Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

22.07.2024 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування позовної заяви представником позивача зазначено, що 27.10.2007 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. За час перебування у шлюбі [PERSON] зі згоди позивачки придбав квартиру загальною площею 44,2 кв. м., житловою площею 19 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Окрім цього за час спільного проживання однією сім`єю з позивачкою [PERSON] в інтересах сім`ї та за згоди [PERSON] придбано за спільні грошові кошти автомобіль марки «Nissan» моделі «Leaf», 2013 року випуску, білого кольору, д.н.з. [NUMBER] , який на теперішній час знаходиться у користуванні відповідача. Представник позивача зазначає, що подружнє життя позивачки з відповідачем не склалося, у зв`язку з чим [PERSON] подав до суду позовну заяву до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 17.04.2024 відкрито провадження у справі за вказаним позовом. Представник позивача вказує, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені та оскільки згоди щодо добровільного поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя між ними не досягнуто, просить суд визнати квартиру [ADDRESS] , та автомобіль марки «Nissan» моделі «Leaf», 2013 року випуску, білого кольору, державний номерний знак [NUMBER] , об`єктами права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] , визнати за позивачкою право власності на частину зазначеної квартири, визнати за відповідачем право власності на вказаний автомобіль та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію вартості частини цього автомобіля у розмірі 162\~840 грн. Ухвалою суду від 25.07.2024 провадження у справі відкрито, розгляд справи постановлено проводити у порядку загального позовного провадження. 18.09.2024 до суду від представника позивача [PERSON] адвоката Саніна А.О. надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог. В обґрунтування заяви зазначено, що стороною позивача від суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Аргумент-Експерт» отримано заключення спеціаліста з оцінки майна № 1046/08-24, відповідно до якого вартість транспортного засобу марки «Nissan» моделі «Leaf», 2013 року випуску, білого кольору, д.н.з. [NUMBER] , станом на 18.07.2024 становить 355072 грн, а тому позовна вимога в частині стягнення з відповідача розміру компенсації вартості частини цього автомобіля підлягає збільшенню до 177536 грн. 05.12.2024 до суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Гофельд Г.С. разом із клопотанням про поновлення строку на подання відзиву надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача зазначає про часткове визнання позовних вимог та просить суд відмовити позивачу у частині стягнення з відповідача розміру компенсації вартості частини транспортного засобу марки «Nissan» моделі «Leaf», 2013 року випуску, білого кольору, д.н.з. [NUMBER] . Так, у відзиві представник відповідача зазначає, що крім майна, вказаного позивачкою у позовній заяві [PERSON] та [PERSON] було набуто грошові кошти у вигляді іноземної валюти у розмірі 10000 доларів США. Вказані грошові кошти є заощадженням подружжя за період шлюбу з 2007 по 2023 роки. У зв`язку із незаконною неспровокованою збройною агресією рф проти України та регулярними обстрілами міста Харкова [PERSON] виїхала межі території України, при цьому позивач забрала з собою згадані заощадження подружжя. Декларування відповідних коштів не здійснювалося через дію спрощеного режиму декларування валютних коштів під час перетину державного кордону України. У подальшому [PERSON] без письмової згоди [PERSON] здійснила розпорядження вказаними грошовими коштами шляхом їх передачі/дарування своїй матері [PERSON] . Також представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначає, що 16.11.2023 [PERSON] придбала транспортний засіб «Renault Zoe», 2017 року випуску. Водночас [PERSON] не мала достатню кількість грошових коштів для придбання особливо цінного рухомого майна, яким є транспортний засіб, а тому обґрунтованим є висновок придбання останньою вказаного транспортного засобу саме за кошти, які є спільним майном подружжя і були передані їй [PERSON] . З огляду на те, що розмір грошової компенсації вартості частки у праві спільної сумісної власності на транспортний засіб марки «Nissan» моделі «Leaf», 2013 року випуску, білого кольору, д.н.з. [NUMBER] , становить еквівалент вартості частки грошових коштів, якими [PERSON] розпорядилася на користь своєї матері, позовна вимога про стягнення з відповідача компенсації вартості частини вказаного транспортного засобу задоволенню не підлягає. Одночасно з відзивом на позовну заяву представником відповідача подано до суду клопотання про витребування доказів, в якому представник відповідача просила суд витребувати у Державної податкової служби України відомості (інформацію) з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми нарахованого доходу (відсутність доходу), нарахованого (перерахованого) податку та військового збору щодо [PERSON] за період з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2023 року; [PERSON] за період з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2023 року; [PERSON] за період з 01 січня 1992 року по 31 грудня 2023 року. Ухвалою суду від 25.12.2024 клопотання представника відповідача про поновлення строку на подання відзиву задоволено, поновлено відповідачу процесуальний строк на подання відзиву та прийнято відзив на позовну заяву до розгляду. Ухвалою суду від 04.02.2025 клопотання представника відповідача про витребування доказів задоволено частково: витребувано у Державної податкової служби України відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми нарахованого доходу (відсутність доходу), нарахованого (перерахованого) податку та військового збору щодо [PERSON] , за період з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2023 року. 11.02.2025 від Державної податкової служби України на виконання ухвали суду від 04.02.2024 надійшли відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми нарахованого та виплаченого доходу, нарахованого (перерахованого) податку за період з 1 кварталу 2007 року по 4 квартал 2023 року стосовно [PERSON] . Позивач та її представник правом на подання заперечень на відзив на позовну заяву не скористалися. Ухвалою суду від 18.03.2025 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини, просив її задовольнити. В судовому засіданні відповідач та його представник заперечували проти задоволення позовної заяви в частині стягнення з відповідача компенсації вартості частини транспортного засобу марки «Nissan» моделі «Leaf», 2013 року випуску, білого кольору, д.н.з. [NUMBER] , просили відмовити у задоволенні позовних вимог у цій частині, надали пояснення, аналогічні поясненням, що викладені представником відповідача у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 27.10.2007 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що був зареєстрований у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 573. Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 17.08.2018, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мороз Г.І., зареєстрованого в реєстрі за № 4454, продавець [PERSON] передав у власність, а покупець [PERSON] прийняв у власність квартиру [ADDRESS] , яка складається з двох жилих кімнат, загальною площею 44,2 кв.м., житловою площею 19 кв.м. Продаж вказаної квартири вчинено між сторонами за 378203 грн, які продавець одержав повністю від покупця до підписання цього договору. Згідно з п. 10 зазначеного договору дружина покупця [PERSON] подала заяву про згоду чоловіку на купівлю вказаної квартири, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мороз Г.І. 17.08.2018 за реєстром № 4453. Згідно з копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.08.2018 квартира загальною площею 44,2 кв.м., житловою площею 19 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] . З копії довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості № 201-20240703-0008030349 від 03.07.2024 вбачається, що оціночна вартість квартири загальною площею 44,2 кв.м., житловою площею 19 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить 1633327,11 грн. Відповідно до копії витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 16.08.2024 транспортний засіб марки «Nissan» моделі «Leaf», 2013 року випуску, 01.11.2017 зареєстровано за [PERSON] . Як вбачається з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми нарахованого та виплаченого доходу, нарахованого (перерахованого) податку за період з 1 кварталу 2007 року по 4 квартал 2023 року [PERSON] за вказаний період отримала сумарно 2260,38 грн доходу. Вказані обставини не оспорюються сторонами та визнаються судом доведеними. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України (далі\~СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним і поділу спільного майна подружжя", вирішуючи суперечки між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Частиною 1 статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2019 року у справі № 643/4589/15-ц. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України). Частиною першою ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання квартири [ADDRESS] , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] , визнання за [PERSON] права власності на частину квартири [ADDRESS] , у порядку поділу спільного майна подружжя. Водночас відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 січня 2024 року у справі № 522/17831/20, вирішення спору про порядок поділу майна, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання. З огляду на вказане суд вважає за необхідне залишити за [PERSON] право власності на частину квартири [ADDRESS] , у порядку поділу спільного майна подружжя. Вирішуючи питання\~щодо визнання за відповідачем права власності на автомобіль марки «Nissan» моделі «Leaf», 2013 року випуску, білого кольору, державний номерний знак [NUMBER] , та стягнення з відповідача на користь позивача вартості частини вказаного автомобіля у порядку поділу спільного майна подружжя, суд зазначає таке. Як вже встановлено судом та не заперечується сторонами автомобіль марки «Nissan» моделі «Leaf», 2013 року випуску, білого кольору, державний номерний знак [NUMBER] , придбано відповідачем [PERSON] за згодою [PERSON] , зареєстровано за відповідачем 01.11.2017, з огляду на що цей автомобіль визнається судом об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] . Згідно з\~копією заключення\~спеціаліста з\~оцінки майна\~від 22.08.2024,\~виконаного \~оцінювачем [PERSON] \~на замовлення\~представника позивача\~ [PERSON] \~адвоката Саніна\~А.О.,\~середньостатистична ринкова\~вартість автомобілямарки «Nissan» моделі «Leaf», 2013 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , становить 355072 грн. Відповідач та його представник не заперечують проти визнання за відповідачем права власності на вказаний автомобіль у порядку поділу спільного майна подружжя, однак не згодні з компенсацією позивачу вартості частини такого автомобіля, наполягаючи на тому, що до обсягу спільного сумісного майна подружжя [PERSON] та [PERSON] також входять грошові кошти у вигляді іноземної валюти у розмірі 10000 доларів США, якими позивач розпорядилася на власний розсуд без згоди відповідача, а тому половина вказаних грошових коштів, що належить відповідачу, має бути зарахована у якості компенсації позивачу вартості частини згаданого автомобіля. Судом вже зазначалося, що згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому\~доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи.\~Ці дані\~встановлюються такими\~засобами: 1)\~письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; 2)\~висновками експертів; 3) показаннями свідків. (ч. ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК). Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всупереч вказаним вимогам ані відповідачем, ані його представником не надано суду доказів, які б могли підтвердити факт наявності спільного майна подружжя у вигляді грошових збережень, розпорядження такими грошовими коштами [PERSON] без згоди чоловіка тощо, з огляду на що суд визнає недоведеним вказаний факт. Згідно зі ст. 365 ЦК України право особи\~на частку\~у спільному\~майні може\~бути припинене\~за рішенням\~суду на\~підставі позову\~інших співвласників,\~якщо: 1)\~частка є\~незначною і\~не може\~бути виділена\~в натурі; 2)\~річ є\~неподільною; 3)\~спільне володіння\~і користування\~майном є\~неможливим; 4)\~таке припинення\~не завдасть\~істотної шкоди\~інтересам співвласника\~та членам\~його сім`ї. Відповідно до ч. 2 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Водночас правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки. Оцінюючи положення частини п`ятої статті 71 СК України як такі, що застосовуються до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до іншого з вимогами про припинення його права на частку у спільному майні, слід зробити висновок, що ця норма не вимагає обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.02.2020 у справі № 235/5146/16-ц, від 02.06.2020 у справі № 487/6195/16-ц. Враховуючи викладене суд доходить висновку, що позовні вимоги у частині визнання за [PERSON] права власності на автомобіль марки «Nissan» моделі «Leaf», 2013 року випуску, білого кольору, державний номерний знак [NUMBER] , з одночасною компенсацією позивачу вартості частини цього автомобіля, у порядку поділу спільного майна подружжя, підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги судом задовольняються у повному обсязі, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved