Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

[PERSON] в особі представника адвоката Захарко Ю.Ю. звернулась в суд із позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного майна та свої вимоги мотивує тим, що 29 жовтня 1994 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, в якому в них народилось двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . У подальшому 12 жовтня 2023 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області шлюб між подружжям розірвано. 21 липня 2001 року між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] укладено договір\~ купівлі продажу житлового будинку, який розташований у [ADDRESS] . 21 березня 2006 року відповідач подарував, а позивач, яка діяла як мати від імені малолітньої дочки [PERSON] , прийняла в дар 1/3 зазначеного житлового будинку. Вказаний договір був укладений за згодою сторін, що підтверджується заявою, посвідченою приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального\~ округу Копистянським Ю.Р. Надаючи згоду на укладення договору дарування 1/3 частки спірного житлового будинку сторони визнавали, що вказане майно набуте ними в шлюбі та є їх спільною сумісною власністю подружжя та, спільно за взаємною згодою визначили розмір відчужуваної частки і розпорядилися нею. Ураховуючи викладене та подані документи, позивач просить суд визнати за нею право власності на 1/3\~частину\~наведеного житлового\~будинку, а також стягнути із відповідача судові\~витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, представник позивача - адвокат Захарко Ю.Ю. під час розгляду справи в судовому засіданні позов підтримала, який просила задовольнити. В обґрунтування посилалась на викладені в позові обставини; не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, у встановлений судом строк відзив не подав, тому це не перешкоджає вирішенню спору в порядку ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки сторона позивача проти цього не заперечує, а відповідач був належно повідомлений про дату, час і місце судового засідання. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вимоги статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. У відповідності до вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Статтею 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 жовтня 1994р., який на даний час розірваний рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12.10.2023 року. За період перебування у шлюбі в них народились двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Згідно Витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] , на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу Звежинською О.М. 21.07.2001р. за реєстровим №2651. Із копії Договору дарування частини будинку, посвідченого 21.03.2006 року приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу Копистянським Ю.Р. відомо, що [PERSON] подарував, малолітня [PERSON] , [INFO] , від імені якої діє [PERSON] , прийняла в дар 1/3(одну третю) частину житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] . Як вбачається із заяви, посвідченої приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального\~ округу Копистянським Ю.Р. та зареєстрованої за №959/960, [PERSON] , діючи на підставі рішення виконавчого комітету Садковицької сільської ради від 19 січня 2006 року за №6, дає згоду своїй дружині [PERSON] прийняти в дар на умовах, які будуть визначені нею самостійно\~від імені малолітньої [PERSON] , [INFO] , 1/3 частину житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] . [PERSON] , діючи на підставі рішення виконавчого комітету Садковицької сільської ради від 19 січня 2006 року за №6, дає згоду на дарування її чоловіком [PERSON] на умовах, які будуть визначатися самостійно 1/3 частини житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , набутої ними разом за час перебування в зареєстрованому шлюбі малолітній дочці [PERSON] . За даними технічного паспорта зазначений житловий будинок 1950 року забудови, загальна площа становить 70,7кв.м. та житлова 43,1кв.м. Статтею 22 КпШС України (яка діяла на час придбання нерухомого майна подружжям у 2001 році) передбачено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку; вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно вимог ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За положенням частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Під час розгляду справи встановлено, що спірне майно було набуто подружжям за час шлюбу; тому правовий режим даного майна відповідно до вказаної норми Сімейного Закону є майном спільної сумісної власності чоловіка та дружини, набуте ними за час шлюбу, що є продовженням загальної норми ч. 3 ст. 368 ЦК України і не може бути особистою власністю чоловіка, відповідно, - відповідача [PERSON] у цивільній справі, що випливає із змісту ст. ст. 57, 58, 62 СК України. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до ч. 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Враховуючи усе вищенаведене, а також виходячи із засад змагальності щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства, аналізуючи пояснення представника позивача, суд дійшов до висновку, що пред`явлений в інтересах [PERSON] позов представником адвокатом Захарко Ю.Ю., є обґрунтований та підлягає до задоволення в повному обсязі заявлених позовних вимог; викладені у ньому обставини знайшли підтвердження наданими доказами. На підставі ст. 141\~ЦПК України із відповідача на користь позивача необхідно присудити стягнути сплачений останньою при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 1343грн. 85коп.

Outcome: approved