Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

03 березня 2025 року до Корольовського районного суду міста Житомира надійшов позов ТзОВ «Брайт Інвестмент» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості за договором про надання банківських послуг. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24 березня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТзОВ «Брайт Інвестмент» укладено договір факторингу № 24/03/23, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В., й зареєстрований в реєстрі за № 265. Відповідно до умов указаного договору факторингу позивач ТзОВ «Брайт Інвестмент» прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між банком та боржниками в розмірі портфеля заборгованості, зазначених у реєстрі боржників, зокрема, й за заявою-анкетою про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 014/980/019170833/17 від 04 травня 2017 року, укладеним між АТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] . Заявою-анкетою № 014/980/019170833/17 від 04 травня 2017 року визначено умови обслуговування кредитної лінії, зокрема, за користування кредитом банк нараховує проценти на підставі процентної ставки, розмір якої визначається тарифами банку та договором. На дату підписання відповідачем заяви-анкети розмір процентної ставки становить 36% річних, а розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01 % річних. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавав відповідачу кредитні кошти. Відповідач [PERSON] належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість. Станом на день відступлення права вимоги (у відповідності до розрахунку заборгованості) загальний розмір заборгованості відповідача становить 55\~602,14 гривень, з яких: 34\~717,94 гривень - заборгованість по тілу кредиту, 20\~884,20 гривень - заборгованість по відсотках. 08 листопада 2024 року ТзОВ «Брайт Інвестмент» надіслало відповідачу вимогу про погашення кредитної заборгованості за договором про надання банківських послуг, однак таку вимогу відповідач не отримала, відповідне поштове відправлення повернулось за закінченням терміну зберігання. На підставі наведеного позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «Брайт Інвестмент» заборгованість за договором про надання банківських послуг № 014/980/019170833/17 від 04 травня 2017 року у розмірі 55\~602,14 гривень, а також судові витрати в справі, що складаються з витрат по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 04 березня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Станом на день розгляду справи відзив на позов від відповідача до Корольовського районного суду міста Житомира не надійшов. Представник позивача ТзОВ «Брайт Інвестмент» у судове засідання не з`явився, попередньо подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та надає згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи. Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатками, а також судові повістки надіслані рекомендованим листом на адресу зареєстрованого місця проживання, що відповідає вимогам п. 2 ч. 7 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України. Однак, відповідні поштові відправлення повернуті на адресу суду неврученим відповідачу з відміткою пошти про причину повернення\~- «адресат відсутній за вказаною адресою». У постанові Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 757/15603/19 наведено позицію про те, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність за вказаною адресою, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії, а повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки . А тому, відповідно до змісту п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається такою, що отримала судову повістку. За наявності всіх умов, передбачених\~ст. 280 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про здійснення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд установив, що 04 травня 2017 року [PERSON] підписала заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 014/980/019170833/17, відповідно до якої [PERSON] , попередньо ознайомившись з усіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі з положеннями договорів та усіх додатків до них, невід`ємною частиною яких є заява-анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк», та які розміщені на офіційному сайті, висловила бажання оформити поточний картковий рахунок та отримати електронний платіжний засіб. В заяві-анкеті [PERSON] визначено умови обслуговування кредитної лінії. Зокрема, за користування кредитом банк нараховує проценти, які розраховуються банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається тарифами банку та інформаційним листком, який є невід`ємною частиною та додатком до договору. На дату підписання заяви-анкети розмір процентної ставки становить 36% річних та розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01 % річних. Крім того, [PERSON] звернулась до АТ «ОТП Банк» із заявою про встановлення кредитної лінії, в якій вказала бажану суму кредиту 30\~000 гривень. Розпискою від 05 травня 2017 року [PERSON] підтвердила, що вона отримала картку, емітовану на її ім`я № [NUMBER] хх [NUMBER] та ознайомилася з правилами користування карткою та діючими тарифами АТ «ОТП Банк». 24 березня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та позивачем ТзОВ «Брайт інвестмент» укладено договір факторингу № 24/03/23, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В., й зареєстрований в реєстрі за № 265. Відповідно до п. 1.1 вищевказаного договору факторингу первісний кредитор передає, а фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належать первісному кредиторові, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. Відповідно до витягу з реєстру боржників ТзОВ «Брайт Інвестмент» на підставі цього договору факторингу набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за заявою-анкетою про надання банківських послуг АТ «ОТП банк» за № 014/980/019170833/17 від 04 травня 2017 року. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті є договірною передачею зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України). Частиною 1статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Аналізуючи наведені норми права та надані позивачем докази, суд установив, що ТзОВ «Брайт Інвестмент» на підставі договору факторингу № 24/03/23 від 24 березня 2023 року має право вимоги до відповідача за договором про надання банківських послуг АТ «ОТП банк» за № 014/980/019170833/17 від 04 травня 2017 року. Згідно з розрахунком заборгованості, складеним первісним кредитором - АТ «ОТП Банк», станом на 24 березня 2023 року заборгованість [PERSON] за договором № 014/980/019170833/17 становила 55\~602,14 гривень, з яких: 34 717,94 гривень - заборгованість по тілу кредиту, 20 884,20 гривень - заборгованість по відсотках. З розрахунку заборгованості, який фактично містить відомості про всі операції клієнта по рахунку, вбачається, що [PERSON] активно користувалась кредитними коштами, здійснюючи зняття готівки, оплату товарів та послуг. Також установлено, що відповідач здійснювала часткове погашення заборгованості за кредитним договором. Використання відповідачем кредитних коштів також підтверджується складеним АТ «ОТП Банк» звітом-рахунком по рахунку [PERSON] за період з 04 травня 2017 року по 24 березня 2023 року. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до\~ст. 639 ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно зі ст.\~1046,\~1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до\~ст.\~536\~ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Положеннями ч. 1\~ст. 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 2\~ст. 1056-1 ЦК України, встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Підписана відповідачем заява-анкета про надання банківських послуг № 014/980/019170833/17 від 04 травня 2017 року, розрахунок заборгованості та звіт-рахунок (виписка по особовому рахунку), у своїй сукупності та взаємозв`язку є достатніми доказами користування відповідачем кредитними коштами, здійснення платежів та розрахунків. Відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, а тому позивач має право вимагати повернення такої заборгованості в повному обсязі, включаючи заборгованість по відсотках за користування кредитом. Враховуючи те, що відповідач, отримавши кредитні кошти, порушила умови договору, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Брай Інвестмент» заборгованості в розмірі 55 602,14 гривень, з яких: 34 717,94 гривень - заборгованість по тілу кредиту, 20 884,20 гривень - заборгованість по відсотках. Розподіл судових витрат. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову -на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України). Суд дійшов висновку про задоволення позову, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 3 028 гривень. Згідно з ч. 3\~ст.\~137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8\~500 позивача ТзОВ «Брайт Інвестмент» надав суду: договір про надання правничої допомоги від 01 травня 2023 року за № 01/05-23; додаток № 1 до договору про надання правничої допомоги від 01 травня 2023 року за № 01/05; акт про надання правової допомоги № 0603-25 від 01 травня 2025 року, відповідно до якого загальна вартість, наданих адвокатом послуг складає 8\~500 гривень; ордер адвоката; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат. Так, Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved