудової\~дисципліни.\~Наказом директора\~КУ «Богодухівський\~ІРЦ» №5-К\~від 16\~січня 2024\~року до\~позивача було\~застосовано дисциплінарне\~стягнення у\~вигляді суворої\~догани нібито\~за порушення\~трудової дисципліни.\~ Наказ\~директора КУ\~«Богодухівський ІРЦ»\~№5-К\~від 16\~січня 2024\~року,\~рішенням Богодухівського\~районного суду\~Харківської області\~від 02\~липня 2024\~року було\~скасовано та\~в цій\~частині залишено\~без змін\~постановою Харківського\~апеляційного суду\~від 22\~жовтня 2024\~року.\~14\~лютого 2024\~року позивача\~було звільнено\~з посади\~фахівця (консультанта)\~КУ «Богодухівський\~інклюзивно-ресурсний\~центр» на\~підставі п.\~3\~ч.\~1\~ст.\~40\~Кодексу законів\~про працю\~України \~систематичне невиконання\~працівником без\~поважних причин\~обов`язків,\~покладених на\~нього трудовим\~договором або\~правилами внутрішнього\~трудового розпорядку.\~Вказаний наказ\~було видано\~на підставі\~акту службового\~розслідування від\~12\~лютого 2024\~року.\~Тобто,\~позивача було\~звільнено за\~систематичне невиконання\~працівником без\~поважних причин\~обов`язків,\~покладених на\~нього трудовим\~договором або\~правилами внутрішнього\~трудового розпорядку,\~оскільки до\~працівника раніше\~застосовувалися заходи\~дисциплінарного стягнення.\~Підставою стала\~нібито відсутність\~позивача на\~робочому місці\~31\~січня 2024\~року,\~даний факт\~є неправдивим\~та недоведеним,\~позивачка перебувала\~на робочому\~місці,\~на підтвердження\~її відсутності\~є лише\~акт,\~складений працівниками,\~які перебувають\~у адміністративній\~залежності у\~директора КУ\~«Богодухівський ІРЦ»\~Ружинської О.В.\~Крім того,\~при звільненні\~було допущено\~порушення порядку\~застосування дисциплінарного\~стягнення,\~від позивача\~не відібрано\~письмових пояснень.\~У відповідача\~не було\~достатніх правових\~підстав для\~початку проведення\~відповідного службового\~розслідування,\~позивач не\~була у\~встановленому порядку\~повідомлена про\~проведення щодо\~неї службового\~розслідування.\~Також відсутня\~сама подія\~ відсутність\~на робочому\~місці,\~відсутня ознака\~системності порушення\~трудової дисципліни,\~тому позов\~підлягає задоволенню.\~ Також\~просив стягнути\~середній заробіток\~за час\~вимушеного прогулу\~та моральну\~шкоду.\~Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, представник позивача зазначив, що докази витрат позивача на правничу допомогу адвоката будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду для їх стягнення з відповідача. Представник відповідача адвокат Підлісний М.О. в судовому засіданні в режимі відеоконференції, проти позову заперечив, з підстав вказаних у відзиві на позовну заяву. Зазначив, що наказом від 16 травня 2018 року №3-К «про призначення за сумісництвом [PERSON] »Позивача призначено на посаду практичного психолога на 0.5 ставки Комунальної установи«Богодухівський інелюзивно-ресурсний центр» за сумісництвом з 16 травня 2018 року, з оплатою за фактичні відпрацьовані години.Наказом від 04 листопрада 2021 року № 15 -К «Про переведення [PERSON] » позивача переведено з посади практичного психолога на посаду фахівця (консультанта) інклюзивно - ресурсного центру. Правилами внутрішнього трудового розпорядку КУ «Богодухівський ІРЦ», схваленими протоколом зборів трудового колективу КУ «Богодухівський ІРЦ» №2 від 31 травня 2023 року встановлено наступне:«1.5. Трудова дисципліна працівників Богодухівського ІРЦ базується на свідомому і сумлінному виконанні працівниками своїх трудових обов язків і с необхідною умовою організації ефективної праці. Трудова дисципліна забезпечується методами переконання та заохочення до сумлінної праці. До порушників дисципліни застосовуються заходи дисциплінарного та громадського впливу.3.1 .Працівники Богодухівського ІРЦ зобов 'язані: починати і закінчувати роботу відповідно до режиму роботи, встановленого у Богодухівському ІРЦ, а сумісникам відповідно до їх затвердженого графіку роботи; виконувати своєчасно і в повному обсязі посадових інструкцій, забезпечувати необхідну якість виконуваних робіт; виконувати накази директора Богодухівського ІРЦ, інструкції та інші локальні нормативні акти: 5.3. Вихід працівника за межі центру у робочий час зі службових питань відбувається з відома його безпосереднього керівника.5.7. Працівник повідомляє директора про свою відсутність на роботі у письмовій формі, засобами електронного чи телефонного зв язку або іншим доступним способом. 5.8. У разі недотримання працівником вимог пункту 5. 7. цього розділу складається акт про відсутність працівника на робочому місці. Факт ознайомлення [PERSON] із правилами внутрішнього трудового розпорядку підтверджується її підписом у відповідному аркуші ознайомлення від 01 червня 2023 року. Матеріалами справи достеменно підтверджується систематичне порушення позивачем трудової дисципліни, у тому числі неналежне виконання нею вимог директора Богодухівського ІРЦ. Притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани на підставі наказу від 15 січня 2024 року № 3-к було здійснено внаслідок допущення позивачем порушення трудової дисципліни та власного трудового обов`язку виконувати доручення керівника КУ«Богодухівський ІРЦ», у тому числі в частині відмови [PERSON] бути присутньою на нараді від 25 грудня 2023 року. Відмова позивача від участі у проведенні наради без поважних для цього причин підтверджує факт порушення позивачем трудового обов`язку виконувати доручення директору КУ «Богодухівський ІРЦ» та свідчить про вчинення позивачем дисциплінарного проступку. 31 січня 2024 року [PERSON] була відсутня на робочому місці у зв`язку з чим на виконання наказу директора КУ «Богодухівський ІРЦ» «Про проведення службового розслідування» від 01 лютого 2024 року №4 комісією складено Акт службового розслідування від 12 лютого 2024 року, згідно змісту якого: « 31 січня 2024 року о 11 год. 15 хв., тобто до початку свого робочого часу [PERSON] зайшла до приміщення Богодухівський ІРЦ та залишила свої особисті речі (імовірно сумку) в кабінеті «Учительська», зачинивши його на ключ. Після цього на своєму робочому місці [PERSON] до закінчення робочого часу - 16 год. 00 хв. більше не з`являлася. У журналі реєстрації приходу на роботу і виходу з роботи працівників Богодухівського ІРЦ, не зробила запис про початок і закінчення робочого часу. Про відсутність на робочому місці протягом робочого часу, працівниками Богодухівського ІРЦ складено відповідний акт. Біля дверей установи чекала [PERSON] із ввімкненою камерою телефону, вона вела зйомку та коментувала, що її не пускають до установи, не дають можливість забрати свої особисті речі та стала вимагати журнал реєстрації приходу на роботу виходу з роботи працівників, аби мати змогу поставити позначку присутності на своєму робочому місці. Працівник відкрив двері до центру, після чого [PERSON] своїм ключем відчинила кабінет «Учительська» та начебто забрала особисті речі. 01 лютого 2024 року [PERSON] прийшла до установи та вимагала у директора Богодухівського ІРЦ журнал реєстрації приходу на роботу і виходу з роботи працівників, аргументуючи свої дії тим, що 31 січня 2024 року весь свій робочий час перебувала на робочому місці в установі, а зробити запис у журналі не мала можливості у з в язку з відсутністю на робочому місці (з її слів) директора [PERSON] . Даний факт є неправдивим, оскільки всі фахівці Богодухівського ІРЦ підтверджують присутність директора на своєму робочому місці. Пізніше, дочекавшись доки директор вийде з кабінету, [PERSON] зайшла до кабінету директора і присвоїла та самовільно винесла журнал реєстрації. Зачинившись з середини у кабінеті «Учительська» зробила запис у журналі: «Запис від 31.01.2024 року про присутність на робочому місці не мала можливості зробити у зв 'язку з відсутністю на робочому місці директора закладу». Повернувшись до кабінету директор виявила зникнення журналу, після чого підійшла до кабінету « [PERSON] », де виявила [PERSON] в руках якої знаходився зниклий журнал.Факт відсутності на робочому місці фахівця [PERSON] зафіксований актом «Про відсутність на робочому місці фахівця (консультанта). [PERSON] 31 січня 2024 року». Комісією зроблено висновок, що фахівець (консультант) [PERSON] 31 січня 2024 року дійсно була відсутня на своєму робочому місці в КУ «Богодухівський інклюзивно - ресурсний центр» протягом всього робочог очасу, а саме з 11 год. 30 хв. до 16 год. 00 хв. без поважних причин та попередження керівника, що додатково підтверджується поясненнями всіх працівників установи. Зазначене є прямим порушенням трудової дисципліни Правил внутрішнього трудового розпорядку та ст. 139 Кодексу законів про працю України. Комісія рекомендувала директору КУ «Богодухівський інклюзивно-ресурсний центр» Богодухівської міської ради Харківської області Олені Ружинській, розглянути питання про звільнення фахівця [PERSON] за п. 3 ч.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України:«систематичне невиконання працівником без поважних причин обов 'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення».З огляду на це, на підставі акту службового розслідування від 12 лютого 2024 року, наказом від 14 лютого 2024 року №13-К «Про звільнення фахівця (консультанта) інклюзивно-ресурсного центру Наталії Смородської» звільнено позивача, фахівця (консультанта) КУ «Богодухівський інклюзивно - ресурсний центр» Богодухівкської міської ради Харківської області, 15 лютого 2024 року за п.3 ч.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України: систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення. Вищенаведені обставини достеменно підтверджують систематичний характер порушення позивачем трудової дисципліни, власних посадових обов`язків та вимог Правил внутрішнього трудового розпорядку Богодухівського ІРЦ, за які її було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. У зв`язку з вчиненням позивачем нового дисциплінарного проступку відповідач на підставі положень пункту 3 статті 40 КЗпП України та положень статті 147 КЗпП України прийняв рішення застосувати стягнення за порушення трудової дисципліни у вигляді звільнення. При цьому, позивачу була надана можливість надати пояснення щодо причин порушення трудової дисципліни, однак позивач таким правом не скористалась.В свою чергу, у позовній заяві позивач не навела жодних доказів на підтвердження неправомірності вищезазначених наказів про застосування заходів дисциплінарної відповідальності, не надала належних доводів щодо належності виконання нею вищевказаних посадових обов`язків, не обгрунтувала наявність поважних причин для їх невиконання. З огляду на це, оскаржуваний наказ є законним та обгрунтованими, а позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, наголосив, що позивачем допущено низку інших дисциплінарних правопорушень, що додатково підтверджують систематичність порушення позивачем трудової дисципліни. Просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Представник КУ «Богодухівський інклюзивно-ресурсний центр» Богодухівської міської ради Харківської області, директор Ружинська О.В. в судовому засіданні проти позову заперечила, підтримала пояснення надані передставником та просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зазначила, що в їх колективі працює менше десяти чоловік і поведінка [PERSON] негативно впливає на весь колектив. Представник Управління освіти Богодухівської міської ради Харківської області, Рубаник О.В. в судовому засіданні проти позову заперечила, підтримала пояснення надані персдтавником КУ «Богодухівський інклюзивно-ресурсний центр» Богодухівської міської ради Харківської області, просила відмовти у задоволенні позову в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши\~ матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Щодо вимог про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно зі ст. ст. 10 - 13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1 ) керує ходом судового процесу; 2 ) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення згоди між сторонами; 3 ) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4 ) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5 ) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що згідно з наказом КУ « Богодухівський інклюзивно ресурсний центр» Богодухівської районної ради Харківської області №3-к від 16 травня 2018 року, [PERSON] призначено на посаду практичного психолога 0,5 ставки КУ « Богодухівський інклюзивно ресурсний центр» Богодухівської районної ради Харківської області за сумісництвом з 16 травня 2018 року, оплатою за фактично відпрацьовані години ( т. 1 а.с. 7). Відповідно до наказу КУ « Богодухівський інклюзивно ресурсний центр» Богодухівської міської ради Харківської області №15-к від 04 листопада 2021 року, [PERSON] переведено з посади практичного психолога на посаду фахівця ( консультанта) інклюзивно ресурсного центру з 03 листопада 2021 року (т. 1 а.с. 91). Згідно з наказом КУ « Богодухівський інклюзивно ресурсний центр» Богодухівської міської ради Харківської області №4 від 01 лютого 2024 року « Про проведення службового розслідування», відповідно до акту « Про відсутність на робочому місці фахівця ( консультанта) Н.Смородської» від 31 січня 2024 року №1, проведено службове розслідування з метою перевірки факту відсутності фахівця ( консультанта) Н.Смородської на робочому місці в КУ «Богодухівський інклюзивно ресурсний центр» Богодухівської міської ради Харківської області в період з 01 лютого 2024 року до 12 лютого 2024 року ( т. 1 а.с. 137). До суду надано копію Акту службового розслідування від 12 лютого 2024 року , відповідно до якого: « На виконання наказу директора КУ «Богодухівський ІРЦ» «Пропроведення службового розслідування» від 01.02.2024 року №4 комісією у складі фахівця(консультанта) Богодухівського ІРЦ [PERSON] ; фахівця (консультанта) Богодухівського [PERSON] ; фахівця (консультанта) Богодухівського ІРЦ [PERSON] ; начальника відділу освіти [PERSON] (за згодою) проведено службове розслідування за фактом відсутностіна робочому місці 31 січня 2024 року [PERSON] та складено Акт службового розслідування від 12 лютого 2024 року. Комісією зроблено висновок, що фахівець (консультант) [PERSON] 31 січня 2024 року дійсно була відсутня на своєму робочому місці в КУ «Богодухівський інклюзивно - ресурсний центр» протягом всього робочого часу, а саме з 11 год. 30 хв. до 16 год. 00 хв. без поважних причин та попередження керівника, що додатково підтверджується поясненнями всіх працівників установи. Зазначене є прямим порушенням трудової дисципліни Правил внутрішнього трудового розпорядку та ст. 139 Кодексу законів про працю України: «Працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу,додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охоронупраці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. [PERSON] відмовилася надати будь-яке пояснення про причини відсутності на робочому місці 31 січня 2024 року, про що складено відповідний акт.Таким чином комісія вважає, що фахівець-консультант (практичний психолог) КУ«Богодухівський інклюзивно-ресурсний центр» Богодухівської міської ради Харківської області [PERSON] порушила трудову дисципліну, а саме допустила прогул (відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поваж них причин. Крім того, Комісія констатує, що до [PERSON] раніше застосовувались дисциплінарні стягнення, які на теперішній час не зняті, а саме: 1. наказом від 15 січня 2024 року №3-К оголошено догану; 2. наказом від 16 січня 2024 року №5-К оголошено догану. Враховуючи всі обставини, за результатами проведеного службового розслідування Комісія рекомендує директору КУ «Богодухівський інклюзивно-ресурсний центр» Богодухівської міської ради Харківської області Олені Ружинській, розглянути питання про звільнення фахівця [PERSON] за п. 3 ч.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України:«систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення» ( т. 1 а.с. 9-10). Відповідно до наказу КУ « Богодухівський інклюзивно ресурсний центр» Богодухівської міської ради Харківської області №13-к від 14 лютого 2024 року «Про звільнення фахівця ( консультанта) інклюзивно ресурсного центру Наталії Смородської», [PERSON] , фахівця ( консультанта) КУ «Богодухівський інклюзивно ресурсний центр» Богодухівської міської ради Харківської області , звільнено з 15 лютого 2024 року за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України: систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення» (т. 1 а.с.8). З вказаним наказом [PERSON] було ознайомлено 14 лютого 2024 року, що підтверджується її особистим підписом на екземплярі, копію якого надано до суду КУ « Богодухівський інклюзивно ресурсний центр» Богодухівської міської ради Харківської області. При цьому було зроблено запис, що з даним наказом не згодна, оскільки він є безпідставним та незаконним. Будь яких порушень трудової дисципліни чи інших порушень нею не допускалось. Також повідомляє, що вказаний наказ буде оскаржено до суду ( т. 1 а.с.116 зворот). Крім того, наказом КУ «Богодухівський інклюзивно ресурсний центр» Богодухівської міської ради Харківської області №3-к від 15 січня 2024 року « Про оголошення догани [PERSON] », оголошено догану [PERSON] , фахівцю ( консультанту) КУ « Богодухівський інклюзивно ресурсний центр» Богодухівської міської ради Харківської області за порушення трудової дисципліни, а саме: відмову бути присутньою на нараді 25 грудня 2023 року, невиконання своєчасно і в повному обсязі посадових інструкцій, відмова та ігнорування наказів директора ( т. 1 а.с.103). Наказом КУ «Богодухівський інклюзивно ресурсний центр» Богодухівської міської ради Харківської області №5-к від 16 січня 2024 року « Про оголошення догани [PERSON] », оголошено догану [PERSON] , фахівцю ( консультанту) КУ « Богодухівський інклюзивно ресурсний центр» Богодухівської міської ради Харківської області за порушення трудової дисципліни, а саме: самовільне винесення матеріальних цінностей ( ноутбуку) за межі установи ( приміщення центру) без дозволу керівника ( т. 1 а.с.106). Вищевказані накази [PERSON] було оскаржено до Богодухівського районного суду Харківської області. Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 02 липня 2024 року, позовні вимоги\~ [PERSON] до Комунальної установи «Богодухівський інклюзивно-ресурсний центр» Богодухівської міської ради Харківської області про скасування наказів з накладення дисциплінарних стягнень\~задоволено повністю. Скасовано накази директора КУ «Богодухівський інклюзивно\~ресурсний центр» Богодухівської міської ради Харківської області Ружинської О.В. №3-К від 15.01.2024 «Про оголошення догани [PERSON] » та №5-К від 16.01.2024 «Про оголошення суворої догани [PERSON] ». Постановою Харківського апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року, рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 02 липня 2024 року в частині задоволення позовних вимог [PERSON] про скасування наказу директора КУ «Богодухівський інклюзивно\~ресурсний центр» Богодухівської міської ради Харківської області Ружинської О.В. №3-К від 15.01.2024 «Про оголошення догани [PERSON] » скасовано, та в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Відповідно до копії Правил внутрішнього трудового розпорядку КУ «Богодухівський ІРЦ» Богодухівської міської ради Харківської області, схвалених зборами трудового колективу КУ «Богодухівський ІРЦ» Богодухівської міської ради Харківської області, протокол №2 від 31 травня 2023 року, передбачено: п. 2.8. Припинення трудового договору може мати місце лише на підставах, передбачених чинним законодавством. Розділом 3 вказаних Правил передбачено, зокрема: працівники Богодухівського ІРЦ зобов 'язані: починати і закінчувати роботу відповідно до режиму роботи, встановленого у Богодухівському ІРЦ, а сумісникам відповідно до їх затвердженого графіку роботи; виконувати своєчасно і в повному обсязі посадових інструкцій, забезпечувати необхідну якість виконуваних робіт; виконувати накази директора Богодухівського ІРЦ, інструкції та інші локальні нормативні акти; вживати заходів до негайного усунення причин і умов, перешкоджаючих або ускладнюючих нормальну роботу, негайно інформувати про це директора Богодухівського ІРЦ; раціонально використовувати комп ютерну і іншу оргтехніку, дбайливо ставитися до майна Богодухівського ІРЦ, ефективно використовувати матеріали, електроенергію і інші матеріальні ресурси; дотримуватись встановленого порядку зберігання конфіденційної інформації, документів і матеріальних цінностей; увалено ставитися до колег, сприяти формуванню нормального психологічного мікроклімату в колективі; дотримуватись Правил внутрішнього розпорядку; виконувати свої посадові обов`язки, передбачені Посадовою інструкцією. Розділом 7 вказаних Правил передбачено відповідальність за порушення трудової дисципліни, а саме: п. 7.1. працівник несе відповідальність за порушення трудової дисципліни, у тому числі за: систематичне невиконання або неналежне виконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором і цими Правилами; прогул ( у тому числі відсутність на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня ( безперервно чи загалом) без поважних причин ( п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України); 7.3. до застосування дисциплінарного стягнення від порушника необхідно взяти пояснення у письмовій формі. Відмова працівника від дачі пояснень не може бути перешкодою для застосування стягнення» ( т. 1 а.с. 92-96). Відповідно до\~статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Статтею 1 КЗпП України визначено, що цей Кодекс регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини. Відповідно до частини першої\~статті 3 КЗпП України\~законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особам. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений ст. 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. \~ \~Згідно з\~п.\~3\~ч.\~1\~ст.\~40\~КЗпП України,\~ трудовий\~договір,\~укладений на\~невизначений строк,\~а також\~строковий трудовий\~договір до\~закінчення строку\~його чинності\~можуть бути\~розірвані роботодавцем\~лише у\~випадках: систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення. Пунктом 23 постанови Пленуму Верхового Суду України №9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року. Окрім цього, слід зазначити, що систематичність полягає у невиконанні працівником своїх обов`язків без поважних причини два та більше рази протягом певного періоду. Підставою звільнення є не лише факт невиконання, а і одночасно накладення на працівника дисциплінарного чи громадського стягнення. При цьому, юридично значущими для звільнення за п.3 ч.1 ст.40 КЗпП є діючі стягнення (не скасовані і не погашені). Для звільнення за систематичність невиконання обов`язків необхідна наявність таких умов: порушення має стосуватись лише тих обов`язків, які є складниками трудової функції працівника чи випливають із правил внутрішнього трудового розпорядку, невиконання або неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно чи з необережності, невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків є систематичним. Отже, для коректного звільнення працівника за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України повинно бути дотримано декілька необхідних умов. Як зазначалось\~вище наказом КУ « Богодухівський інклюзивно ресурсний центр» Богодухівської міської ради Харківської області №3-к від 15 січня 2024 року та наказом КУ « Богодухівський інклюзивно ресурсний центр» Богодухівської міської ради Харківської області №5-к від 16 січня 2024 року [PERSON] було оголошено догану. Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 02 липня 2024 року, скасовано накази директора КУ «Богодухівський інклюзивно\~ресурсний центр» Богодухівської міської ради Харківської області Ружинської О.В. №3-К від 15січня 2024 року «Про оголошення догани [PERSON] » та №5-К від 16 січня 2024 року «Про оголошення суворої догани [PERSON] ». Постановою Харківського апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року, рішення Богодухівського районного суду Харківськоїобласті від 02 липня 2024 року в частині скасування наказу директора КУ «Богодухівський інклюзивно\~ресурсний центр» Богодухівської міської ради Харківської області №3-К від 15.01.2024 «Про оголошення догани [PERSON] » скасовано, та в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Отже, наказ №5-К від 16 січня 2024 року «Про оголошення суворої догани [PERSON] », на даний час скасовано, через відсутності підстав для оголошення догани за самовільне винесення матеріальних цінностей (ноутбуку) за межі установи (приміщення центру) без дозволу керівника, у зв`язку із недоведенням факту проступку, а тому відсутня систематичність невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення оскільки на даний час існує лише один захід дисциплінарного стягнення щодо [PERSON] , який встановлений чинним законодавством і не втратив втратив юридичної сили. Щодо акту службового розслідування від 12 лютого 2024 року, який вказано підставою для звільнення [PERSON] з посади фахівця ( консультанта) інклюзивно ресурсного центру, то суд зауважує, що в ньому відсутні будь які докази фактичної відсутності [PERSON] на робочому місці 31 січня 2024 року, а лише зафіксовані міжособистісні відносини [PERSON] та [PERSON] , зокрема події, що мали місце 01 лютого 2024 року. Оціннючи Акт про відсутність на робочому місці фахівця ( консультанта) Н. Смородської 31 січня 2024 року від 31 січня 2024 року, згідно змісту якого [PERSON] була відсутня на своєму робочому місці згідно з графіком роботи з 11.30 год. до 16.00 год. Приблизно о 11.15 [PERSON] зайшла до установи, залишила свої особисті речі у кабінеті ( сумку) та зачинила кабінет « Учительська» на ключ. Після цього в центрі більше не з`являлася. У журналі реєстрації приходу не залишила свого підпису. О 16.15 год. після зачинення центру, працівників, які зачиняли, покликав охоронець ліцею, який повідомив, що [PERSON] забула у кабінеті свої особисті речі, вони повернулись та побачили [PERSON] , яка на них чекала ( т. 1 а.с. 127) та доповідну записку прибиральника службових приміщень КЗ «Богодухівський ліцей №3» ( т. 2 а.с. 39), суд зазначає, що у ньому засвідчено час приходу [PERSON] на роботу та час, коли вона забрала особисті речі зі свого кабінету після закінчення робочого часу, відсутність останньої на робочому місці протягом всього робочого дня , не зафіксована жодним чином, а є лише домислами осіб, якими складено даний акт та які перебувають у прямому підпорядкуванні директора КУ «Богодухівський\~інклюзивно\~ресурсний центр»\~Богодухівської міської\~ради Харківської\~області Ружинської\~О.В. Не залишення підпису в журналі реєстрації приходу на роботу і виходу з роботи працівників, не свідчить про відсутність працівника на робочому місці. Відповідно до копії Журналу реєстрації приходу на роботу і виходу з роботи працівників, наданого до суду, за 01 лютого 2024 року міститься запис: « Запис від 31.01.2024 про присутність на робочому місці не мала можливості зробити у зв`язку з відсутністю на робочому місці директора закладу ( журнал реєстрації знаходиться в кабінеті директора під її особистим контролем) ( т. 1 а.с. 112). Отже, суду не надано жодного належного та допустимого доказу, який би достовірно підтвердив факт відсутності [PERSON] на робочому місці 31 січня 2024 року, а отже і систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення. На підставі вищевикладеного суд зазначає, що відповідачем не доведено систематичності невиконання працівником своїх обов`язків без поважних причини, оскільки надані до суду: Акт про відмову від підпису від 11 грудня 2023 року, Акт про відмову від підписання та ознайомлення з наказами директора Богодухівського ІРЦ фахівцем ( консультантом) Н. Смородською від 28 грудня 2023 року, Акт про відмову фахівця ( консультанта) Н. Смородською забрати з кабінета директора Богодухівського ІРЦ робочий ноутбук після запланованої технічної перевірки та модернізації комп`ютерної техніки для подальшого якісного надання послуг дітям з ООП від 22 січня 2024 року, Акт про поведінку фахівцем ( консультантом) Н.Смородської на нараді 29 січня 2024 року, Акт про вимагання та наклеп фахівця Н. Смородської на директора Богодухівського ІРЦ від 29 січня 2024 року, Акт про присвоєння та самовільне винесення з кабінету директора Богодухівського ІРЦ журналу реєстрації приходу на роботуі виходу з роботи працвників фахівцем ( консультантом) Н.Смородською від 01 лютого 2024 року, Акт про запис в Журналі реєстрації приходу на роботуі виходу з роботи працівників зроблений фахівцем ( консультантом) інклюзивно ресурсного центру Смородською Н.О. від 06 лютого 2024 року, Акт про ігнорування вимог директора Богодухівського ІРЦ щодо затвердження щотижневих графіків роботи на нараді 12 лютого 2024 року, Акт про навмисне псування майна Богодухівського ІРЦ фахівцем Н.Смородською від 15 лютого 2024 року, відображають лише неприязні відносини між директором КУ «Богодухівський інклюзивно\~ресурсний центр» Богодухівської міської ради Харківської області Ружинською О.В. та фахівцем ( консультантом) КУ «Богодухівський інклюзивно\~ресурсний центр» Богодухівської міської ради Харківської області [PERSON] , а не невиконання працівником своїх обов`язків без поважних причини. Крім того, підставою для звільнення є не лише факт невиконання, а і одночасно накладення на працівника дисциплінарного чи громадського стягнення. При цьому, значущими для звільнення за п.3 ч.1 ст.40 КЗпП є діючі стягнення (не скасовані і не погашені). Діючим стягнення є лише наказ директора КУ «Богодухівський інклюзивно\~ресурсний центр» Богодухівської міської ради Харківської області Ружинської О.В №3-К від 15 січня 2024 року «Про оголошення суворої догани [PERSON] ». Також, згідно зі ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Відповідно до ст. 149 КУпАП України, до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Таким чином, перед застосуванням до\~ [PERSON] дисциплінарного стягнення у виді звільнення, директор КУ «Богодухівський інклюзивно\~ресурсний центр» Богодухівської міської ради Харківської області Ружинська О.В. зобов`язана була отримати від [PERSON] \~письмові пояснення за порушення трудової дисципліни (або письмову відмову від їх надання) , урахувати ступінь тяжкості кожного вчиненого проступку, заподіяну шкоду, попередню роботу працівника та обставини, за яких було вчинено такий проступок, однак відповідачем зазначені вимоги трудового законодавства не дотримано Дане узгоджується з викладеним у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 лютого 2020 року у справі 489/5112/17. Суд дослідивши надані представником відповідача документи, а саме: пояснювальні записки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від 02 січня 2024 року та доповідну записку [PERSON] на ім`я Богодухівського міського голови Бєлого В. « Про порушення трудової дисципліни посадової інструкції та етичного кодексу психологами фахівця ( консультантами) Богодухівського ІРЦ [PERSON] та [PERSON] , розпорядження Богодухівського міського голови №15 від 29 січня 2024 року « Про проведення службового розслідування», вважає їх неналежними доказами по справі, оскільки відповідно до ст. 77 ЦПК України, обставини, що в них зазначаються, не містять інформації щодо предмету доказування у даній справі. Крім того, судом не приймається до уваги наданий до суду представником відповідача Акт Північно Східного міжрегіонального управління державної служби з питань праці від 14 травня 2024 року №ПНС/ХК/8315/102, оскільки постановою Харківського апеляційного суду в ході розгляду справи за позовом [PERSON] до Комунальної установи «Богодухівський інклюзивно-ресурсний центр» Богодухівської міської ради Харківської області про скасування наказів з накладення дисциплінарних стягнень, було перевірено підстави притягнення [PERSON] до дисциплінарних стягненнь у вигляді догани та суворої догани, та наказ директора КУ «Богодухівський інклюзивно\~ресурсний центр» Богодухівської міської ради Харківської області Ружинської О.В №5-К від 16 січня 2024 року «Про оголошення суворої догани [PERSON] » скасовано, а тому посилання представника КУ «Богодухівський інклюзивно\~ресурсний центр» Богодухівської міської ради Харківської області на правомірність застосування дисциплінарних стягнень до [PERSON] не є слушним. Згідно зі статтею 4 Конвенції Міжнародної організації праці № 158 про припинення трудових відносин з ініціативи підприємця 1982 року, яку ратифіковано\~Постановою Верховної Ради України від 04 лютого 1994 року № 3933-XII\~(далі - Конвенція), трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов`язаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби. За змістом пункту 2 статті 9 Конвенції, щоб тягар доведення необґрунтованого звільнення не лягав лише на працівника, тягар доведення наявності законної підстави для звільнення, як це визначено в статті 4 Конвенції, лежить на роботодавцеві. Відповідно до положень частини третьої статті\~12, частини першої статті\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою\~статті 81 ЦПК України\~передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша\~статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша\~статті 80 ЦПК України). У частині першій\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вищевикладені норми чинного законодавства, в своїй сукупності, свідчать, що законність звільнення у цій категорії справ повинен довести роботодавець. Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне наказ Комунальної установи «Богодухівський інклюзивно ресурсний центр» Богодухівської міської ради Харківської області від 14 лютого 2024 року №16-к « Про звільнення фахівця ( консультанта) інклюзивно ресурсного центру Н. Смородської» скасувати та поновити [PERSON] на посаді фахівця (консультанта) Комунальної установи «Богодухівський інклюзивно ресурсний центр» Богодухівської міської ради Харківської області з 15 лютого 2024 року. Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу Відповідно до ст. 235 КЗпП України, при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Згідно з п. 32\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів»\~у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично відпрацьований час. Дана справа перебувала в провадженні суду 1 рік та 2 місяці, при цьому чотири місяці провадження у справі було зупинено, отже даний позов хоч і розглядався більше одного року, але це було не з вини працівника, тому рішення про виплату середнього заробітку виноситься за весь час вимушеного прогулу. Виплата середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу законодавцем пов`язується з певним діянням роботодавця, наслідком яких стала неможливість працівника належним чином реалізовувати своє право на працю. Відповідно до частини першої ст.\~27\~Закону України\~«Про оплату\~праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 08\~лютого 1995\~року №\~100 (далі - Порядок № 100). Згідно п. 1 розділу 1 Порядку, цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках: л) інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати. Відповідно до п. 2 розділу 2 вказаного вище Порядку у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Час, протягом якого працівник згідно із законодавством не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. Зшідно з п. 3 розділу 3 вказаного вище Порядку при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених упункті 4 цього Порядку. Суми нарахованої заробітної плати, крім премій (в тому числі за місяць) та інших заохочувальних виплат за підсумками роботи за певний період, враховуються у тому місяці, за який вони нараховані, та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт. Відповідно до п. 5 Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на число робочих днів у розрахунковому періоді. Пунктом 8 Порядку встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. З огляду на викладені норми, при обчисленні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку. Аналогічну позицію було висловлено у постанові Верховного Суду України від 01 березня 2017 року по справі № 635/2084/16-ц. Як вбачається з довідок про доходи від 12 квітня 2024 року, позивачу за грудень 2023 року нараховано заробітну плату у розмірі 12\~246,71 грн., у січні 2024 року 5\~135,04 грн., у грудні 2023 року був 21 робочий день, а у січні 2024 року 23 дні, загалом 44 робочих дні (з врахуванням\~ЗУ«Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану»). Таким чином середньоденний заробіток позивача у грудні 2023 року січні 2024 року складав 395,04 гривень (12\~246,71 + 5\~135,44) /44 робочих дні. Отже, суд вважає необхідним стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 15 лютого 2024 року по 29 квітня 2025 року з розрахунку 395,04 грн. середньоденної заробітної плати за 314 невідпрацьованих робочих днів у розмірі 124\~042,56 гривень ( 395,04 х 314) = 124\~042,56. Відповідач не надав суду власний розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу оскільки представник у відзиві на позов та у своїх поясненнях наданих в суді зазначив, що в цілому заперечує проти позову. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначені суми без утримання цього податку та інших обов`язкових платежів (п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року). Дані кошти суд стягує з Управління освіти Богодухівської міської ради Харківської області, оскільки відповідно до Статуту КУ « Богодухівський інклюзивно ресурсний центр» Богодухівської міської ради Харківської області, затвердженого рішенням Богодухівської міської ради Харківської області від 03 червня 2022 року №5691-VIII, засновником Центру є Богодухівська міська рада Харківської області, уповноважений ним орган Управління освіти, молоді та спорту Богодухівської міської ради Харківської області ( на даний час Управління освіти Богодухівської міської ради Харківської області). \~ \~ \~ \~Щодо стягнення моральної шкоди Представник позивача у позові просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] моральну шкоду, яку оцінює у 100\~000 гривень, на його думку саме така сума частково здатна компенсувати моральні страждання позивача. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка зокрема полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грошима, іншим майном або в інший спосіб. Вирішуючи питання про розмір відшкодування, суд виходить з того, що еквівалентом моральної шкоди виступають гроші. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20). Згідно із статтею 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суду необхідно з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Також розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд відмовляє у задоволенні вимог в частині стягнення моральної шкоди, оскільки ані позивачем ані її представником, не зазначено підстав для відшкодування моральної шкоди, пов`язаних з моральними стражданнями, стресом, тривожністю, порушенням звичайного порядку життя, втрати звичайних життєвих зв`язків, перешкодами влаштуватися на нову роботу, внаслідок чого позивач могла забезпечувати свій рівень життя. Статтею 80 ЦПК України\~передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (стаття 4 ЦПК України). Відповідно до вимог\~статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»). ЄСПЛ указав, що пункт перший статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи відповідача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття судового рішення. Відповідно до вимог\~ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в межах суми платежу за один місяць, підлягає негайному виконанню. Щодо стягнення судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. \~ \~ \~ Згідно\~з п.1\~ ч.1\~ст.5\~ ЗУ\~«Про судовий\~збір»,\~від сплати\~судового збору\~під час\~розгляду справи\~в усіх\~судових інстанціях\~звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору під час розгляду даної справи, тому судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 3\~633,60 грн. ( дві вимоги немайнового характеру та одна вимога - майнового), мають бути стягнуті з відповідача, а саме Управління освіти Богодухівської міської ради Харківської області. Крім того, представник позивача у позові зазначив про витрати на правничу допомогу, які просив стянути з відповідачів, при цьому представником позивача в судовому засіданні було заявлено, що докази витрат позивача на правничу допомогу адвоката будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Статтею 246 ЦПК України\~передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. Згідно ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. \~У зв`язку з тим, що представником позивача було заявлено, що докази витрат на правничу допомогу будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, питання про відшкодування витрат на правничу допомогу наразі не вирішується і надалі може бути вирішено за відповідної ініціативи, як це визначено частиною 8 статті 141 ЦПК України.

Outcome: partial