Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 739092/4105822 від 16.04.2021 року у розмірі 45440 грн 55 к. та Кредитним договором № 1/4105800 від 16.04.2021 року у розмірі 98543 грн 46 к., а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422 грн 40 к. Свої вимоги мотивує тим, що 16.04.2021 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] укладений договір про надання банківських послуг № 739092/4105822, на підставі якого позичальнику було відкрито поточний (картковий) рахунок та видано кредитну картку MasterCardGold, а також відповідно до заяви позичальника про надання банківської послуги «Кредитна картка» було досягнуто угоду щодо встановлення кредитного ліміту на наступних умовах: розмір кредитної лінії (кредитний ліміт) 25000,00 грн; строк 36 місяців; процентна ставка (фіксована) 34% річних. Банк виконав свої обов`язки за Кредитним договором належним чином. 05.08.2021 року між банком та ТОВ «Фінансова компанія «БРАЙТ-К» був укладений Договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 2-2021. Згідно даного договору 18.01.2022 року відбулося відступлення прав вимоги за Кредитним договором, що був укладений між АТ «Кредо Агріколь Банк» та [PERSON] . В зв`язку з невиконанням відповідачем своїх обов`язків за Кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 45440 грн 55 к., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 24699 грн 61 к. та заборгованості за процентами за користування кредитом 20740 грн 94 к. 16.04.2021 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] укладений Кредитний №1/4105822, відповідно до якого банк надав, а позичальник отримав кредитні кошти в сумі 50000,00 грн, строком на 36 місяців з 16.04.2021 року по 15.04.2024 року. Відповідно до п. 1.3 Кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує процентну винагороду щомісячно, в розмірі 15,0% річних (фіксована процентна ставка), а також позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 2,85% у місяць від суми кредиту. Відповідно до Заяви-анкети № 0100303-16042021-002 від 16.04.2021 року на отримання готівкового кредиту «Свобода», позичальнику зараховані кошти на поточний (картковий) рахунок. Шляхом підписання Кредитного договору позичальник підтвердив, що він в день укладання Договору особисто отримав свій примірник Договору, умови Договору йому зрозумілі, з правилами, розміщеними на офіційному сайті банку ознайомлений, приймає та погоджується, з тарифами банку ознайомлений і згодний. Банк виконав свої обов`язки за Кредитним договором належним чином. 05.08.2021 року між банком та ТОВ «Фінансова компанія «БРАЙТ-К» був укладений Договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 2-2021. Згідно даного договору 18.01.2022 року відбулося відступлення прав вимоги з Кредитним договором, що був укладений між АТ «Кредо Агріколь Банк» та [PERSON] . В зв`язку з невиконанням відповідачем своїх обов`язків, за Кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 98543 грн 46 к., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 42141 грн 16 к., заборгованості за процентами за користування кредитом 16502 грн 30 к. та заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 39900 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але в позовній заяві просив суд розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження за його відсутності та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представник третьої в судове засідання не з`явилась, але подала до суду клопотання, в якому просила проводити розгляд справи за її відсутності. Відповідач до судового засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, а тому суд, приймаючи до уваги заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Приймаючи до уваги заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 16.04.2021 року між [PERSON] та АТ «Креді Агріколь Банк» укладено договір про надання банківських послуг № 739092/4105822, на підставі якого, 16.04.2021 року відповідач підписав Заяву про надання банківської послуги «Кредитна картка». (а.с. 23, 24). Відповідно до умов Заяви про надання банківської послуги «Кредитна картка», відповідачу встановлено розмір кредитної лінії (кредитний ліміт) у розмірі 25000 грн; строк кредиту 36 місяців; процентна ставка (фіксована) 34% річних. Підписанням Заяви відповідач підтвердив, що він отримав примірник Заяви; підтвердив, що отримав від банку необхідну інформацію, передбачену ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»; ознайомлений з тарифами щодо обслуговування поточного (карткового) рахунку і супутніх банківських послуг; ознайомлений з правилами комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що розміщені на офіційному сайті банку; з умовами Договору ознайомлений і згодний. З виписки за договором по рахунку, відкритого на ім`я відповідача, за період 16.04.2021 року по 18.01.2022 року вбачається рух коштів, що підтверджує отримання та користування відповідачем кредитними коштами, у ній зазначені всі операції з часу активації кредитної картки зі зняття грошових коштів, погашення заборгованості. (а.с. 26-29). 16.04.2021 року між [PERSON] та АТ «Креді Агріколь Банк» укладено Кредитний договір № 1/4105822, на підставі якого, 16.04.2021 року відповідач підписав Заяву-анкету №0100303-16042021-001 на отримання готівкового кредиту «Свобода». (а.с. 30, 31). Відповідно до умов Заяви-анкети про надання кредиту «Свобода», відповідачу встановлено наступні умови: сума кредиту 50000,00 грн; строк кредиту 36 місяців; форма отримання кредиту безготівкова; графік погашення ануїтет; процентна ставка 15,00 % річних; комісійна винагорода 2,85 %; ціль отримання кредиту поточні потреби. Підписанням Заяви-анкети відповідач підтвердив, що він ознайомлений з інформацією, що зазначена в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, на офіційному сайті банку. 16.04.2021 року відповідачем підписано Додаток № 1 до Комплексного договору № 1/4105822 від 16.04.2021 року таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (в т.ч. графік платежів по кредиту, ануїтет). (а.с. 32-32 зв.). З виписки за Кредитним договором по рахунку, відкритого на ім`я відповідача, за період 16.04.2021 року по 18.01.2022 року вбачається рух коштів, що підтверджує отримання та користування відповідачем кредитними коштами, у ній зазначені всі операції з часу активації кредитної картки зі зняття грошових коштів, погашення заборгованості. (а.с. 33-36). 05.08.2021 року між банком та ТОВ «Фінансова компанія «БРАЙТ-К» був укладений Договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 2-2021. Згідно даного договору 18.01.2022 року відбулося відступлення прав вимоги за Кредитними договорами, що були укладені між АТ «Кредо Агріколь Банк» та [PERSON] , відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором. (а.с. 38-40). Згідно Додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги № 2-2021 від 05.08.2021 року первісний кредитор відступив новому кредитору права вимоги до боржників, в тому числі до [PERSON] за Кредитним договором № 739092/4105822 від 16.04.2021 року у розмірі 26172 грн 12 к. та за Кредитним договором № 1/4105822 від 16.04.2021 року у розмірі 52491 грн 93 к. (а.с. 43-43 зв.). Згідно розрахунку, виконаного АТ «Креді Агріколь Банк» за період з 16.04.2021 року по 18.01.2022 року, заборгованість відповідача перед за договором № 739092/4105822 від 16.04.2021 року, станом на 18.01.2022 року становить 26172 грн 12 к., яка складається з наступного: 24699 грн 21 к. прострочена заборгованість, 69 грн 02 к. - нараховані відсотки, 1401 грн 49 к. прострочені відсотки. (а.с. 25). Відповідно до розрахунку, виконаного позивачем за період з 19.01.2022 року по 23.04.2024 року, заборгованість відповідача перед за договором № 739092/4105822 від 16.04.2021 року, станом на 23.04.2024 року, сума нарахованих процентів становить 19268 грн 43 к. (а.с. 25 зв.). Згідно розрахунку, виконаного АТ «Креді Агріколь Банк» за період з 16.04.2021 року по 18.01.2022 року, заборгованість відповідача перед за кредитним договором № 1/4105822 від 16.04.2021 року, станом на 18.01.2022 року становить 52491 грн 93 к., яка складається з наступного: 39512 грн 03 к. строкова заборгованість; 2629 грн 13 к. прострочена заборгованість; 35 грн 12 к. - нараховані відсотки; 2155 грн 16 к. прострочені відсотки; 1425 грн рахунок комісії; 6735 грн 49 к. прострочена комісія. (а.с. 37). Згідно розрахунку, виконаного позивачем за період з 19.01.2022 року по 23.04.2024 року, заборгованість відповідача перед за кредитним договором 739092/4105822 від 16.04.2021 року, станом на 23.04.2024 року, сума нарахованих процентів становить 14312 грн 02 к.; сума нарахованої комісії становить 38475 грн. (а.с. 37 зв.). Відповідно до\~п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~512\~ЦК України\~кредитор у\~зобов`язанні\~може бути\~замінений іншою\~особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). На підтвердження виконання умов договору про відступлення права вимоги № 2-2021 від 05.08.2021 року, позивачем надана платіжна інструкція № 13810 від 19.01.2022 року, відповідно до якої ТОВ «ФК «БРАЙТ-К» здійснило оплату на рахунок АТ «Креді Агріколь Банк» грошові кошти в сумі 1378823,89 грн. (а.с. 45). З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача були направлені письмові вимоги дострокового повернення всієї суми кредиту, процентів за користування кредиту № 3945 від 23.04.2024 року та № 3946 від 23.04.2024 року з вимогою\~погасити заборгованість у розмірі 45440 грн 55 к. та у розмірі 98543 грн 46 к. (а.с. 49-52). Вказані вимоги відповідачем не виконані та заборгованість не сплачена. Згідно з ч. 1\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.\~ Відповідно до ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2\~ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Звернувшись з позовною заявою до суду про стягнення заборгованості, позивач в односторонньому порядку автоматично змінив умови, порядок да строк дії кредитного договору. Відповідно настає строк виконання договору, а рішення суду згідно якого з позичальника стягується сума кредиту чи його частина або звертається стягнення на забезпечене майно по такому кредиту, є підтвердженням таких змін. Враховуючи той факт, що кредитор має право вимагати у будь-який час виконання боржником обов`язку з повернення кредитних коштів та процентів, які у добровільному порядку кредитору позичальником не повернуті, адже відповідачем не надано доказів, щодо сплати заборгованості за кредитним договором, яку він повинен був сплачувати, а тому суд вважає, що права позивача порушені і підлягають судовому захисту. Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором, відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Між тим, судом критично оцінені доводи позивача щодо нарахування заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі\~39900\~грнз огляду на наступне. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)). У приватному праві недійсність (нікчемність чи оспорюваність) може стосуватися або «вражати» договір, правочин, акт органу юридичної особи, державну реєстрацію чи документ. В ЦК України закріплений підхід, при якому оспорюваність правочину конструюється як загальне правило. Навпаки, нікчемність правочину має місце тільки у разі, коли існує пряма вказівка закону про кваліфікацію того або іншого правочину як нікчемного. Нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга\~статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. Така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто, не «породжує» (змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків. Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. Нікчемний правочин (частина друга\~статті 215 ЦК України) є недійсним вже в момент свого вчинення (ab initio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх (erga omnes). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2023 у справі № 359/12165/14-ц (провадження № 61-13417св21)). Під вимогами, яким не повинен суперечити правочин, мають розумітися ті правила, що містяться в імперативних приватно-правових нормах. Тлумачення частини першої\~статті 203 ЦК України\~свідчить, що під змістом правочину розуміється сукупність умов, викладених в ньому. Зміст правочину, в першу чергу, має відповідати вимогам актів цивільного законодавства, перелічених в\~статті 4 ЦК України. Втім більшість законодавчих актів носять комплексний характер, і в них поряд із приватно-правовими можуть міститися норми різноманітної галузевої приналежності. За такої ситуації необхідно вести мову про те, що зміст правочину має не суперечити вимогам, встановленим у приватно-правовій нормі, хоча б вона містилася в будь-якому нормативно-правовому акті, а не лише акті цивільного законодавства. Під вимогами, яким не повинен суперечити правочин, мають розумітися ті правила, що містяться в імперативних приватно-правових нормах (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2022 року в справі № 613/1436/17 (провадження № 61-17583св20)). У частині першій\~статті 627 ЦК України\~визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга\~статті 633 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина перша\~статті 634 ЦК України). Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 11 частини першої\~статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»). Тобто, споживчим є будь-який кредит наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (частини перша та друга\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»). Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (частина п`ята\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) зазначено, що: «згідно з частиною п`ятою\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування»\~щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладені оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.3.2 Кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша\~статті 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя\~статті 89 ЦПК України). У справі встановлено, що відповідно до п. 1.3.2 Кредитного договору № 1/4105822 від 16.04.2021 року комісія за обслуговування кредитної заборгованості за споживчим кредитом встановлюється за послуги Банку щодо моніторингу заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів, тощо. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості за наданим кредитом розраховується щомісячно, в розмірі 2,85 % у місяць від суми кредиту, зазначеного в п. 1.1 Договору (50000,00 грн). Суд звертає увагу, що в кредитному договорі не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредитної заборгованості, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, також позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні вказаного кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування». За таких обставин, суд вважає, що положення кредитного договору щодо обов`язку відповідача щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними, а тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по комісії у розмірі 39900 грн не підлягають задоволенню. Проте, враховуючи той факт, що відповідач не повертає кредитні кошти та нараховані проценти, а тому суд вважає, що права позивача порушені і підлягають судовому захисту в частині стягнення заборгованості: за договором № 739092/4105822 від 16.04.2021 року в сумі 45440 грн 55 к., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 24699 грн 61 к., заборгованості за процентами за користування кредитом 20740 грн 94 к. та договором № 1/4105822 від 16.04.2021 року в сумі 58643 грн 46 к. (від розміру заявлених позовних вимог відняти розмір залишку непогашеної комісії: 98543 грн 46 к. 39900 грн), яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 42141 грн 16 к., заборгованості за процентами за користування кредитом 16502 грн 30 к. Отже загальна сума заборгованості за кредитним договорами № 739092/4105822 від 16.04.2021 року та № 1/4105822 від 16.04.2021 року складає 104084 грн 01 к. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданої платіжної інструкції № 14534 від 24.05.2024 року (а.с. 7), позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 2422 грн 40 к., а тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню сума судового збору, пропорційна до розміру задоволених вимог, а саме 1751 грн 12 к. (розмір задоволених позовних вимог помножено на розмір сплаченого судового збору та поділено на розмір заявлених позовних вимог: 104084 грн 01 к. х 2422 грн 40 к./143984 грн 01 к.). При цьому суд враховує роз`яснення, надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. № 36 постанови №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Outcome: partial