Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виключення відомостей про [PERSON] як батька, з актового запису про народження [PERSON] , складеного Червоненською сільською радою Золочівського району Львівської області від 02 січня 2015 року, актовий запис № 01 та припинення стягнення аліментів. На обґрунтування позову посилається на ту обставину, що [PERSON] , перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 27.02.2024 року шлюб розірвано. Від даного шлюбу народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . На примусовому виконанні в Золочівському ВДВС у Золочівському районі Львівської області ЗМУМЮ перебуває виконавчий лист про стягнення з позивача аліментів на утримання дітей, а саме 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 27.10.2023 і до досягнення дітьми повноліття. Під час спільного проживання між подружжям часто виникали сварки, періодично проживали окремо один від одного. Однією з причин проживання окремо було те, що позивач працював закордоном під час вагітності [PERSON] , мав сумніви щодо походження дитини, оскільки дитина народилася швидше, однак повністю доношена, а відповідач спростовувала мої підозри. Після народження доньки, від спільних знайомих почали доходити чутки про те, що справжнім батьком дитини є зовсім інший чоловік, з яким [PERSON] мала стосунки у період, коли позивач працював закордоном. Проаналізувавши відносини з відповідачкою та зіставивши деякі факти, у [PERSON] виникли обґрунтовані сумніви щодо батьківства дитини [PERSON] , [INFO] . На прохання пройти тест в добровільному порядку тоді ще дружина, відмовилась. Враховуючи вищевикладене, просить суд позов задовольнити та виключити відомості з актового запису про батьківство, припинити стягнення аліментів. 28.02.2025 до суду надійшла заява від представника [PERSON] , адвоката Жеребецької І.О., про визнання позову чим не заперечує проти виключення відомостей про батька із актового запису та припинення стягнення аліментів на дитину - [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивач не з`явився, однак подано заяву про розгляд справи без участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, представник відповідачки подала заяву про розгляд спраи без їх участі, позов визнає, та не заперечує проти його задоволення в частині виключення відомостей про батька із актового запису та припинення стягнення аліментів. Третя особа не забезпечила явку повноважного представника, хоча належним чином повідомлялася про час і місце судового розгляду. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. 27 лютого 2024 року рішенням Золочівського районно суду Львівської області № 445/2551/23 розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований 31.08.2014 року Червоненською сільською радою Золочівського району Львівської області, актовий запис № 02, піля розірвання шлюбу прізвище дружини змінено із " [PERSON] " на " [PERSON] ". [INFO] народилася [PERSON] , батьком дитини вказано [PERSON] . Вказане підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 02 січня 2015 року Червоненською сільською радою Золочівського району Львівської області, серії [NUMBER] . 27 лютого 2024 року Золочівським районним суду Львівської області ухвалено рішення № 445/2550/23 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дітей: дочка- [PERSON] , [INFO] , та син - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 27.10.2023 і до досягнення дітьми повноліття. Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № [NUMBER] 02 квітня 2024 року державним виконавцем Золочівського ВДВС у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження про примусове виконання Виконавчого листа №445/2550/23 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дітей: дочка- [PERSON] , [INFO] , та син - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 27.10.2023 і до досягнення дітьми повноліття. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.ч. 1-3ст. 136 Сімейного кодексу Україниособа, яка записана батьком дитини відповідно до статей122,124,126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.6 ст. 136 СК України до вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до пункту 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Відповідно до ч.ч.1,2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини, частинами сьомою, восьмою статті 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. В усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У статті 18 Конвенції про права дитини зазначено про необхідність докладання всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної і однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язку щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати (ст. 191 СК). Згідно ч. 2 ст. 197 Сімейного кодексу України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відтак, з урахуванням предмета даного спору, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема, з одержувачем аліментів чи з їх платником. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (наприклад, у зв`язку із перебуванням платника аліментів у лавах Збройних Сил України, тяжким матеріальним становищем тощо). Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд (постанова Верховного Суду від 27.02.2019 у справі №307/1186/17). Відповідно до статті 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Згідно частини четвертої статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому, ними можуть бути будь-які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. Вирішуючи спір у даній справі, суд виходить із того, що позивач не є батьком дитини, а тому, враховуючи ст. 180 СК України, у позивача відсутній обов`язок щодо сплати аліментів на користь відповідача на утримання дитини [PERSON] . Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, зокрема ч.1 ст. 82 ЦПК України, яка передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до статті 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що є усі законні підстави ухвалити рішення про задоволення позову. За таких обставин, враховуючи надані у позові обґрунтування та відсутність заперечень відповідача стосовно позовних вимог позивача, суд вважає, що позов слід задовольнити шляхом виключення відомостей з актового запису про батьківство, та припинити стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дітей: дочка- [PERSON] , [INFO] , та син - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 27.10.2023 і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої - шостої ст. 137 ЦК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає Акт виконаних робіт № 21/10/2024 та договір про надання правової допомоги № 1 від 17 жовтня 2024 року. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги від відповідача не надійшло. Частиною першою, другою ст. 141 ЦПК України, встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За змістом статей 141, 142 ЦПК України суд повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а також стягує з відповідача на користь позивача іншу частину судового збору в розмірі 1211,20 грн. З огляду на наведене,

Outcome: approved