Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Служба в справах дітей Нагірянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області про позбавлення батьківських прав. В позовній заяві [PERSON] вказав, що відповідач у справі є його батьком. У 2017 році шлюб між його батьками: [PERSON] та [PERSON] було розірвано та мати 24 липня 2024 року вдруге одружилася з [PERSON] . На даний час позивач [PERSON] проживає в с. Улашківці Чортківського району Тернопільської області разом із матір`ю та вітчимом. Позивач стверджує, що батько не належно виконує свої батьківські обов`язки, не приділяє уваги щодо його виховання, не забезпечує належних умов проживання, не цікавиться його життям. Такі обставини спонукали неповнолітнього [PERSON] самостійно прийняти рішення та звернутися в суд з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо нього. В підготовчому засіданні позивач [PERSON] , його представник адвокат Ковальчук О. В. позов підтримують, просять задоволити. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився. Подав письмову заяву розгляд справи у його відсутності та визнання позову. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Служби в справах дітей Нагірянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області в підготовче засідання не з`явився. Подав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Також надіслав на адресу суду висновок Служби в справах дітей Нагірянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області про доцільність позбавлення батьківський прав [PERSON] відносно його сина [PERSON] . Оскільки, відповідач визнає позов, тому суд ухвалює рішення у підготовчому засіданні, що відповідає вимогам ч.3 ст.200 Цивільного процесуального кодексу України. Вислухавши пояснення позивача, його представника, свідків, врахувавши думку відповідача, третьої особи, які в підготовче засідання не з`явилися, дослідивши письмові докази по справі, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів. За положеннями ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 цього Кодексу). За положеннями ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Статтею 165 Сімейного кодексу України визначено коло осіб, які мають право звернутися з позовом до суду про позбавлення батьківських прав. Так, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. [PERSON] звернувся в суд з позовом про позбавлення його батька [PERSON] батьківських прав відносно нього, посилаючись на ст. 165 Сімейного кодексу України як дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] в м. Чорткові Тернопільської області, що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 23.01.2013. Його батьками значаться: [PERSON] та [PERSON] . Згідно рішення Чортківського районного суду Тернопільської області № 608/1066/17 від 25 липня 2017 року шлюб між батьками розірвано. Сина [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з матір`ю - [PERSON] . Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24.07.2024 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] . Прізвище після укладення шлюбу змінила на « [PERSON] ». На даний час неповнолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом із Реєстру Нагірянської територіальної громади від 28.01.2025. Згідно довідки, виданої дирекцією Чортківського ліцею №1 ім. М. Шашкевича №154 від 24.10.2024, [PERSON] навчається в 11-А класі. Батько учня, [PERSON] не відвідував навчальний заклад, не був присутній на батьківських зборах і не цікавився успішністю та навчанням сина. На підставі рішення виконавчого комітету Нагірянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області №53 від 13.05.2025, затверджено висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON] , [INFO] . У Висновку вказано, що батько уникає виконання батьківських обов`язків, не піклується про сина, не цікавиться його життям, навчанням, вихованням. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , яка є матір`ю позивача та [PERSON] , як є знайомою родини позивача, підтвердили, що батько близько восьми років не цікавиться долею та життям сина. Згідно ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У відповідності з ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Нехтування батьківськими обов`язками з боку батька принижує гідність дітей, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дітей та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). В п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що протягом тривалого часу, відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, не турбується про неї, не виявляє ніякого інтересу до фізичного і духовного розвитку, її навчання, підготовки до самостійного життя, що є умисним ухиленням від виконання ним батьківських обов`язків. Згідно зі ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задоволити, зважаючи також на те, що відповідач сам визнав позов, не приділяє належної уваги вихованню сина, не забезпечує належних умов проживання, не цікавиться його життям. Він не надав суду доказів наявності перешкод у здійсненні батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Відповідач [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками по вихованню дитини, тому наявні виключні обставини для застосування крайнього заходу впливу на особу, яка не виконує батьківські обов`язки - позбавлення батьківських прав. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню аліменти в користь позивача в розмірі однієї четвертої частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки, відповідач позов визнав у підготовчому судовому засіданні, тому на виконання вимог закону, суд повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

Outcome: approved