Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою, яку в подальшому уточнив, та просить суд встановити факт родинних відносин, а саме, що загиблий [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заяви зазначено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , який є сином [PERSON] , [INFO] . В написанні прізвища при видачі паспорту [PERSON] було допущено орфографічну помилку, а саме букви «і» - [PERSON] (рос. [PERSON] ). Батьками загиблого є [PERSON] та [PERSON] . Мати [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] . [PERSON] звертався до Управління соціального захисту населення Одеської районної державної адміністрації щодо надання статусу «Член сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України», однак йому було відмовлено, оскільки у поданих документах про загибель [PERSON] не співпадає прізвище з документами заявника [PERSON] , що свідчить про допущення орографічної помилки. У зв`язку з викладеним, заявник звернувся до суду з вказаною заявою. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явився, але надіслав на адресу суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, заяву підтримав, просив задовольнити. Представник Управління соціального захисту населення Одеської районної державної адміністрації у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Судом, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що на ім`я [PERSON] , [INFO] , було видано паспорт громадянина України № [NUMBER] та картку платника податків. 01.07.1989 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Ми [PERSON] народився [INFO] , батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Ми [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до довідок Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області 764, №765 від 08.11.2024 року [PERSON] , який помер [INFO] , дійсно по день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті за вказаною адресою були зареєстровані: [PERSON] - батько; [PERSON] - брат. [INFO] за вих. №2/1509 від 28.07.2023 року було надіслано сповіщення на адресу [PERSON] , в якому зазначено, що його син - [PERSON] , 1995 року народження, призваний на військову службу по мобілізації 25.02.2022 року, загинув [INFO] поблизу населеного пункту Курдюмівка Бахмутського району Донецької області. Причиною смерті [PERSON] , 1995 року народження, який помер [INFO] , стала травматична ампутація обох нижніх кінцівок внаслідок вибуху, що зазначено у довідці про причину смерті від 29.07.2023 року та витягу з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії 18 Регіональної військово-лікарської комісії. 29.07.2023 року було видано лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] №1820. Ми [PERSON] брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що підтверджується довідкою В/ч [NUMBER] №3585 від 07.08.2024 року. Управління соціального захисту населення Одеської районної державної адміністрації листом від 19.09.2024 року №1234 повідомило [PERSON] іхайлова про те, що заяву від 20.09.2024 року щодо надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України розглянуто. Заявником надано пакет документів, у якому виявлений факт невідповідності, а саме: прізвище заявника « [PERSON] » згідно ID-картки, а прізвище загиблого « [PERSON] », відповідно до наданих документів. Також відсутній висновок ВЛК про причинний зв`язок смерті. Отже, відсутні правові підстави на встановлення [PERSON] статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України. Положеннями ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження встановлюються факти, що мають юридичне значення. Пунктом 1 ч.1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно ч.1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про вставлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Згідно з п.10 цієї Постанови суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. У листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що маючих юридичне значення» зазначено, що перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. 315 ЦПК і не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення, зокрема встановлення факту родинних відносин тощо. З роз`яснень, викладених у п.п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах спадкування», слідує, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Доказами згідно зі ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Надані заявником докази, суд визнає належними, допустимими та достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, вони пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт родинних відносин між заявником та [PERSON] , а саме те, що загиблий [PERSON] є сином [PERSON] . Факт родинних відносин, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надасть можливість отримати статус члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України. За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку встановлення факту родинних відносин між особами, і факт родинних відносин, який просить встановити [PERSON] підтверджується письмовими матеріалами справи та має юридичне значення, суд приходить до висновку, що вимоги заявника є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,\~заява [PERSON] \~про встановлення\~факту родинних\~відносинпідлягає задоволенню.

Outcome: approved