Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь: 368477,81\~грн. на відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу; 7000,00 грн. на відшкодування витрат пов`язаних з виготовлення звіту про визначення матеріального збитку; 16654,00 грн. витрати на професійну правничу допомогу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 13.05.2024 з вини [PERSON] , було завдано шкоду автомобілю марки «Toyota», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 907387 від 27.05.2024, 13 травня 2024 року о 18 год. 00 хв. по вулиці Каруни, в`їзд на Кирилівський шляхопровід, біля е/о №\~64 у місті Дніпро, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «DAF», д.н.з. [NUMBER] , з напівпричепом «STAS», н.з. [NUMBER] , при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «LIFAN», н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався в попутному напрямку, після чого останній в некерованому стані виїхав на смугу зустрічного руху, де сталося зіткнення з автомобілем марки «Toyota», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , яка рухалась у зустрічному напрямку, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.06.2024 по справі №199/4448/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп. Відповідно висновку судового експерта-автотоварознавця про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 11.06.2024, виконаного судовим експертом-автотоварознавцем Крутінь В.І., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Toyota Avensis, н.з. [NUMBER] , з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ складає 363139,75 грн. Ринкова вартість вказаного КТЗ у пошкодженому стані складає 165338,06 грн. Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ, дорівнює з урахуванням ПДВ (на запасні частини) та врахуванням ВТВ 528477,81 грн. Згідно висновку судового експерта-автотоварознавця про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 11.06.2024, виконаного судовим експертом-автотоварознавцем Крутінь В.І., витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу Toyota Avensis, н.з. [NUMBER] , з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ, складає 363139,75 грн., тобто не перевищують вартість транспортного засобу до ДТП в розмірі 528477,81 грн., отже транспортний засіб не вважається фізично знищеним, а його ремонт є технічно можливим та економічно обґрунтованим. Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» прийняла рішення про виплату [PERSON] відшкодування шкоди в розмірі 160000,00 грн. Сума відшкодування шкоди в розмірі 160000,00 грн. була перерахована 08.08.2024 на банківський рахунок [PERSON] , що підтверджується випискою АТ КБ «Приватбанк» від 08.08.2024 по рахунку позивача. Оскільки вартість майнового збитку, завданого пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, перевищує виплачений розмір страхового відшкодування, то із винної особи на користь потерпілого підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Таким чином, відповідач [PERSON] , як винуватець ДТП, повинен відшкодувати позивачу [PERSON] різницю між фактичним розміром завданої шкоди в сумі 528477,81\~грн. та розміром страхового відшкодування в сумі 160000,00 грн., виплаченого страховою компанією «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», тобто стягненню підлягає сума 368477,81 грн. Ухвалою суду від 06.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи позивач [PERSON] та його представник, адвокат Старовойтова О.Е., до суду не з`явились. У заяві від 14.05.2025 представник позивача, адвокат Старовойтова О.Е., просила розглянути справу за відсутності позивача та його представника. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позов не подав. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Вислухавши доводи позивача та його представника, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Приписами ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 25.06.2024 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти розмірів неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн. Дана постанова набрала законної сили 07.07.2024. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Наведені законодавчі приписи у системному зв`язку з обставинами, що встановлені у постанові Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 25.06.2024, дозволяють суду вважати встановленим факт того, що у результаті протиправних дій [PERSON] , 13.05.2024 настали певні правові наслідки, пов`язані із подією ДТП, зокрема, автомобіль Toyota Avensis, н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , зазнав механічних пошкоджень. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , автомобіль Toyota Avensis, н.з. [NUMBER] , належить [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з приписами ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної\~небезпеки є\~діяльність,\~пов`язана з\~використанням,\~зберіганням або\~утриманням транспортних\~засобів,\~механізмів та\~обладнання,\~використанням,\~зберіганням хімічних,\~радіоактивних,\~вибухо-\~і вогненебезпечних\~та інших\~речовин,\~утриманням диких\~звірів,\~службових собак\~та собак\~бійцівських порід\~тощо,\~що створює\~підвищену небезпеку\~для особи,\~яка цю\~діяльність здійснює,\~та інших\~осіб.\~Шкода,\~завдана джерелом\~підвищеної небезпеки,\~відшкодовується особою,\~яка на\~відповідній правовій\~підставі (право\~власності,\~інше речове\~право,\~договір підряду,\~оренди тощо)\~володіє транспортним\~засобом,\~механізмом,\~іншим об`єктом,\~використання,\~зберігання або\~утримання якого\~створює підвищену\~небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тобто й Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. На час ДТП діяв Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №\~1961-IV. Приписами статті 5 Закону №\~1961-IV визначалось, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно зі ст. 6 Закону №\~1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону №\~1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Аналогічні приписи містяться у чинному наразі Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №\~3720-IX. Положеннями ст. 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-218004055 від 20.11.2023. Згідно з висновком судового експерта-автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ № 9837/1 від 11.06.2024, проведеної експертом [PERSON] : \~вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Toyota Avensis, н.з. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 528477,81 грн.; \~ринкова вартість автомобіля Toyota Avensis, н.з. [NUMBER] , у пошкодженому стані становить 165338,06 грн. 08.08.2024 ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплатило [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 160000,00 грн., про що свідчить платіжна інструкція № 3Р087720 від 08.08.2024. У разі якщо страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Оскільки виплаченого [PERSON] страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування шкоди, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням шкоди в порядку ст. 1194 ЦК України підлягає стягненню саме з [PERSON] . Разом із тим, розрахована позивачем сума стягнення є помилковою виходячи з наступного. За приписами ст. 30 чинного на час ДТП Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №\~1961-IV, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 28 чинного з 20.06.2024 та наразі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №\~3720-IX, транспортний засіб вважається знищеним, якщо вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість транспортного засобу станом на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, страхова (регламентна) виплата розраховується як сума: матеріальних збитків, що визначаються як різниця між ринковою вартістю транспортного засобу на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та після пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; документально підтверджених витрат, пов`язаних з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання потерпілої особи або до місця стоянки такого транспортного засобу на території України. Як видно з висновку № 9837/1 від 11.06.2024, вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota Avensis, н.з. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 762640,53 грн., а вартість самого автомобіля до ДТП 528477,81 грн. Розрахований експертом розмір матеріального збитку дорівнює вартості автомобіля Toyota Avensis, н.з. [NUMBER] , на момент ДТП. Той факт, що вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість транспортного засобу Toyota Avensis, н.з. [NUMBER] , станом на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зафіксований і в наданих ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» документах. Отже, безсумнівно транспортний засіб Toyota Avensis, н.з. [NUMBER] , є фізично знищеним внаслідок ДТП, яка відбулась 13.05.2024, а доводи позивача про протилежне є безпідставними. Таким чином, стягненню з [PERSON] підлягає сума у розмірі: 528477,81 грн. (вартість автомобіля до ДТП) 165338,06 грн. (вартість автомобіля після ДТП) 160000,00\~грн. (отримане позивачем страхове відшкодування) = 203139,75 грн. Також суд стягує з відповідача на користь позивача сплачену останнім вартість складання висновку судового експерта-автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ № 9837/1 від 11.06.2024 у розмірі 7000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог. З матеріалів справи видно, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2948,00 грн. Відповідно до пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання фізичною особою позову майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Суд зауважує, що позивачем невірно було розраховано ціну позову, оскільки до її складу не було включено заявлені до стягнення 7000,00 грн. на виготовлення висновку №\~9837/1 від 11.06.2024. Таким чином, ціна позову у даній справі становить 375477,81 грн., відповідно розмір судового збору з урахуванням коефіцієнту 0,8 складає 3003,82 грн. Таким чином, позивач не доплатив судовий збір у розмірі 55,82 грн. За вказаних обставин з позивача слід стягнути на користь держави недоплачений судовий збір у розмірі 55,28 грн., а з відповідача на користь позивача, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, підлягає стягненню судовий збір у розмірі: (3003,82 грн. х 210139,75 грн.) / 375477,81 грн. = 1681,12 грн. Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Згідно з приписами ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частина 4 ст. 137 ЦПК України визначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як встановлено судом, у межах розгляду даної цивільної справи [PERSON] надавалась професійна правнича допомога адвокатом Старовойтовою О.Е. на підставі договору про надання правничої допомоги від 05.11.2024 та ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ № 1331881. До позовної заяви також додано копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1399, виданого Старовойтовій О.Е. До позову додано детальний опис робіт, виконаних адвокатом, виходячи з якого заявлена до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованою не у повній мірі. Сума у розмірі 16654,00 грн. включає у себе ознайомлення із відзивом та підготовку відповіді на відзив, проте такі роботи у даній справі адвокатом не виконувались. З урахуванням вищенаведеного, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені та обґрунтовано нараховані, пропорційні та співмірні судові витрати на професійну правничу допомогу, але пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто у розмірі: (12112,00 грн. х 210139,75 грн.) / 375477,81\~грн. = 6778,60 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial