Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

Позивач звернулася у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій з урахування заяви про уточнення позовних вимог від 12 березня 2025 рок, просить: -розірвати договір про встановлення земельного сервітуту земельної ділянки площею 0,0048 га, з кадастровим номером 5624681500:03:018:0232, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , укладений 12 лютого 2015 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 29.05.2015 року за №9869165; -дію сервітуту, встановленого договором укладеним 12 лютого 2015 року між [PERSON] та [PERSON] - припинити; -стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що вона є власником земельної ділянки площею 0,0048 га, з кадастровим номером 5624681500:03:018:0232, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . 12 лютого 2015 року між нею та відповідачем був укладений договір про встановлення земельного сервітуту вказаної земельної ділянки, який зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 29.05.2015 року за №9869165. Відповідач в порушення вимог зазначеного договору та земельного законодавства без дозволу та без погодження з власником земельної ділянки привів частину належної позивачу земельної ділянки у стан не придатний до використання її за цільовим призначенням. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач,\~будучи належним\~чином повідомленою\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи в судове засідання не з`явилася, уповноважила представляти свої інтереси адвоката Сенчука\~В.П. Представник позивача\~- адвокат Сенчук В.П.,\~будучи належним\~чином повідомленим\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи в\~судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити у відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримує повністю, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без її участі не подав, відзив на позов не подав. Згідно вимог ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, явку представника в судове засідання не забезпечив, про причини неявки представника суд не повідомив, відзив на позов не подав та приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо винесення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Ознайомившись із позовною заявою, дослідивши в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню частково. Так, позивач являється власником земельної ділянки площею 0,07 га, з кадастровим номером 5624681500:03:018:0232, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №34135509 від 25.02.2015 року. 12 лютого 2015 року між [PERSON] та відповідачем був укладений Договір про встановлення земельного сервітуту земельної ділянки площею 0,0048 га, який зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 29.05.2015 року за №9869165. Згідно умов Договору про встановлення земельного сервітуту [PERSON] надала в безоплатне в користування [PERSON] земельну ділянку площею 0,0048 га, з кадастровим номером 5624681500:03:018:0232, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , безстроково. Земельний сервітут, встановлений даним договором надав право землекористувачу (відповідачу) цілодобовий прохід та проїзд через земельну ділянку власника (позивача). Пуктом 2 вказаного Договору про встановлення земельного сервітуту встановлено, що землекористувач не має права користуватися будь-якими об`єктами розташованими на земельній ділянці та здійснювати будь-які інші дії. Згідно пункту 5 Договору про встановлення земельного сервітуту, земельний сервітут, встановлений даним договором, припиняється у разі порушення землекористувачем умов користування сервітутом. Статтею 2\~Земельного кодексу\~України (далі ЗК України)\~передбачено, що земельні відносини\~це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Відповідно до\~ч.ч.1, 3 ст.98 ЗК України\~право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Згідно вимог статті 100 ЗК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (землекористувачем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. Відповідач своїми діями порушив умови договору сервітуту, зокрема без дозволу та без погодження з власником земельної ділянки завіз будівельні матеріали (щебінь) та почав піднімати рівень грунту і облаштовувати бетонне замощення на належній позивачу земельній ділянці, внаслідок чого привів частину земельної ділянки у стан не придатний до використання її за цільовим призначення. 28 грудня 2023 року у зв`язку з порушенням умов Договору сервітуту позивач направила відповідачу лист-пропозицію щодо розірвання договору про встановлення земельного сервітуту, однак відповідач проігнорував пропозицію позивача, що підтверджується копією звернення та копією Додаткової угоди до договору від 25 грудня 2023 року. З метою фіксації протиправних дій [PERSON] , який почав облаштовувати бетонне замощення в частині земельної ділянки на яку діє сервітут позивач звернулась до Шпанівської сільської ради зі зверненням щодо проведення обстеження та фіксації незаконних дій відповідача, що підтверджується копією звернення від 05.03.2024 року. Згідно протоколу №3 засідання комісії з питань земельних відносин, охорони навколишнього середовища та соціального розвитку села Шпанівської сільської ради від 26.03.2024 року вбачається, що при огляді земельної ділянки, яка належть [PERSON] з кадастровим номером 5624681500:03:018:0232, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , а саме: на частині земельної ділянки на якій діє договір сервітуту було виявлено щебеневе покриття та частина ділянки залита бетоном. Згідно даних технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] від 02.04.2024 року в розділі "характеристика будинку, допоміжних будівель та споруд" у графі "назва будівель та споруд" вказано літера ІІ - замощення, бетон h=0,80 м. Відповідно до ч.1 (п.д) та ч.2 (п.б) ст.102 ЗК України дія земельного сервітуту підлягає припиненню у випадках порушення власником сервітуту умов користування сервітутом. На вимогу власника земельної ділянки, щодо якої встановлено земельний сервітут, дія цього сервітуту може бути припинена в судовому порядку у випадках коли встановлення земельного сервітуту унеможливлює використання земельної ділянки, щодо якої встановлено земельний сервітут, за її цільовим призначенням. Як вбачається із змісту позовної заяви відповідач порушив умови користування сервітутом, що є підставою для припинення дії земельного сервітуту. Вказана обставина не спростована жодним доказом, а відповідно вважається судом доведеною. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Що стосується позовної вимоги щодо розірвання договору про встановлення сервітуту, то суд виходить із наступного. Статтею 402 ЦК України передбачено, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. Згідно зі статтею 395 ЦК України сервітут є речовим правом на чуже майно, яке полягає в обмеженому користуванні чужим майном для задоволення потреб, які не можуть бути задоволені іншим шляхом. Враховуючи те, що після укладення договору сервітуту між [PERSON] та [PERSON] , між сторонами виникли правовідносини щодо користування чужим майном, то у разі порушення однієї із сторін прав іншої, до цих правовідносин застосовуються спеціальні норми, що їх регулюють, зокрема положення статті 406 ЦК України у яких викладено підстави, за яких сервітут підлягає припиненню. Тобто, договір став підставою виникнення у відповідача речового права на чуже майно - земельний сервітут, тому норми договірного права, які містяться у Книзі п`ятій ЦК України (зобов`язальне право), не застосовуються до речових правовідносин, на які поширюються положення Книги третьої ЦК України (право власності та інші речові права). Підстави, за яких припиняється сервітут є спеціальними та викладені у статті 406 ЦК України та статті 102 ЗК України. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Вказана стаття визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності. Цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів управомоченої особи. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Розірвання договору сервітуту не відповідає характеру спірних правовідносин, які виникли між сторонами, а відповідно не може вважатись ефективним способом захисту порушених прав власника земельної ділянки щодо якої встановлений сервітут, у разі порушення сервітуріарієм умов встановлення сервітуту. Суд вважає, що вибраний позивачем спосіб захисту права, а саме розірвання договору сервітуту не може\~вважатись ефективним\~способом захисту\~її порушених\~прав,\~ що повністю узгоджується з правовою позицією, що висловлена у постанові Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.06.2022 року, справа №\~442/7551/18-ц. Враховуючи, що до речових відносин не застосовуються способи захисту зобов`язальних прав, наприклад, розірвання договору, у задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити, у зв`язку із обранням способу захисту, який не відповідає характеру спірних відносин. Враховуючи, що позов підлягає задоволенню частково, в силу вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved