Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

20 лютого 2025 року представник заявника звернувся в суд із заявою, у якій просив встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] , реєстраційного посвідчення № 1237, виданого 24 квітня 1992 року Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації на ім`я [PERSON] ; довідки № 00/15, виданої 13 квітня 1992 року Житлово-будівельним кооперативом № 122 на ім`я [PERSON] . Мотивував вимоги тим, що 03 вересня 2013 року [PERSON] складено заповіт на користь [PERSON] 26 серпня 2024 року заявник звернулась в Шосту Львівську державну нотаріальну контору Львівської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] 12 лютого 2025 року державним нотаріусом Шостої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області надано лист-відповідь № 151/02-14, згідно якого повідомлено, що реєстраційне посвідчення № 1237, видане 24 квітня 1992 року Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації, та довідка № 00/15, видана 13 квітня 1992 року Житлово-будівельним кооперативом № 122, складені на особу [PERSON] . З огляду на вказане, видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом не вдається за можливе, оскільки існують розбіжності у написанні прізвища спадкодавця, а тому повідомив про можливість звернення до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів спадкодавцю. Зазначив, що у вказаних документах допущено помилку при написанні прізвища спадкодавця, а саме замість правильного зазначення " [PERSON] " вказано неправильно " [PERSON] ". У зв`язку з наведеним [PERSON] позбавлена можливості в позасудовому порядку встановити вказані юридичні факти, які є необхідними для приведення у відповідність правовстановлюючих документів та отримання свідоцтва про право на спадщину. З огляду на вказане, просив заяву задовольнити. Ухвалою від 24 лютого 2025 року заяву залишено без руху, стороні заявника надано десятиденний строк для усунення недоліків описаних у такій. 05 березня 2025 року представником заявника [PERSON] подано заяву, якою усунуто недоліки описані в ухвалі. Ухвалою від 05 березня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання. В судовому засіданні 07 травня 2025 року представник заявника [PERSON] [PERSON] заявлені вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним письмово, та просив такі задовольнити. Представник заінтересованої особи Шостої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідоми, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд такої у його відсутності не подав. Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 07.05.2025 року, є дата складення повного судового рішення 15.05.2025 року. Заслухавши пояснення та думку представника заявника, розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з\~п.\~6\~ч.\~1\~ст.\~315\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи про\~встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 статті 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається з реєстраційного посвідчення № 1237, виданого 24 квітня 1992 року Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації, кооперативна квартира [ADDRESS] , зареєстрована за [PERSON] на праві особистої власності на підставі довідки № 00/15, виданої 13 квітня 1992 року ЖБК № 122 Із довідки№ 00/15, виданої 13 квітня 1992 року ЖБК № 122, встановлено, що квартира [ADDRESS] , повністю сплачена [PERSON] у 1992 році. Довідка видана для оформлення права власності в Львівському міському бюро технічної інвентаризації. Довідкою, виданою ОКП «БТІ та ЕО» 02 вересня 2024 року, встановлено, що квартира [ADDRESS] , зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] на підставі довідки № 00/15, виданої 13 квітня 1992 року ЖБК № 122 Як встановлено із заповіту, посвідченого 03 вересня 2013 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Єгоровою Н.Ю., [PERSON] на випадок своєї смерті розпорядилась належною їй на праві власності квартирою [ADDRESS] , на користь [PERSON] . Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 17 червня 2024 року Солонківською сільською радою Львівського району Львівської області, вбачається, що [PERSON] померла [INFO] . З листа-відповіді державного нотаріуса Шостої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області С. Гнідець № 151/02-14 від 12 лютого 2025 року вбачається, що реєстраційне посвідчення № 1237, видане 24 квітня 1992 року Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації, та довідка № 00/15, видана 13 квітня 1992 року Житлово-будівельним кооперативом № 122, складені на особу [PERSON] . З огляду на вказане, видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом не вдається за можливе, оскільки існують розбіжності у написанні прізвища спадкодавця. Повідомлено про можливість звернення до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів спадкодавцю. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Таким чином, судом встановлено, що реєстраційне посвідчення № 1237, видане 24 квітня 1992 року Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації, та довідка № 00/15, видана 13 квітня 1992 року Житлово-будівельним кооперативом № 122, на ім`я [PERSON] , належали при житті особі [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , а внести виправлення у такі неможливо. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що обставини, на які покликався представник заявника у заяві, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому вимоги такої підлягають задоволенню.

Outcome: approved