Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

короткий зміст позовних вимог. Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, у якому просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] . Позов обґрунтовує тим, що 24.12.1999 вона уклала із відповідачем шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис №1079. Від вказаного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Внаслідок різних поглядів на життя, характерів, уподобань, подружнє життя у них не склалось, між сторонами постійно виникають суперечки. Подружні відносини фактично розірвані з 2010 року, можливості зберегти сім`ю немає. У зв`язку з наведеним, просила шлюб розірвати. Рух справи, позиція суду. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2025 справу передано на розгляд судді Гуцолу М.П. (а.с. 10). З метою визначення підсудності суддею здійснено запит до Єдиного державного демографічного реєстру та Погребищенської міської ради про реєстрацію місця проживання відповідача [PERSON] (а.с. 12, 13). 25.04.2025 судом отримана відповідь, відповідно до якої за відомостями Реєстру територіальної громади інформація щодо місця проживання [PERSON] відсутня (а.с. 14). З врахуванням норм ч.9 ст. 28 ЦПК України ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 25.04.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено перше судове засідання на 14.05.2025, розміщено на веб-порталі судової влади України оголошення про повідомлення відповідача про розгляд справи (а.с. 15). Позивач у судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити (а.с. 22). Відповідач в судове засідання не з`явився також, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с. 23-27). Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку. Встановлені судом обставини справи. Сторони [PERSON] та [PERSON] знаходяться у шлюбі, який зареєстрований 24.12.1999 Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис №1079, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с. 9). Від спільного проживання неповнолітніх та малолітніх дітей не мають. Також судом встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, спільне проживання фактично припинено, взаємини між ними зіпсувалися, оскільки мають діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю, кожен має власне особисте життя. Факт не проживання позивача і відповідача однією сім`єю та відсутність спільного побуту суд розцінює, як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Вказані обставини відповідачем не оспорюються та визнаються. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права. Головним завданням сімейного законодавства є зміцнення сім`ї. Проте завдання СК України щодо подальшого зміцнення сім`ї не виключає існування права на розлучення. Держава заінтересована у збереженні лише такої сім`ї, яка б відповідала принципам моралі і вимогам закону. Відсутність почуттів любові і поваги, неможливість подолання непорозумінь, неприязні, ворожнечі - все це негативно відбивається на особистому житті кожного із подружжя. Основою сімейних відносин є добровільний шлюб жінки та чоловіка, що ґрунтується на вільних від матеріальних розрахунків почуттях взаємної любові, дружби та поваги всіх членів сім`ї. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Нормами ст. 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, не згідна на примирення, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, позов підлягає задоволенню, в порядку ст. 206 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач не клопотала про відновлення їй дошлюбного прізвища. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При подачі позову до суду позивач була звільнена від оплати судового збору в розмірі 1211,20 грн на підставі п.9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджено пенсійним посвідченням № [NUMBER] (а.с. 7). Враховуючи те, що відповідач визнав позовні вимоги, а відтак з відповідача слід стягнути в дохід держави 50 відсотків судового збору, що становить 605,60 грн, а іншу частину судового збору у розмірі 605,60 грн компенсувати за рахунок держави. На підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved