Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

Звертаючись до суду з позовною заявою, та з заявою про уточнення позовних вимог, позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що 02 серпня 2017 року між [PERSON] (її син) та відповідачкою [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Від цього шлюбу народилась дитина, її онука - [PERSON] , про що свідчить відповідний реєстраційний запис № 1553, зроблений Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Шлюбні відносини між її сином та відповідачкою не склалися, у зв`язку із чим рішенням Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 травня 2019 року по справі №207/3959/18 шлюб між ними розірваний. Після розірвання шлюбу її онука залишилася проживати з відповідачкою, проте, остання не допускає її до спілкування з онукою та забороняє їй приймати участь у її виховані. Неодноразові звернення до відповідачки з проханням припинити неправомірні дії і відновити права дитини залишаються без відповіді і без виконання. Небажання узгоджувати день та час побачень є формою створення перешкод у спілкуванні з дитиною. Відповідачка перешкоджала їй у спокійному спілкуванні з онукою [PERSON] та всіляко створювала негативний емоційний вплив на дитину. Зараз, відповідачка не дозволяє їй бачитися із дитиною, на дзвінки не відповідає, про місце постійного проживання дитини інформації не надає. Такою неправомірною поведінкою відповідачка грубо порушує права дитини, яка позбавлена права спілкування з бабусею. Вважає, що дії відповідачки щодо обмеження її прав на спілкування з онукою суперечить нормам діючого законодавства та негативно впливають на малолітню дитину, позбавляючи її родинних зв`язків, турботи та любові з її боку. Її спілкування з онукою буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з бабусею служитиме задоволенню життєво важливих психологічних потреб дитини. Мирним шляхом вирішити дане питання не вдалося, тому вона вимушена звернутися до суду. На підставі зазначеного позивач просить суд: зобов`язати [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] не перешкоджати [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] брати участь у вихованні та вільному спілкування з онукою [PERSON] , [INFO] . Визначити [PERSON] наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з онукою [PERSON] , [INFO] , а саме: - суботу кожного тижня з 14-00 год. до 17-00 год. включно; - \~ \~ \~ \~у день народження [PERSON] з 10-00 год. до 19-00 год. (якщо день народження припадає на вихідний або святковий день), з 16-00 год. до 19-00 год. (якщо день народження припадає на робочий день) без присутності матері онуки - [PERSON] , на нейтральній території та/або за місцем проживання баби, батька, родичів дитини. Протягом 4 (чотирьох) місяців поспіль, починаючи з дати набрання рішенням законної сили, реалізацію способу участі у вихованні та спілкуванні з онукою [PERSON] проводити у присутності її матері - відповідачки [PERSON] , при цьому останній заборонити вчиняти будь-який негативний вплив, в тому числі емоційно- психологічний вплив на дитину та [PERSON] під час їх спілкування, та стягнути судові витрати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Плетенко Кристина Юріївна надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позов відповідачка не визнає з огляду на наступні обставини. По-перше, відповідачка перешкод у спілкуванні дитини з бабою не чинить, навпаки завжди наполягала на тому, щоб позивачка приходила до дитини, спілкувалась із нею, проводила час тощо. Позивача [PERSON] відповідач і її мати завжди приймали у себе вдома як члена родини, відповідачка приводила дитину на прогулянки з позивачем, тобто відповідачка дійсно прагнула, щоб у її дитини була бабуся. Однак, після розірвання шлюбних відносин з батьком дитини, саме позивачка не бажала бачитися з онукою та брати участь у її вихованні. В останній раз позивачка приходила до дитини у лютому 2019 року, після чого припинила будь-яке спілкування. Дитині вже виповнилось сім років, бабусю вона останнього разу бачила в 1 рік і 4 місяці, тому не пам`ятає її, зважаючи на що, на теперішній час примушування дитини на спілкування з позивачем, може привести до фактичної неможливості виконання рішення суду та негативно позначитися на її вихованні. По-друге, запропонований позивачем спосіб участі у вихованні дитини, позбавляє саму дитину мати вихідний день, що не відповідає інтересам дитини. Так, дитина [PERSON] навчається у школі та відвідує гуртки, з понеділка до п`ятниці в період часу з 8:30 години до 18:00 години у дитини за розкладом навчання у школі, факультативи та гуртки, у вихідні дні дитина виконує домашні завдання і відповідно має час відпочинку. Крім того, дитина має захворювання дихальних шляхів бронхіальну астму, що зумовлює необхідність дотримання лікування та рекомендацій лікарів. Зокрема, це прийом медичних препаратів, уникнення алергічних подразників, таких як домашні алергени (пил і пилові кліщі, пліснява), домашні тварини (шерсть, пір`я, слина тощо), таргани і засоби побутової хімії. Також, можуть викликати посилення симптомів або розвиток ускладнень астми несприятливі погодні умови (холодне повітря), сильне емоційне навантаження (страх або гнів). Враховуючи вищевикладене, турбуючись про долю своєї малолітньої доньки [PERSON] , відповідач вважає у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, та просить відмовити у задоволення позовних вимог. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] пояснила, що позов не визнає, оскільки не перешкоджала у спілкуванні дитини з бабою, навпаки завжди наполягала на тому, щоб позивач приходила до дитини, спілкувалась із нею. Дитина бабусю останнього разу бачила в 1 рік і 4 місяці, не пам`ятає її, тому спілкування баби із дитиною без її присутності не відповідає інтересам дитини. Наполягає на її присутності при зустрічах не менше ніж пів року з моменту набрання рішенням законної сили. Також, вважає, що дві години спілкування з онукою по суботам бабусі достатньо. Запропонований позивачем спосіб участі у вихованні дитини, позбавляє саму дитину мати вихідний день, що не відповідає інтересам дитини. Окрім цього, донька [PERSON] , [INFO] має ряд хронічних захворювань, таких як бронхіальна астма, алергічний риніт, дисплазію обох кульшових суглобів у зв`язку з чим проходить постійне періодичне лікування. Донька проходить серйозне лікування від алергії, так як алергію у дитини викликає побутовий пил, домашні тварини, пліснява. У дитини може початися алергічний напад у будь-який момент, при якому вона починає задихатися, і в таких випадках їй терміново потрібна стороння допомога та використання інгалятора, а позивачка не обізнана в такій допомозі дитині. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Плетенко К.Ю. в судовому засіданні пояснила, що відповідачка перешкод у спілкуванні дитини з бабою не чинила, навпаки свого часу наполягала на тому, щоб позивач приходила до дитини, спілкувалась із нею, проводила час тощо. Однак, після розірвання шлюбних відносин з батьком дитини (сином позивачки), саме позивачка не бажала бачитися з онукою та брати участь у її вихованні. В останній раз позивачка приходила до дитини у лютому 2019 року, після чого припинила будь-яке спілкування. Дані обставини позивачем не спростовані та власне не заперечувались. Дитині вже виповнилось сім років, бабусю вона останнього разу бачила в 1 рік і 4 місяці, тому не пам`ятає її, зважаючи на що, на теперішній час примушування дитини на спілкування з позивачем, може привести до фактичної неможливості виконання рішення суду та негативно позначитися на її вихованні. Проведення зустрічей бабусі з дитиною без присутності матері може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини, адже між позивачем та дитиною відсутній сталий психологічний зв`язок, та дитина, враховуючи її вік, не сприймає позивача як родича чи близьку людину. Мати є основною особою, яка піклується про дитину, а різка зміна умов спілкування (відсутність матері) може викликати тривогу, страх або інші негативні емоції у дитини, які протипоказані за станом її здоров`я, що також підтверджено доказами, а саме медичними довідками. Враховуючи вищевикладене, турбуючись про долю своєї малолітньої доньки [PERSON] , відповідач вважає у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, тому спілкування баби із дитиною без присутності матері не відповідає інтересам дитини. Також, при визначенні способу у спілкуванні з малолітньою дитиною повинні враховуватись стан здоров`я дитини та особисте бажання. Тому, якщо суд дійде до висновку про задоволення позовних вимог, просить суд визначити позивачу спосіб участі у вихованні та спілкуванні з онукою [PERSON] , [INFO] , у присутності матері дитини, враховуючи стан здоров`я дитини та особисте бажання. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутністю з врахуванням висновку органу опіки і піклування від 12.02.2025 року, та найкращих інтересів дитини. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] народилася [INFO] у місті Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серія [NUMBER] (арк.с. 8). Позивачка є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] (арк.с.12). З 02 серпня 2017 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі зареєстрованому Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в період якого у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому зафіксований відповідний реєстраційний запис № 1553, зроблений Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (арк. с. 7). 20 травня 2019 рішенням Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області по справі № 207/3959/18 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 02 серпня 2017 року Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 334 - розірвано (арк.с. 14). Відповідно до\~висновку органу\~опіки та\~піклування виконавчого\~комітету Кам`янської\~міської ради Дніпропетровської\~області від 12.02.2025 року щодо доцільності спілкування малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , зі своєю бабусею [PERSON] орган опіки та піклування дійшов висновку, що спілкування [PERSON] з її онукою [PERSON] , [INFO] , є доцільним (ар.с.41-42). Також судом встановлено, що дитина [PERSON] , [INFO] дійсно страждає на бронхіальну астму, алергічний риніт, дисплазію обох кульшових суглобів у зв`язку з чим проходить періодичне лікування, що підтверджується численними консультативними висновками лікарів (ар.с.61-86). В обґрунтування позовних вимог, позивачка вказує, що вона має постійне місце проживання, любить свою онуку, має бажання приймати участь у її вихованні, спілкуванні з нею. Створення перешкод відповідачем її спілкуванню з дитиною порушує не тільки її права як бабусі, а й в першу чергу порушує права та суперечить інтересам дитини, однак, в зв`язку із наявністю перешкод з боку матері реалізувати свої законні права на спілкування із онукою, позивач фактично обмежена, а тому вона вимушена звернутись до суду та просить встановити графік спілкування в судовому порядку. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у пункті 8 статті 7 СК України\~та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Відповідно до статті 17\~Закону України\~від 23\~лютого 2006\~року «Про\~виконання рішень\~та застосування\~практики Європейського\~суду з\~прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, у справі «М. С. проти України» та у рішенні ЄСПЛ від 16 липня 2015 року № 10383/09, § 100 «Мамчур проти України», ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються у тому числі і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (Рішення ЄСПЛ у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, п. 108). Згідно зі статтею 257 СК України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Тлумачення частини другої та третьої статті 257\~СК України свідчить, що законодавець визначив механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до статті 263 СК України, спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України. У статті 159\~СК України зазначено, що суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання, тощо), місце та час спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Право на повагу до сімейного життя, гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, охоплює щонайменше зв`язки між близькими родичами, наприклад, між дідусями, бабусями та онуками, оскільки такі родичі можуть відігравати у сімейному житті важливу роль. Тривалість часу, проведеного дитиною з бабусею чи дідусем може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини (справа «Гокканнен проти Фінляндії», ЄСПЛ від 23 вересня 1994 року, справа «Мамчур проти України» ЄСПЛ від 16 липня 2015 року, справа «Крапівін проти Росії», ЄСПЛ від 12 липня 2016 року). Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що баба, дід мають право на особисте спілкування з онуками, а мати не має права перешкоджати їм спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що між сторонами у справі виникли непорозуміння, які носять особистий характер, у зв`язку з даними обставинами загострились взаємовідносин між сторонами, така ситуація в їх особистих відносинах не дає можливості мирним шляхом вирішити питання про визначення порядку спілкування з дитиною, який мав би влаштовувати кожну із сторін по справі, що зумовлює вирішення даного питання в судовому порядку, в межах заявлених позовних вимог, оскільки саме такий спосіб захистити право на спілкування та виховання дитини визначений сімейним законодавством у разі порушення його з боку іншого з батьків дитини. Таким чином, приймаючи до уваги закріплене у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України право на спілкування бабусі із онуками та участь у їх вихованні, бажання позивача брати участь у вихованні та спілкуванні з онукою, жодних обставин, які б унеможливлювали право бабусі на спілкування із малолітньою онукою судом не встановлено, бабуся дитини має бажання приймати участь у її вихованні, а спілкування між позивачем та дитиною не перешкоджає нормальному розвитку дитини, але виникли непорозуміння щодо врегулювання питання з приводу побачень бабусі з онукою, суд, з урахуванням інтересів дитини, її віку, стану здоров`я, поведінки сторін, між якими немає порозуміння, що може негативно вплинути на розвиток дитини, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково. Позовні вимоги задоволено, судові витрати необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: partial