Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що він з 1983року проживав у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] . Від даного шлюбу в них народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] . 06 липня 2005 року внаслідок тяжкої хвороби померла його дружина. Дітей він виховував самотужки. У 2010році після тяжкої хвороби він отримав інвалідність другої групи. В лютому 2013 р.через сердечний приступ, його було госпіталізовано в кардіологічне відділення комунальної міської лікарні швидкої медичної допомоги з діагнозом прогресуюча стенокардія, післяінфарктний кардіосклероз. Після виписки з лікарні, донька за власною ініціативою запропонувала йому, що буде за ним доглядати, надавати матеріальну допомогу, утримувати його житловий будинок, та присадибну земельну ділянку, за це він повинен подарувати їй житловий будинок і земельну ділянку. У березні місці 2022 року донька разом зі своїми дітьми виїхала до Італії, та припинила надавати йому матеріальну допомогу. На даний час, він не працює, а лише як інвалід другої групи отримує пенсію в розмірі 3035 гривень. Через поганий стан здоров`я він потребує стаціонарного і амбулаторного лікування,та постійного прийому відповідних препаратів. Таблетки "Брилінта" 60 штук коштують в межах 2000 гривень, зі знижкою, яких вистарчає лише на два місяці, окрім цих ліків є ще потреба і в інших ліках. Його донька, яка взяла на себе обов`язок догляду за ним, своїх обов`язків не виконує, іншого джерела доходу, крім пенсії у нього немає. Син, по мірі можливості, підтримує його та надає фінансову допомогу, відвідує його, купує одяг та продукти харчування. Відповідачка перебуває та працює за кордоном, має нерегулярні доходи, чоловіка та двох дітей, та аліментів нікому не платить, тому в неї є можливість надавати йому матеріальну допомогу. Просить суд заявлені позовні вимоги задовольнити. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на його утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до його смерті. Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, вважає, що його донька повинна надавати йому матеріальну допомогу, яку він потребує, оскільки на даний час йому потрібно поміняти суглоб. Крім цього, коли донька з дітьми їхала за кордон він дав їй 700доларів, які вона не повернула. Просить заявлені позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, її представник в судовому засіданні позовні вимоги заперечив та пояснив що відповідачка перебуває за кордоном разом із своїми двома неповнолітніми дітьми, які є на її повному утриманні.Відповідачка не працює, так як здійснює догляд за дітьми, та перебуває у скрутному матеріальному становищі. Позивач отримує пенсію в розмірі 3035грн., син також надає йому матеріальну допомогу. Відповідач звернувся з даним позовом, лише з тих підстав що у нього з дочкою виникли неприязні відносини, а також через наявність позову про розірвання договору дарування житлового будинку. Крім цього, слід зауважити що всі витрати по утриманню будинку в якому проживає позивач та користується всіма комунальними послугами, несе відповідачка, позивач не сплачує коштів за користування водою, електроенергією та газом, і коштів за оплату таких в нього не вимагають. Позивач отримує пенсію у розмірі, що забезпечує йому прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали даної справи в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 13 серпня 1983 року зареєстрували шлюб у Мостиському райвідділі ЗАГСу Львівської області, актовий запис №49. Від даного шлюбу в них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13 липня 1985року [PERSON] народилася [INFO] , її батьками значаться: батько [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10 жовтня 2023року [PERSON] [INFO] померла. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (ч. 8 ст. 7 СК України). Згідно з ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Потреба у матеріальній допомозі визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального стану батьків. До уваги береться отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Статтею 203 СК України визначено, що дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. У виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, особами з інвалідністю, а дитина (ст. 6 цього Кодексу) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов`язаних з лікуванням та доглядом за ними (ст. 206 СК України). У п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3, судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК). Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі №212/1055/18-ц дійшов висновку, що тлумачення ст.202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Верховний суд виходить із того, що необхідність стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків має визначатися залежно від їх матеріального становища. При цьому до уваги має братися отримання батьками пенсії, держаних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не породжує виникнення у дітей обов`язку їх утримання, та не свідчить про наявність потреби у наданні матеріальної допомоги. Право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Зазначений правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15. Позивач обґрунтовував позовні вимоги тим, що є непрацюючим пенсіонером похилого віку, багато років хворіє, потребує постійного стороннього догляду, отримує незначний розмір пенсії, який не дозволяє йому забезпечити належне лікування, харчування і проживання, а тому зважаючи на скрутне матеріальне становище потребує матеріальної допомоги, яку має можливість надавати йому його повнолітня дочка. Згідно Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Законом України «Про державний бюджет на 2025 рік» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність у розмірі 3 028грн. З пенсійного посвідчення № [NUMBER] [PERSON] отримує пенсію як інвалід другої групи загального захворювання. Відповідно до довідки про доходи №3225 5727 2942 4210, виданої [PERSON] , такий за період з 01.01.2023 по 31.01.2024 отримав пенсію в розмірі 31 920грн. Як вбачається з долученої позивачем Відомостей про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб, [PERSON] звільнений з роботи у ТзОВ «ЕКОБУДСТИЛЬ» 10 грудня 2021року на підставі п.1ст.36 КЗпПУ. Як встановлено в судовому засіданні позивач отримує пенсію у розмірі 3035грн., що забезпечує йому прожитковий мінімум, встановлений законом в розмірі 3028грн. для осіб, які втратили працездатність. При розгляді справи по суті суд враховує положення про те, що за змістом ст.202 СК України обов`язок дочки, сина щодо утримання батька не пов`язується лише з непрацездатністю останього, а одним із критеріїв визнання доведеності позову є також доведеність потреби батька в матеріальній допомозі. Відповідно до положень ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Доведення потреби в матеріальній допомозі є процесуальним обов`язком саме позивача. Потреба у матеріальній допомозі означає недостатність коштів, необхідних для підтримання нормальної життєдіяльності особи, а тому потреба в матеріальній допомозі має визначатися відповідно до встановленого законом прожиткового мінімуму.З урахуванням закріпленого у ч.1 ст.10 СК України, положення про можливість застосування аналогії закону до сімейних відносин, не врегульованих цим Кодексом, при визначенні потреби у матеріальній допомозі треба виходити з критеріїв, закріплених в ч.4 ст.75 СК України. Критерії визначення потреби у наданні матеріальної допомоги визначені у ч.4 ст. 75 СК України, відповідно до якої один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Отже, необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Згідно з чинним законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. За змістом ст.12, ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, при вирішенні даної категорії спору, на думку суду врахуванню підлягають не майновий стан повнолітніх дочки, сина, а безпосередньо наявність визначених законодавством підстав, за яких такі повнолітні діти зобов`язані утримувати своїх батьків. За цих обставин, як зазначалось вище, доведення таких підстав покладається саме на позивача. Жодних доказів про те, що позивач несе значні інші витрати чи будь-яка інша обставина істотно впливає на його матеріальне становище у бік погіршення матеріали справи не містять. Судом встановлено та не заперечується позивачем, такий отримує матеріальну допомогу від сина, за комунальні послуги та утримання будинку в якому проживпає позивач, витрати повністю несе відповідачка , що є також значною матеріальною допомогою для позивача. Також слід звернути увагу що відповідачка під час війни у березні 2022 виїхала за кордон та проживає за кордоном разом із двома неповнолітніми дітьми які повністю перебувають на її утриманні. Враховуючи вище наведене, суду не надано належних та достовірних доказів, які б підтверджували потребу позивача у наданні йому матеріальної допомоги, зокрема понесенні необхідних витрат на харчування, лікування, тощо. Враховуючи вищенаведене, сам по собі факт непрацездатності позивача, не породжує безумовного обов`язку відповідача утримувати свого батька, додаткову допомогу, який утримує як від сина, так і від відповідачки, яка платить за нього комунальні послуги, по споживанню, вони, газу та електроенергії, оскільки у даному випадку визначальним є саме потреба батька в матеріальній допомозі, тому на думку суду позивачем не доведено належними та допустимими доказами, після чого підстави для застосування положень ст.202 СК України відсутні. З огляду на зазначене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів слід залишити без задоволення, оскільки, позивач отримує пенсією по інвалідності у розмірі, що забезпечує йому прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed