Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. Товариство з обмеженою відповідальністю «ЯВІР-ЖИТЛОБУД-2» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з управління багатоквартирним будинком за період з 01 грудня 2021 року по 31 серпня 2024 року у розмірі 27 839,62 грн, 3% річних у розмірі 532,20 грн та інфляційне збільшення боргу у розмірі 1 289,06 грн, а також покласти на відповідача всі судові витрати, включаючи витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є управителем багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , в якому відповідачу належить 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Кошторис та управителя було затверджено рішенням співвласників багатоквартирного будинку. 01 жовтня 2021 року між представником співвласників та позивачем було укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. З вказаної дати відповідачу виставлялися рахунки за надані послуги, проте оплата здійснювалася не в повному обсязі. Позивач стверджує, що належним чином виконував свої зобов`язання за Договором, а відповідач, в порушення статей 526, 628 Цивільного кодексу України та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», не сплачував вартість отриманих послуг у встановлені строки. У зв`язку з наявністю заборгованості, позивач просить стягнути основний борг, а також нараховані відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України інфляційні втрати та три відсотки річних. ІІ. Процесуальні рішення у справі Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 27.12.2024 року вказану справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач є власником лише 1/2 квартири, а Позивач пред`явив позов до неї однієї, не залучивши інших співвласників. Надані позивачем докази є неналежними та недопустимими відповідно до статей 77, 78 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідач належно виконує свої обов`язки щодо оплати комунальних послуг. Квартира перебуває у стані «після забудовника» та є нежитловою. Позивачем не надано належних доказів на підтвердження правомірності стягнення плати за обслуговування спільного майна, зокрема, відсутній протокол загальних зборів співвласників, на якому було затверджено договір та тарифи. Надані копії документів є нечитабельними, а дати підписання колективного договору, затвердження тарифу та статуту позивача є невідповідними. Відсутні докази повноважень особи, яка підписала договір.. ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Товариство з обмеженою відповідальністю «ЯВІР-ЖИТЛОБУД-2» є управителем багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення співвласників будинку. 01 жовтня 2021 року між представником співвласників багатоквартирного будинку та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЯВІР-ЖИТЛОБУД-2» було укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. За період з 01 жовтня 2021 року по 31 серпня 2024 року у відповідача утворилася заборгованість за надані послуги з управління багатоквартирним будинком у розмірі 27 839,62 грн. Відповідач не надала суду належних та допустимих доказів повної сплати вказаної заборгованості. Позивачем нараховано відповідачу інфляційне збільшення суми боргу за весь час прострочення у розмірі 1 289,06 грн та три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 532,20 грн, розрахунок яких є арифметично правильним та відповідає вимогам статті 625 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 162 Житлового кодексу України передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до частини 2 статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонту технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно його частки співвласника. Крім того, згідно з частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Щодо посилань відповідача на неналежність та недопустимість доказів, суд зазначає, що відповідно до статей 76-79 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а допустимими є докази, одержані в установленому законом порядку. Позивачем надано копію договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, розрахунок заборгованості, копію статуту позивача та інші документи. Суд вважає ці документи такими, що мають значення для розгляду справи та не отримані з порушенням закону. Посилання відповідача на нечітке визначення предмету позову є безпідставними, оскільки у позовній заяві чітко зазначено вимогу про стягнення заборгованості саме за послуги з управління багатоквартирним будинком, що охоплює комплекс послуг, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Твердження відповідача про належне виконання обов`язку щодо оплати комунальних послуг не спростовує її обов`язку щодо оплати послуг з управління спільним майном багатоквартирного будинку, які є окремим видом житлово-комунальних послуг. Факт перебування квартири у стані «після забудовника» не звільняє власника від обов`язку нести витрати на утримання спільного майна, оскільки послуги з управління надаються для забезпечення належного стану всього будинку та прибудинкової території. Стосовно доводів відповідача щодо відсутності протоколу загальних зборів співвласників, суд зазначає, що укладений між представником співвласників та позивачем договір є результатом рішення співвласників про обрання управителя та визначення умов управління. Відсутність у матеріалах справи копії протоколу загальних зборів не є безумовною підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки факт укладення договору від імені всіх співвласників їх представником є правомірним до моменту доведення протилежного. Відповідач не надала належних доказів неправомірності укладення вказаного договору. Щодо якості наданих копій документів, суд зазначає, що вони є достатньо розбірливими для їх огляду та аналізу. Посилання відповідача на невідповідність дат підписання договору, затвердження тарифу та статуту позивача не є визначальними для вирішення даного спору, оскільки основним є факт надання послуг з управління та виникнення у відповідача обов`язку з їх оплати відповідно до умов договору та вимог законодавства, чинного на момент надання послуг. Відповідач не надала доказів невідповідності нарахованих тарифів законодавству або умовам укладеного договору. Доводи відповідача щодо зловживання позивачем правом на спрощене провадження є необґрунтованими, оскільки справа відповідає критеріям малозначної, визначеним статтею 274 ЦПК України, з огляду на розмір заявлених вимог. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, за період з 01 жовтня 2021 року по 31 серпня 2024 року за відповідачем утворилася заборгованість за надані послуги з управління багатоквартирним будинком у розмірі 27 839,62 грн. Доказів сплати вказаної суми в повному обсязі суду не надано. Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем нараховано інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 1 289,06 грн та три відсотки річних у розмірі 532,20 грн, розрахунок яких суд вважає арифметично правильним та таким, що відповідає вимогам закону. Враховуючи частку відповідача у праві власності на квартиру, стягненню підлягає 1/2 частину заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком за період з 01 жовтня 2021 року по 31 серпня 2024 року у розмірі 13 919 (тринадцять тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять) гривень 81 копійку, 1/2 частину трьох відсотків річних у розмірі 266 (двісті шістдесят шість) гривень 10 копійок, 1/2 частину інфляційних втрат у розмірі 644 (шістсот сорок чотири) гривні 53 копійки, а всього - 14 830 (чотирнадцять тисяч вісімсот тридцять) гривень 44 копійки. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. Стосовно витрат на професійну правничу допомогу позивача, суд, враховуючи складність справи, обсяг наданих послуг, принцип розумності та співмірності витрат, а також задоволення позову, вважає обґрунтованим стягнення з відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial