Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить суд припинити стягнення аліментів з нього на користь відповідачки на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , стягнутих на підставі судового наказу від 21.08.2024, посилаючись на фактичне відібрання дитини у відповідачки органами опіки і перебування їх спільної доньки у медичному закладі. В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що за час перебування у шлюбі з відповідачкою з 19 серпня 2022 року, який рішенням суду від 05 лютого 2025 року між ними розірвано, вони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , на утримання якої судовим наказом від 21 серпня 2024 року з нього стягуються аліменти. На сьогодні він є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі з 23.04.2024, однак з того часу їх спільна дитина стала проживати з відповідачкою, яка не виконувала своїх батьківських обов`язків належним чином, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та наражаючи дитину на небезпеку. [PERSON] встановлено 3 групу інвалідності, за медичною випискою від 10.08.2023 встановлено діагноз шизофренія, параноїдна форма, та з т26 грудня 2024 року вона знаходиться на стаціонарному лікуванні у КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня психіатричної допомоги» ДОР». Зазначено, що коли у відповідачки стався приступ шизофренії, доньку забрали до медичного закладу, де вона перебуває і зараз, наразі у провадженні суду перебуває справа за його позовом про відібрання малолітньої дитини від матері та передачу дитини на самостійне утримання та виховання батька. вважає, що фактично дитина не проживає з відповідачкою з самого початку стягнення аліментів, мати не може виконувати своїх обов`язків, витрачає кошти за нецільовим призначенням, тому просить задовольнити вимоги. Ухвалою суду від 14 березня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 15 квітня 2025 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Встановлено загальний порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та загальний порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України. Представник позивача адвокат Дербін Д.О. звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, на вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов до суду не подала. Представник третьої особи Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Горняк О.О. звернулась до суду із заявою про розгляд справи за відсутності представника відділу ДВС. В обґрунтування письмових пояснень зазначила про перебування у відділі виконавчого провадження № [NUMBER] з примусового виконання судового наказу № 214/6407/24 виданого 26.09.2024 про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . Державним виконавцем 02.10.2024 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, того ж дня направлено до ВЧ [NUMBER] про звернення стягнення на доходи боржника починаючи з 01.10.2024 до погашення загальної суми заборгованості, яку треба нараховувати з 22.07.2024 до 30.09.2024 у розмірі 50% доходу щомісячно, після чого у розмірі частки заробітку (доходу). 04.04.2025 відповідно до розпорядження державного виконавця на користь стягувача [PERSON] перераховано аліменти в сумі 37 987,74 грн. Представник третьої особи Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, як органу опіки та піклування, Іванова О.В. звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що вимоги підлягають задоволенню, бо відповідачка дійсно з грудня 2024 року не проживає з дитиною, не займається вихованням, лікуванням, утриманням та розвитком дитини. Додатково зазначено, що до вирішення питання передачі малолітньої [PERSON] на виховання батькові, дитина тимчасово влаштована до патронатної сім`ї на підставі рішення виконкому Саксаганської районної у місті ради. Ураховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як установлено судом та підтверджується письмовими доказами, [PERSON] з 19 серпня 2022 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 15 - копія свідоцтва), який за відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 лютого 2025 року між ними розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 17 - копія свідоцтва). Судовим наказом Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 серпня 2024 року у справі № 214/6407/24 (провадження № 2-н/214/1310/24) стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 22.07.2024 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 27 - копія судового наказу). Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і треба прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини. Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із частиною четвертою статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до СК України аліменти, одержані на дитину, є її власністю. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами винятково за цільовим призначенням в інтересах дитини. Припинення стягнення аліментів можливе, якщо одержувач аліментів не витрачає отримані ним гроші на дитину. Контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. Припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача, про що наголосив Верховний Суд у постанові від 28 вересня 2022 року у справі № 686/18140/21 (провадження № 61-6611св22). Верховний Суд у постанові від 28 червня 2023 року у справі № 760/4661/20 (провадження № 61-1316св23) виснував, що враховуючи правову природу аліментів, їх цільовий характер, а також передбачені законом підстави їх стягнення на корить того з батьків, з ким проживає дитина,

Outcome: approved