Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

23.04.2025 позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 300026669 від 30.09.2022, який був укладений між позичальником: [PERSON] та АТ «БАНК ФОРВАРД», яка становить 124255,52 грн, витрати по сплаті судового збору та на надання правової допомоги. В обґрунтування позову позивач зазначав, що 30.09.2022 між АТ «БАНК ФОРВАРД» та відповідачем був укладений кредитний договір № 300026669, згідно з умовами якого відповідач отримав70054,21 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Позивач умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов Кредитного договору. 25.07.2024 між АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір відступлення прав вимоги №GL1N26202/1. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором № 300026669 від 30.09.2022. Сума заборгованості відповідача становить 124255,52 грн., з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 78376,76 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить 46078,76 грн. Ухвалою суду від 25.04.2025 відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду клопотання, в якому просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи (п.1 ч. 8 ст 128 ЦПК України), заяв про відкладення розгляду справи суду не надавав. Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зважаючи на відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 223, 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 30.09.2022 відповідач підписав анкету-заяву № 300026669 про акцепт публічної пропозиції АТ «БАНК ФОРВАРД» . За умовами договору сума кредиту, яка надається відповідачу становить 79054,21 грн, строк кредитування 1827 днів, з 30.09.2022 по 30.09.2027. Процентна ставка встановлена на рівні 35 % річних (розділ 3 договору). Погашення кредиту повинно здійснюватися рівними платежами згідно графіку (п.9 договору) Договір підписаний відповідачем. Додатком 1 до договору сторони узгодили графік погашення кредиту. 30.09.2022 відповідачем було також підписано паспорт надання споживчого кредиту, інформація з якого аналогічна умовам кредитного договору. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань, вчасно не перераховував платежі на погашення кредитної заборгованості, у зв`язку з чим за ним утворилася заборгованість на загальну суму 124455,52 грн, яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 78376,76 грн., заборгованості за відсотками в сумі 46078,76 грн. Із розрахунку заборгованості слідує, що відповідач не здійснював погашення кредитного боргу. З наданої позивачем виписки по рахунку відповідача вбачається, що 30.09.2022 на рахунок [PERSON] було зараховано 79054,2 грн кредитних коштів. 25.07.2024 між АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір відступлення прав вимоги № GL1N26202/1, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором № 300026669 від 30.09.2022, що підтверджується витягом із реєстру боржників. Відповідач заборгованість за кредитом не погасив, внаслідок чого позивач звернувся до суду про стягнення її у примусовому порядку. Вирішуючи даний спір, суд дійшов таких висновків. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України,\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, оскільки відповідач порушив умови договору щодо погашення заборгованості, то з нього на користь позивача необхідно стягнути заборгованість по тілу кредиту за кредитним договором в розмірі 78376,76 грн. Перевіривши правильність нарахування відсотків за обумовлений сторонами строк кредитування суд дійшов висновку, що вказані розрахунки зроблені правильно, з урахуванням, правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, відповідно до якої нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору позики є безпідставним, тому проценти за користування кредитними коштами за кредитним договором нараховувалися позивачем у межах строку дії договору. Отже, з відповідача належить стягнути: 124455,52 грн заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 78376,76 грн., заборгованості за відсотками в сумі 46078,76 грн. Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов таких висновків. У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору у сумі: 2422,40 грн. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано суду договір про надання правоваої допомоги від 01.03.2024, укладений із АО «АПОЛОГЕТ», витяг із замовлення та детальний опис робіт з надання юридичної допомоги. Відповідно до вказаних документів загальна сума витрат на надання правової допомоги склала 7000,00 грн. З урахуванням приписів ст. 141 ЦПК України, враховуючи складність справи, наданий адвокатом обсяг послуг (зокрема, збір документів, підготовка позовної заяви та подача її до суду), затрачений ним час на надання таких послуг, критерій реальності таких витрат та пропорційність складності справи вартості послуг адвоката, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі 3000,00 грн. На підставі статей\~259,\~263-265,\~280 ЦПК України, суд

Outcome: approved