Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

Перший заступник керівника прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про конфіскацію земельної ділянки. Позовні вимоги мотивовано тим, що прокуратурою Автономної Республіки Крим та міста Севастополя за результатами вивчення питання законності використання [PERSON] земельної ділянки сільськогосподарського призначення на території Автономної Республіки Крим, Сакського району, с/ради Ліснівська, виявлено порушення земельного законодавства. Відповідач, яка є громадянкою російської федерації, на підставі свідоцтва про право на спадщину № 2-159, виданого 13.06.2013, набула право власності на 1/3 земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із кадастровим номером 0124383900:06:001:0453 (загальна площа 5,9926 га), яка розташована на території Автономної Республіки Крим, Сакському районі, с/ради Ліснівська. Право власності відповідача на указану земельну ділянку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Однак ця\~земельна ділянка\~підлягає конфіскації\~за рішенням\~суду,\~оскільки у\~порушення вимог\~законодавства,\~відповідач,\~як іноземна\~громадянка,\~прийнявши у\~спадщину земельну\~ділянку сільськогосподарського\~призначення, не вчинила у встановлений ч. 4 ст. 81 ЗК України строк дій щодо її відчуження. На підставі наведеного позивач просить конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області 1/3 земельної ділянки із кадастровим номером 0124383900:06:001:0453 (загальна площа 5,9926 га), яка розташована на території Автономної Республіки Крим, Сакському районі, с/ради Ліснівська та перебуває у власності [PERSON] та стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору. Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. Від Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області надійшли письмові пояснення, в яких позивач вважає позов таким, що підлягає задоволенню, проте просить врахувати відсутність бездіяльності Управління у питанні припинення права власності відповідача на земельну ділянку шляхом її конфіскації. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24.01.2025 залучено до участі у справі [PERSON] як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином. Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області у письмових поясненнях просило провести розгляд справи у відсутність його представника. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на вказані обставини та приписи процесуального закону, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не подала до суду відзив на позовну заяву, тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 09.05.2025. Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. [PERSON] є власником 1/3 частки земельної ділянки з кадастровим номером 0124383900:06:001:0453 (загальна площа 5,9926 га), з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Автономної Республіки Крим, Сакському районі, с/ради Ліснівська, на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 2-1043, виданого 04.10.2011, видавник: Сакська районна державна нотаріальна контора, державний нотаріус Велішаєва З. А. Відповідно до\~Інформації з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~Реєстру прав\~власності на\~нерухоме майно,\~Державного реєстру\~Іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів нерухомого\~майна щодо\~об`єкта нерухомого\~майна №\~345203680\~від 04.09.2023датою державної\~реєстрації права\~власності за\~ [PERSON] на вищезазначену земельну ділянку є 25.06.2013. У відомостях щодо [PERSON] зазначено, що вона є громадянкою російської федерації, паспорт серія та номер [NUMBER] , виданий 16.10.2003 65 відділенням міліції Кіровського району Санкт-Петербургу. Встановлено, що відповідач [PERSON] є громадянкою російської федерації. Звертаючись із позовом, прокурор зазначає, що [PERSON] всупереч чинному законодавству, не відчужила земельну ділянку протягом року з часу набуття права власності. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЗК України відносини щодо володіння земельними ділянками в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Законодавство України чітко визначає правові наслідки бездіяльності іноземця щодо відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення протягом одного року з дня набуття права власності. Як передбачено частиною 5 статті 22 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. Суб`єктами права приватної власності на землю відповідно до статті 80 ЗК України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте, з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм ЗК України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини (частина 3 статті 81 ЗК України). За приписами частини 4 статті 81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Підставами припинення права власності на земельну ділянку є: конфіскація за рішенням суду; невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом (п.п. «д», «е» ч. 1 ст. 140 ЗК України). Примусове припинення прав на земельну ділянку у відповідності до п.п. «в» ч. 1 ст. 143 ЗК України здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду (ч. ч. 1, 2 ст. 145 ЗК України). Крім того, відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 346 ЦК України, конфіскація є однією з підстав припинення права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦК України, до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Невиконання відповідачем імперативних вимог ч. 4 ст. 81, ч. 1 ст. 145 ЗК України за правовою природою є правопорушенням у сфері земельного законодавства. Оскільки [PERSON] протягом року з часу реєстрації права власності спірна земельна ділянка не відчужена, право власності на неї підлягає припиненню примусово, шляхом її конфіскації. На підставі наведеного, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені прокуратурою Автономної Республіки Крим та міста Севастополя по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved