Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

09 квітня 2025 року до Кузнецовського міського суду Рівненської області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення на користь позивача аліменти на її утримання як повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходів) відповідача щомісячно від дня пред`явлення даного позову і до закінчення позивачем навчання, або до досягнення позивачкою 23-річного віку, залежно від того яка з обставин настане раніше. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона є єдиною рідною донькою [PERSON] . На даний час позивачка досягла повноліття, однак навчається у Рівненському державному гуманітарному університеті на першому курсі денної форми навчання психолого-природничого факультету спеціальності «227 Терапія та реабілітація (бакалавр)». Термін навчання становить з 01.09.2024 по 30.06.2028. У зв`язку з тим, що навчання є єдиним і основним її заняттям, вона не має можливості працевлаштуватися та самостійно себе матеріально забезпечувати, нести витрати пов`язані з навчанням, оплатою проїзду до місця навчання і у зворотньому напрямку, купувати для себе продукти харчування, одяг, ліки, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батьків. На період навчання позивачка проживає в гуртожитку, за проживання в якому не сплачує у зв`язку з тим, що її батько вважаться безвісти зниклим військовослужбовцем, однак вона несе витрати на придбання канцтоварів, комп`ютерної та мобільної техніки, оплати послуг інтернету, мобільного зв`язку, матеріалів для забезпечення навчання тощо. Допомоги, яку надає позивачці мама [PERSON] , недостатньо для належного матеріального забезпечення її потреб, так як необхідні значні кошти і для придбання продуктів харчування, одягу, білизни, взуття, побутових засобів, оплати навчання, проїзду з м. Вараш до м. Рівне, тобто з місця проживання і до місця навчання та в зворотному напрямку, лікування. Крім того, мама є особою з інвалідністю та особисто потребує допомоги і підтримки. Крім того, у зв`язку з воєнним станом в Україні для забезпечення навчання обов`язково необхідні електронні засоби зв`язку як телефон, комп`ютер, інтернет, що в свою чергу потребує додаткових витрат. Таким чином, у зв`язку з навчанням позивачка потребує матеріальної допомоги батьків. Однак таку допомогу на даний час в добровільному порядку фактично отримую лише від матері. За даними сповіщення сім`ї №34 від 16.03.2023 вбачається, що молодший сержант [PERSON] , зник безвісти 07.03.2023 виконуючи бойове завдання за призначенням під час ведення бойових дій поблизу н.п. Бахмут Донецької області. Таким чином, з вищенаведених положень законодавства випливає, що оскільки позивач продовжує навчатися і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, яка пов`язана з навчанням у вищому навчальному закладі та потрібна для забезпечення належних умов проживання, так як в цей період часу не має можливості влаштуватись на роботу та отримувати заробітну плату з підстав постійного перебування в навчальному закладі з метою отримання освіти та професії-тому має право звернутися з відповідним позовом про стягнення аліментів до закінчення навчання. Звертає увагу суду, що хоча [PERSON] є безвісти зниклим, однак такий статус не зменшує обсяг його цивільної правоздатності, зокрема не позбавляє його обов`язку утримувати позивачку, як повнолітню дочку, яка продовжує навчання і у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. При таких умовах, враховуючи вищевикладене розмір аліментів з відповідача на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, необхідно визначити в частці від заробітку в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява від позивача про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.. В судове засідання відповідач [PERSON] та представники третьої особи ВЧ [NUMBER] не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. Від в/ч [NUMBER] надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов до наступного висновку. Як встановлено судом [PERSON] є батьком дитини: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується матеріалами справи, а саме копією свідоцтва про її народження, серії [NUMBER] . З довідки №99/60-29 від 18.09.2024 р. вбачається, що позивачка [PERSON] , є студенткою 1 курсу першого (бакалаврського) рівня, факультету психолого-природничого, спеціальності 227 Терапія та реабілітація. Форма навчання: платна, денна. Форма навчання: державна, денна. Термін навчання з 01.09.2024 р. до 30.06.2028 р. За даними сповіщення сім`ї №34 від 16.03.2023 вбачається, що молодший сержант [PERSON] , [INFO] стрілець 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти в/ч [NUMBER] , зник безвісти 07.03.2023 року виконуючи бойове завдання за призначенням в ході ведення бойових дій проти збройної агресії рф поблизу н.п. Бахмут Донецької області Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як передбачено ч. 1 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина 4 статті 25 ЦК України). За положеннями ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» № 2505-VIII (далі - Закон № 2505-VIII ) набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону № 2505-VIII особам, які зникли безвісти за особливих обставин під час проходження військової служби, надаються гарантії, передбачені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та іншими актами законодавства України. Згідно з ч. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. У даному випадку, виплати грошового забезпечення регулюються Порядком про виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 р. N 884 (надалі - Порядок). Згідно з п. 3 вказаного Порядку, за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Пункт 4 Порядку встановлено, що виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації). Відповідно до п. 7 Порядку, виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Згідно з п. 6 Порядку, виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей: військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчатися і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умов, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. ч. 1, 5 ст. 183 СК України). Суд зазначає, що хоча відповідач [PERSON] , є безвісти зниклим, однак такий статус не зменшує обсяг його цивільної правоздатності, зокрема не позбавляє його обов`язку утримувати повнолітню дитину [PERSON] , яка продовжує навчання, а тому є підстави для задоволення позову. Доказів протилежного сторонами для суду не надано, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, вирішуючи питання з якого часу на відповідача покладається обов`язок по сплаті аліментів, суд встановлює, що згідно з вимогами ст. 191 СК України, аліменти слід стягувати від дня пред`явлення позову, тобто з 09.04.2025. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved