Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

У лютому 2024 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, який умотивував тим, що 19.02.2023 між ТОВ «Іннова Фінанс» (далі - позивач, або кредитодавець) і фізичною особою - [PERSON] (далі - відповідач, або позичальник/боржник), було укладено Договір про надання грошових коштів у позику № 155410223, з якого вбачається, що разом із Правилами надання споживчих кредитів, складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений. Даний договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Вказує, що відповідно до п. 1 договору позики позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику на суму у розмірі: 14000.00 грн. шляхом перерахунку на банківський рахунок (банківську картку) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно п.1.3., п.1.4. та/або 1.5. цього договору, його додатків. Тип позики - кредит; мета отримання кредиту - для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльності, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; строк позики (строк дії Договору) - 30 днів; дисконтна (знижена) процентна ставка (застосовується у відповідності до умов програми лояльності ТОВ «Іннова Фінанс» (- 1.99 % на день (726.35 % річних); процентна ставка позаакційна (базова) - в день 2.99 на день (1091.35% річних) фіксована; дата надання позики - 19-02-2023; дата повернення позики - 21-03-2023. Зазначає, що позичальник свої зобов`язання відповідно умов договору позики не виконав, позаяк позикодавець свої зобов`язання виконав в повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 14000.00 гривень. Також вказує, що відповідач всупереч умовам договору позики свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, суму позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив та станом на день подання цієї позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем складає 161765,8 гривень, з яких 14000.00 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 147765,8 гривень - заборгованість за процентами (14000.00 х 2,99% х 353 днів); разом 161765,8 гривень, проценти нараховувалися по 06.02.2024 включно. У зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом та просить суд стягнути з відповідача на його користь вищезазначену суму боргу, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,50 грн. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 15.02.2024 відкрито провадження даній у справі, яку вирішено розглянути у порядку спрощеного провадження, з викликом сторін. 26.02.2024, поштою на адресу суду відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому остання зазначила, що з вимогами зазначеними у заяві вона не згодна з наступних підстав, так ТОВ «Іннова Фінанс» було надано фінансову послугу [PERSON] шляхом укладення договору 155410223 від 19.02.2023, проте відповідач вважає, що вказаний договір про надання позики не містить ознаки кредитного договору. Зазначає, що оскільки-надання коштів з умовою сплати процентів - це фінансова послуга, яка потребує наявності ліцензії відповідно до Закону України віл 12.07.2001 р. №2664-111 «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків Фінансових послуг», то кошти в позику під процент або в кредит можуть надавати лише фінансовими установи резиденти або нерезиденти, на яких вимога щодо отримання ліцензії для надання таких послуг на території України не поширюється. Також вказує, що позивач просить суд стягнути з неї заборгованість в розмірі 161 765 грн (сто шістдесят одна тисяча сімсот шістдесят п`ять гривень ) 8 копійок, проте, позивачем не надано пояснення щодо вказаної суми заборгованості за договором №155410223 від 19.02.2023, а саме, не надано пояснення щодо нарахування заборгованості за відсотками. Тому, як видно із вищезазначеного, заявлені позивачем суми процентів до стягнення не ґрунтуються на умовах договору і наданому самим же позивачем розрахунку, а тому і не підлягають задоволенню. Іншого належного розрахунку, який би узгоджувався із матеріалами справи, умовами договору, позивач не представив, хоча в цій частині саме на ньому лежить процесуальний обов`язок доказування, а тому цей конкретний позов не може бути задоволений, оскільки він є необґрунтованим, а позовні вимоги - недоведені. Окрім цього зазначає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлений робітниками організації - є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Сама позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоказаного розміру всієї суми непогашеного кредиту. Документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно нормам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Проте, позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому не має підстав вважати, що розміру заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці є правильними. Тому відповідач просить суд у задоволені позовних вимог за позовною заявою поданою ТОВ «Іннова Фінанс» до нього про стягнення заборгованості за договором позики - відмовити повністю, провадження в справі - закрити. 09.05.2025 в судове засідання представник позивача ТОВ «Іннова Фінанс» - Калічак В.П., не з`явився; попередньо за допомогою системи «Електронний суд» скерував заяву про розгляд справи без представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовільнити. Відповідач [PERSON] також в судове засідання не з`явилася; попередньо поштою на адресу суду скерувала заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. З урахуванням поданих представником позивача та відповідачем письмових заяв, суд вважає за можливе розглянути справу в їх відсутності. Вивчивши позов, відзив на позов, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов частково обґрунтований та такий, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що відповідач [PERSON] звернулася до позивача ТОВ «Іннова Фінанс», у зв`язку з чим 19.02.2023 підписала договір надання грошових коштів у позику №155410223, за умовами якого позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику у розмірі 14000 грн 00 коп. шляхом їх безготівкового перерахунку на рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно з п. 1.3, п. 1.4 та/або 1.5 цього договору, його додатків; тип позики кредит; мета отримання кредиту для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльності, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; строк позики (строк дії договору) 30 днів; дисконтна (знижена) процентна ставка (застосовується у відповідності до умов програми лояльності ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» 1,99% на день (726,35% річних); процентна ставка позаакційна (базова) 2,99% на день (1091,35% річних) фіксована; дата надання позики 19.02.2023; дата повернення позики 21.03.2023; договір підписується електронним підписом позикодавця та надсилається для ознайомлення та узгодження умов позичальнику в особистий кабінет з електронним повідомленням пропозицією укласти договір (а.с.11-14). Відповідачем також було підписано паспорт споживчого кредиту. Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), в якому вказано інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, надану виходячи із обраних позичальником умов кредитування (а.с.22-24). Також на підтвердження позовних вимог, до позовної заяви долучено таблицю обчислення загальної вартості позики та реальної річної процентної ставки за договором надання грошових коштів у позику, яка є додатком №1 до договору №155410223 від19.02.2023, а також правила надання грошових коштів у позику ТОВ «Іннова Фінанс», з якими відповідач ознайомився шляхом підписання одноразовим ідентифікатором (а.с.15,25-31). З долученої до позовної заяви роздруківки з електронної пошти позивача, судом убачається, що на електронну адресу: «vika29072016@gmail.com», зазначену відповідачем [PERSON] у своїй анкеті клієнта від 06.02.2024 (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи - https://finsfera.ua//) (а.с.6), позивачем 19.02.2023 о 11:38 год. було відправлено одноразові ідентифікатори для підпису договору позики та паспорту споживчого кредиту (а.с.34). Згідно копії листа директора ТОВ ФК «Вей Фор Пей» №4512-ВП від 08.02.2024, між ТОВ «Іннова Фінанс» та ТОВ ФК «Вей Фор Пей» було укладено угоду про переказ коштів №ВП-230921-23 від 23.09.2021, відповідно до умов якої було здійснено за дорученням ТОВ «Іннова Фінанс» наступні успішні перекази коштів на картки клієнтів: 19.02.2023 на суму 14000 (чотирнадцять тисяч гривень.00 колійок) грн., маска картки [NUMBER] , код авторизації 854979, номер транзакції в системі WayForPay - W4P - 1676799575987-61965 (а.с.7). Зазначені реквізити банківської картки вказані також у анкеті клієнта та співпадають із реквізитами банківської картки, вказаними у договорі надання грошових коштів у позику №№155410223 від 19.02.2023 (а.с.6, 11-15). Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами (частина перша статті 13 Закону України «Про споживче кредитування»). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За таких обставин, суд вважає, що стороною позивача доведено факт укладення 19.02.2023 між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] договору надання грошових коштів у позику № 155410223 в електронній формі, який підписаний позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. У постанові Верховного Суду від 7.10.2020 по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Водночас, сторонами погоджено суму кредиту, проценти за користування кредитними коштами, строк повернення кредитних коштів та сплати процентів, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов договору, отже, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, в силу статті 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Так, позивач «Іннова Фінанс» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором, надавши відповідачу [PERSON] кредит в сумі 14 000,00 грн. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому в договорі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором позики №155410223 від 19.02.2023 у строки, передбачені договором щодо повернення суми позики та проценти за користування позикою, не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за тілом кредиту та за процентами. Як вбачається зі змісту позовної заяви, ТОВ «Іннова Фінанс» просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором надання грошових коштів у позику №155410223 від 19.02.2023 у розмірі 161 765,80 грн., з яких: 14 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 147765,80 грн. - заборгованість за процентами (14 000 х 2,99 % х 353), нарахованими по 06.02.2024 включно. Доказів повернення відповідачем [PERSON] позивачу ТОВ «Іннова Фінанс» отриманої у позику за вищевказаним договором суми позики у розмірі 14 000,00 грн. матеріали справи не містять та відповідачем до відзиву не долучено, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 14 000,00 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Крім того, вимога позивача ТОВ «Іннова Фінанс» в частині стягнення з відповідача заборгованості за процентами в сумі 147 765,80 грн. підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. При цьому суд зазначив, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. За умовами договору надання грошових коштів у позику №155410223 від 19.02.2023, убачається, що даним договором передбачено, що позика в сумі 14 000 грн. надається [PERSON] на строк 30 днів (пункт 1.2), дата надання позики - 19.02.2023, дата повернення позики 21.03.2023 (пункти 1.3.1 - 1.3.2). Можливість пролонгації строку позики передбачена розділом 4 Договору, проте вона не була застосована. Отже, за договором надання грошових коштів у позику №155410223 від 19.02.2023 проценти за користування грошовими коштами можуть бути нараховані лише протягом 30 днів, тобто терміну, на який були надані кредитні кошти. Відповідно до пункту 1.1.4 Договору, Дисконтна (знижена) процентна ставка 1,99 % на день, відповідно до пункту 1.1.5, процентна ставка Поза акційна (Базова) - 2,99 % на день. В пункті 1.5. Договору вказано, що у випадку користування позикою понад строк, встановлений п. 1.2 Договору, з наступного дня після спливу строку, вказаного в п. 1.2 Договору умови щодо нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою в розмір 1,99 % на день перераховуються і до взаємовідносин Сторін застосовується поза акційна (Базова) процентна ставка в розмірі 2,99 % на день від суми Позики за кожен день користування Позикою. Умовами Договору не передбачено необхідності в такому разі укладення додаткових год, тощо, отже сторони погодили, що застосування Базової процентної ставки відбувається автоматично в разі невиконання обов`язку по поверненню коштів, отриманих в кредит та процентів, нарахованих за зниженою процентною ставкою. Така умова договору не суперечить нормам чинного законодавства та є застосовною (див. Постанову ВП ВС від 18.01.2022 р. в справі № 910/17048/17, пункти 132-145). Отже, з урахуванням досягнутої домовленості між кредитором та позичальником, позивач вправі був нараховувати проценти, обумовлені договором, а саме в розмірі 2,99 % на день (в зв`язку з порушенням строку повернення кредиту) до 21.03.2023 включно, надалі включається механізм захисту прав кредитора, закріплений в статті 625 ЦК України. Натомість позивач здійснив нарахування процентів, зазначених в умовах договору, по 06.02.2024 включно, про що зазначено ним у позовній заяві (зворотній бік а.с.2). Тому, розмір заборгованості по процентам за користування кредитними коштами за цим договором, з врахуванням умов договору щодо розміру денного відсотку за користування коштами, складає 12 558,00 грн. (14 000 х 2,99 : 100 х 30 = 12 558). Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути проценти за договором надання грошових коштів у позику №155410223 від 19.02.2023 саме в розмірі 12 558,00 грн. , а в інший частині слід відмовити за необгрнутованістю. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за вищевказаним договором позики у загальній сумі 26 558,00 грн., яка складається із: 14 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 12 558,00 грн. - заборгованість за процентами, а в решті - відмовити. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 397 грн. 70 коп. (2422,40 грн. х 26 558,00 грн. / 161 765,80 грн.).

Outcome: partial