Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-01 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. 31.01.2025 року представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 19.01.2024 року відповідач та ТОВ «Качай гроші» уклали договір кредитної лінії №00-11002853 в формі електронного документа з використанням електронного підпису, згідно якого відповідач отримав у кредит грошові кошти в сумі 5500 грн на строк 360 днів, зі сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 850 грн та відсотків за користування кредитними коштами за стандартною процентною ставкою в сумі 2,47% та зниженою процентною ставкою - 1,98%. Однак взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав, тому утворилась заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 23 114,30 грн, яка складається з 6 325 грн - заборгованості за кредитом та 16 789,30 грн - заборгованості за несплаченими процентами за користування кредитом. 22.01.2024 року ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «Макс Кредит» уклали договір факторингу №22-01/2024, у відповідності до умов якого до ТОВ «Макс Кредит» за плату перейшли права вимоги, до боржників, вказаними у реєстрі боржників у тому числі і до відповідача за кредитним договором №00-11002853 на загальну суму 6760,60 грн. 16.08.2024 року ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу №16082024-МК/ЕЙС, у відповідності до умов якого ТОВ ФК «ЕЙС» за плату отримало права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, в тому числі і до відповідача за кредитним договором №00-11002853 на загальну суму 23114,30 грн. Однак взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав, тому утворилась заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 23 114,30 грн, яка складається з 6 325 грн - заборгованості за кредитом та 16 789,30 грн - заборгованості за несплаченими процентами за користування кредитом, яку і просить стягнути позивач, а також судові витрати. ІІ. Стислий виклад позиції учасників справи. Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін, без участі представника позивача, зазначив, що не заперечує щодо ухвалення судом заочного рішення. Відповідачу [PERSON] була надіслана ухвала про відкриття провадження у справі, днем вручення якої відповідно до п.4 ч.6 ст.272 ЦПК України є 27.03.2025 року. Правом на подання відзиву не скористався. ІІІ. Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 03.02.2025 року постановлено передати цивільну справу за вказаним позовом для розгляду за підсудністю до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області. 03.03.2025 року цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "ЕЙС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою від 05.03.2025 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. ІV. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 19.01.2024 року між ТОВ «Качай гроші» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №00-1100285 у формі електронного документа на підставі Закону України «Про електронну комерцію», який підписаний відповідачем електронним підписом, за умовами якого відповідач отримав кредит на суму 5500 грн на строк 360 календарних днів, тобто до 13.01.2025 року зі сплатою процентів та інших платежів, передбачених договором (а.с.20-24). Тип кредиту - кредитна лінія. Цільове призначення кредиту - на споживчі потреби (п. 1.2 договору). Реквізити банківської карти позичальника [NUMBER] (п.2.8 договору). Згідно п. 1.4.1 договору стандартна процентна ставка складає 2,47% від суми кредиту за кожен день користування таким та застосовується в межах строку, зазначеному у п. 1.3 договору (360 днів). Знижена процентна ставка в розмірі 1,98 % від суми кредиту за кожен день користування таким та застосовується як заохочення виключно протягом 25 днів користування кредитом поспіль, починаючи з першого дня (п. 1.4.2 договору). Тип процентної ставки - фіксована (п. 1.4 договору). У разі невиконання позичальником умови програми лояльності щодо отримання знижки, тобто несплата позичальником платежу не пізніше наступного дня за першою періодичною датою оплати процентів, визначеною у п.1.3.1.1 даного договору за зниженою процентною ставкою, позичальник з дати видачі кредиту сплачує проценти за стандартною процентною ставкою, встановленою п. 1.4.1. договору (п.1.4.4. договору). За надання кредиту позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю одноразову комісію у розмірі 15% від суми кредиту, що складає 825 грн (п. 1.5 договору). Згідно п. 1.15 договору у позичальника відсутнє право на продовження строку кредитування. Договір підписаний відповідачем [PERSON] 19.01.2024 року електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора 30054, який був надісланий на номер телефону [NUMBER] (а.с.24). У паспорті споживчого кредиту №00-11002853 від 19.01.2024 року зазначена інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача: тип кредиту: кредитна лінія, сума кредиту: 5500 грн, строк кредитування: 360 днів, мета отримання: на споживчі потреби, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача: процентна ставка: знижена - 1,98 % за кожен день користування кредитом протягом перших 25 днів користування кредитом поспіль, стандартна ставка: 2,47 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується з 26 дня по дату повернення кредиту; тип процентної ставки: фіксована; платежі за супровідні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладання договору: комісія за надання кредиту: 825 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк кредитування складає 54557,25грн; реальна річна процентна ставка за пільговий період: 924,07 % річних (а.с. 30-31). Згідно довідки про ідентифікацію, наданої ТОВ «Качай гроші», підтверджено, що клієнт [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , з яким укладено договір № №00-11002853 від 19.01.2024 року ідентифікований ТОВ «Качай гроші», акцепт договору позичальником (підписання) за допомогою одноразового ідентифікатора 30054 19.01.2024 року на номер телефону [NUMBER] (а.с.32). Видача відповідачу кредиту в сумі 5500 грн за договором № №00-11002853 здійснена шляхом перерахування на банківську картку [NUMBER] 19.01.2024 року підтверджується інформаційною довідкою ТОВ "Платежі Онлайн" № 204/09 від 09.09.2024 року (а.с.34-35). Згідно додаткової інформації ТОВ «Качай гроші» зазначено перелік позичальників, яким були перераховані кошти через сервіс ТОВ "Платежі Онлайн", зокрема зазначений [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , номер кредитного договору №00-11002853 від 19.01.2024 року, номер транзакції 40569-57248-62453, сума 550 грн, банк-емітент - «А-банк» номер карточки [NUMBER] (а.с.37). Відповідно до детального розрахунку заборгованості за договором №00-11002853 від 19.01.2024 року, боржником за яким є [PERSON] станом на 22.01.2024 року за ним рахується заборгованість у загальному розмірі 6760,60грн, з яких: 5500 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 435,6 - заборгованість за процентами, 825 грн - заборгованість за комісією (а.с.47). 22.01.2024 року між ТОВ «Макс кредит» та ТОВ «Качай гроші» було укладено договір факторингу №22-01/2024. У відповідності до вимог якого ТОВ «Макс кредит» отримало право вимоги за кредитними договорами до боржників, згідно із реєстром боржників, у тому числі і до боржника [PERSON] за кредитним договором №00-11002853, укладеним 19.01.2024 року на загальну суму 6760,60 грн (50-54, 60-62). Відповідно до детального розрахунку заборгованості за договором №00-11002853 від 19.01.2024 року, боржником за яким є [PERSON] станом на 16.08.2024 року за позичальником рахується заборгованість у загальному розмірі 23114,30 грн, з яких: 5500 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 16789,30 - заборгованість за процентами, 825 грн - заборгованість за комісією (а.с.48-49). 16.08.2024 року ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу №16082024-МК/ЕЙС, у відповідності до умов якого ТОВ «Макс Кредит» передає (відступає) ТОВ ФК «ЕЙС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ ФК «ЕЙС» приймає належні ТОВ «Макс Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 року ТОВ ФК «ЕЙС» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 23114,30 грн (а.с.64-68, 74-76). У виписці з особового рахунка за кредитним договором №00-11002853, боржником за яким є [PERSON] станом на 24.12.2024 року за позичальником рахується заборгованість у загальному розмірі 23114,30 грн, з яких: 6325 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 16789,30 - заборгованість за процентами (а.с.46). З інформації, наданої АТ «Акцент-банк», яка надійшла на вимогу ухвали суду 16.04.2025 року вбачається, що на особу [PERSON] відкрито рахунок № [NUMBER] та випущено картку до нього № [NUMBER] . Номер телефону [NUMBER] зазначений як фінансовий номер у анкетних даних клієнта (а.с.). Відповідно до платіжної інструкції АТ «А-банк» №0528391813254.128 від 19.01.2024 року був проведений платіж у сумі 5500 грн від 19.01.2024 року на рахунок [PERSON] № [NUMBER] , вказане також підтверджується випискою за цим рахунком, яка надана АТ «А-банк». V. Мотиви з яких виходить суд та норми права. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За правилами ч. 1ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ч. 2ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно положень статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі. З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі205,207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1, 3 ст. 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В п. 1ст. 629 ЦК України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В п. 1ст. 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Щодо відступлення прав вимоги новому кредитору Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора; зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями статті 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно зі статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. За правилом статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Щодо врахування положень Закону України «Про споживче кредитування». Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом 120 днів 2,5%(25.12.2023 - 22.04.2024); протягом наступних 120 днів 1,5% (23.04.2024-20.08.2024). Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Стосовно меж розгляду позовної заяви. У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на судобов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (див. Постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 червня 2022 року в справі № 602/1455/20 (провадження № 61-475св22)). VІ. Висновки суду. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Судом встановлено, що 19.01.2024 року між [PERSON] та ТОВ «Качай гроші» укладено договір кредитної лінії №00-11002853 в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» на суму кредиту 5500 грн строком на 360 днів, шляхом переказу на його банківську картку та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,98 % від суми кредиту за кожен день користування за зниженою процентною ставкою, яка нараховується протягом перших 25 днів від дати надання кредиту та 2,47% за стандартною процентною ставкою в день та сплатою комісії за надання кредиту в сумі 825 грн. Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 5500 грн підтверджено інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» та випискою по рахунку відповідача в АТ «Акцент-банк» про перерахування суми кредиту. Відтак позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту в сумі 5500 грн та комісії за надання кредиту 825 грн підлягають до задоволення. В подальшому ТОВ «Макс кредит» правомірно набуло права вимоги за договором №00-11002853 від 19.01.2024 року, боржником за яким відповідач, а ТОВ «ФК «Ейс» в свою чергу правомірно набуло права вимоги за тим же договором, прийнявши права вимоги до боржників ТОВ «Макс кредит», в тому числі за кредитним договором №00-11002853. Щодо нарахування відсотків за кредитним договором, суд зазначає, що оскільки договір укладений між сторонами після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року №3498-IX, яким внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування» (в частині обмеження розміру денної процентної ставки), проте без урахування його положень, тому відповідні умови договору щодо нарахування процентів у розмірі 2,47% починаючи з 23 квітня 2024 року є нікчемними. Таким чином, взявши до уваги період, за який позивач нараховував відсотки за користування кредитом та відповідно заявив до стягнення з відповідача, виходячи із принципу диспозитивності, аналізуючи розрахунки заборгованості ТОВ «Качай гроші», ТОВ «Макс кредит» та виписку позивача з особового рахунку за договором №00-11002853, максимально можливий розмір нарахованих відсотків до 27 травня 2024 року включно становить - 11 139,7 грн (5500х2,47%х82 дні за період із 19.01.2024 по 22.01.2024 та за період з 31.01.2024 по 22.04.2024 включно) + 2887,5 грн (5500х 1,5%х35днів за період з 23.04.2024 до 27.05.2024 включно), що в загальному становить 14 027,20 грн. А відтак позовні вимоги слід задовольнити частково. VІІ. Судові витрати. Згідно із ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути 2132,93 гривень судового збору на користь позивача. Щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд, зважаючи на позиції сторін щодо цього питання, дійшов такого висновку. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказав, що очікує понести 7000 гривень витрат на професійну правничу допомогу в рамках договору від 22.11.2024 року про надання правової допомоги, які і заявив до стягнення з відповідача. На підтвердження понесення витрат на оплату професійної правничої допомоги позивач надав такі докази: договір про надання правової допомоги №2211/Е від 22.11.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс" та адвокатським об`єднанням «Тараненко та партнери» (а.с.77-78); додаткова угода №5 від 22.11.2024 року до договору про надання правової допомоги №2211/Е від 22.11.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс" та адвокатським об`єднанням «Тараненко та партнери» згідно якої адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надати юридичну допомогу по захисту прав та інтересів позивача за кредитними договорами, зокрема за договором 00-11002853 від 19.01.2024 року укладеним позивачем з [PERSON] (а.с.79-81); акт прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги №2211/Е від 22.11.2024 року на загальну суму 7000 грн; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №4956 від 24.04.2012 року виданого на ім`я Тараненко Артема Ігоровича (а.с.83); довіреність від 04.12.2024 року. Даючи оцінку вищевказаному, суд виходить з того, що положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3ст. 2 ЦПК України). Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство встановило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. В частині 1ст. 137 ЦПК України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1)розмір витратна правничу допомогу адвоката ,в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 742/2585/19. Даючи оцінку доказам, долученим на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у даній цивільні справі у розмірі 7000 гривень, суд зазначає, що у договорі про надання правової допомоги визначені всі істотні умови договору, у тому числі вартість наданих послуг, в акті про надані послуги вказано, які саме було надано послуги, з чим позивач погодився та здійснив їх оплату. Враховуючи характер виконаної адвокатським об`єднанням роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, усталеної практики у даній категорії справи, критерію необхідності та значимості процесуальних дій у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткової відмови у стягненні зазначеного розміру витрат та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2000 грн. Зазначена сума, на переконання суду, є розумною та такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги. На підставі наведеного, ст.ст. 525, 526, 610, 611, 1048, 1054, 1055, 1056-1, 1077, 1078 ЦК України,

Outcome: partial