Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з відповідача суму відшкодування в порядку регресу в розмірі 260000 гривень та сплачений судовий збір. Свої вимоги мотивував тим, що 15.05.2022 близько 03.00 годин на автодорозі М-12 «Стрій-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка» сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі ДТП) за участю транспортних засобів: Автобусу «VAN Нооl» (іноземна реєстрація [NUMBER]) під керуванням [PERSON] ; вантажного автомобіля «Renault Magnum 480» (номерний знак [NUMBER] ) з напівпричепом «Kromhout 3-ZOS-1227» (номерний знак [NUMBER] ), яким керував [PERSON] . У наслідок ДТП деякі пасажири автобуса отримали тілесні ушкодження, в тому числі такі, шо стали причиною настання смерті. Серед загиблих пасажирів автобуса була [PERSON] , [INFO] . Відповідачу 08.09.2022 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.286 КК України. Обвинувальний акт відносно [PERSON] на теперішній час розглядається Маловисківським районним судом Кіровоградської області, справа№392/818/23. [PERSON] 06.06.2022 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (надалі - МТСБУ) з повідомленням про ДТП, та в подальшому 12.10.2022 року та 15.12.2022 року із заявами про виплату відшкодування. [PERSON] надано Довідку про склад сім`ї, згідно з якою до родини загиблої [PERSON] входили: [PERSON] син; [PERSON] син; [PERSON] батько. Позивачем погоджено та виплачено родині загиблої [PERSON] виплати в загальній сумі 260000 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу . Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник надав заяву, відповідно до якої підтримав вимоги позову та просить їх задовольнити, справу розглядати без його участі на підставі наявних в справі доказів. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, як і не надав заяви про розгляд справи без його участі, відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що 15.05.2022 року близько о 03 год. 00 хв. на автодорозі М-12 «Стрій-Тернопіль- Кропивницький-Знам`янка» сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: автобусу «VAN Нооl» (іноземна реєстрація [NUMBER]) під керуванням [PERSON] та вантажного автомобіля «Renault Magnum 480» (номерний знак [NUMBER] ) з напівпричепом «Kromhout 3-ZOS-1227» (номерний знак [NUMBER] ), яким керував [PERSON] . Унаслідок ДТП пасажир автобуса [PERSON] , [INFO] , померла, про що відділом державного реєстрації актів цивільного стану у місті Житомир Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) 20.05.2022 складено відповідний актовий запис №1801. За фактом скоєння ДТП у Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстроване кримінальне провадження №12022120000000291 за ч.3 ст. 286 КК України. 15.05.2022 водію [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.286 КК України. Постановою Кіровоградської обласної прокуратури від 01.09.2022 кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито з підстав відсутності в його діях складу кримінального правопорушення. Постановою встановлено, що дії водія автобуса незважаючи на невідповідність вимогам п.12.2 ПДР України по вибору допустимої швидкості за умов видимості дороги, яка становить 74 км/год з експертної точки зору не знаходяться в причинному зв`язку з фактом ДТП, оскільки водій не мав технічної можливості уникнути пригоди у тому числі з допустимою швидкістю. Разом з тим, відповідно до висновку комп`ютерно-технічної та автотехнічної експертизи №22-3203/3204 від 08.08.2022, наявність автопоїзда (вантажного автомобіля «Renault Magnum 480» (номерний знак [NUMBER] ) з напівпричепом «Kromhout 3-ZOS-1227» (номерний знак [NUMBER] ) на дорозі й частково на її проїзній частині без будь-якого освітлення в установлених умовах його видимості створювала іншим учасникам небезпеку для руху, а безпосередньо для водія автобуса створила не тільки небезпеку, а й аварійну обстановку, в якій водій автобуса не мав технічної можливості уникнути пригоди. Належні дії водія автопоїзда регламентовані п.15.1, 15.11, 15.14 ПДР, у відповідності з якими зупинка, а потім стоянка автопоїзда без освітлення та аварійної сигналізації на дорозі була категорично заборонена. Належним виконанням вказаних норм водій автопоїзда мав технічну можливість не створювати водію автобуса аварійної ситуації, в якій той допустив наїзд на автопоїзд, що не відповідають вимогам пунктів 15.1, 15.11, 15. 14 ПДР з експертної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з фактом ДТП. [PERSON] 08.09.2022 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.286 КК України. Відповідно до повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення встановлено, що рухаючись 15.05.2022, в темну пору доби, близько 00:39 год. по автомобільній дорозі М12 «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка» зі сторони с. Велика Виска у напрямку м. Кропивницький, на відстані 450 м від перехрестя з вул. Комсомольською с. Велика Виска [PERSON] зупинив, поза межами населеного пункту у не відведеному для цього місці, керований ним автопоїзд у складі автомобіля «Renault Magnum 480» та напівпричепа марки «Kromhout 3-ZOS-1227», на дорозі, частково на узбіччі, а частково на проїзній частині дороги по напрямку свого руху. В подальшому [PERSON] припинивши рух вищевказаного автопоїзду, грубо порушив вимоги п.п.15.1, 15.11, 15.14, 9.9 (а), 9.10 (б) ПДР. Здійснюючи тривалу стоянку та зупинку понад одну годину не вжив заходів щоб прибрати транспортний засіб з місця його зупинки та стоянки зокрема з проїзної частини дороги, не увімкнув аварійну світлову сигналізацію та не установив знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар відповідно до вимог ПДР України. Тим самим [PERSON] не забезпечив безпеку дорожнього руху та своєчасне виявлення перешкоди, у вигляді керованого ним автопоїзду, для руху іншими водіями при русі в складних погодних умовах, а саме у темну пору доби та при відсутності освітлення проїзної частини у даній ділянці дороги та створив перешкоду і небезпеку для інших учасників дорожнього руху. Наслідком дій [PERSON] став наїзд автобуса «VAN Нооl» під керуванням [PERSON] у задню ліву частину напівпричепу «Kromhout 3-ZOS-1227». В результаті порушення вимог правил ПДР дій водія [PERSON] , які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, що сталася, від отриманих тілесних ушкоджень загинули пасажири автобуса, в тому числі [PERSON] , [INFO] . Обвинувальний акт відносно [PERSON] на теперішній час розглядається Маловисківським районним судом Кіровоградської області, справа№392/818/23. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Оскільки на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з метою відшкодування збитків та на виконання вимог ст. 35, п.41 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілий [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (надалі - МТСБУ) з повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування. [PERSON] надано довідку про склад сім`ї від 06.06.2022 згідно з якою до родини загиблої [PERSON] входили: син [PERSON] ; син [PERSON] ; батько [PERSON] . Родинні відносини та право на отримання відшкодування додатково підтверджено наступними документами: свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] ; свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , батьками якого зазначені [PERSON] .. [PERSON] ; свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] з [PERSON] на [PERSON] ; свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] ; свідоцтвом про народження [PERSON] , матір`ю якого є [PERSON] ; рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 05.03.2012 про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Згідно з рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 14.12.2022 №1128 піклувальником малолітнього [PERSON] призначено [PERSON] . Право на отримання відшкодування з підстав смерті потерпілої отримали малолітній син [PERSON] , та батько [PERSON] , який є пенсіонером. Наказом МТСБУ №3/12881 від 19.12.2022 погоджено виплати на рахунок [PERSON] 116 373.50 грн. Здійснення оплати підтверджено платіжною інструкцією №937245 від 21.12.2022. Наказом МТСБУ №3/11131 від 16.11.2022 погоджено виплати на рахунок представника [PERSON] [PERSON] 117 000,00 грн. Здійснення оплати підтверджено платіжною інструкцією №9361 72 від 17.1 1.2022. Також, наказом МТСБУ №3/10181 від 24.10.202 погоджено виплатити на рахунок [PERSON] 26 626,50 грн. (витрати на поховання). Здійснення оплати підтверджено платіжною інструкцією №935173 від 24.10.2022. Згідно зі ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, яка регулюється Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. У ст.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно зі ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ч.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-ІV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.27.1 ст.27 Закону №1961-IV страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Пункт 27.2 статті 27 Закону №1961-IV вказує, що страховик (у випадках, передбачених ст.41 Закону №1961-IV. - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Згідно з ч.1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині до досягнення нею вісімнадцяти років; чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом - довічно. Відповідно до пунктів 27.4, 27.5. Закону №1961-IV страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджуються такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Згідно з п.3.2.1. ст.39 Закону №1961 -IV серед основних завдань МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом. Відповідно до п.41.1. ст. 41 Закону №1961-IV, MТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник кого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно інформації з Центральної бази даних МТСБУ, повідомлення про ДТП, керований відповідачем транспортний засіб не був забезпеченим в розумінні Закону №1961-IV Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною другою статті 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, передбаченої частиною другою статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними. При цьому слід враховувати, що особливі правила статті 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки. Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із тим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно- правова презумпція заподіювача шкоди. Умислу потерпілого або наявності непереборної сили суду не доведено. Отже, у спірному випадку дорожньо-транспортна пригода мала місце внаслідок експлуатації джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до п.38.2.1. ст.38 Закону №1961-ІV МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. За змістом частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За приписами статей 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що [PERSON] керував транспортним засобом та не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, після виплати страхового відшкодування у позивача виникло право вимоги до відповідача на відшкодування завданої шкоди відповідно до пункту п.38.2.1. ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved