Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивачка звернулася до суду з позовом до Сереховичівської сільської ради, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельні ділянки, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, після смерті брата позивачки [PERSON] відкрилась спадщина, в тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку для будівництва та обслуговування вказаного будинку, площею 0,25 га. За життя [PERSON] заповіту не складав, спадкоємців першої черги за законом на момент смерті не мав. Позивачка зазначає, що прийняла спадщину як спадкоємець ІІ черги за законом, отримала свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна. Оскільки правовстановлюючі документи на будинковолодіння та земельну ділянку у спадкодавця на момент смерті були відсутні, то позивачці нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане нерухоме майно про що нотаріус винесла відповідну постанову. Також зазначає, що інших спадкоємців за законом, та таких які мають право на обов`язкову частку, у спадкодавця немає. Рух справи в суді. Позовна заява надійшла до суду 25.11.2024 року. 27.11.2024 року ухвалою судді відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та витребувано спадкові справи. 30.01.2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позиція учасників провадження. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, представник позивача адвокат Шевчук Д.О. подала заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача Сереховичівської сільської ради Шиманський Р.Т. в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій вказує, що сільська рада просить провести судове засідання за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10.10.2023 року, виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 7). Відповідно до копії Виписки з погосподарської книги №1 по с.Грабове за 2016 - 2023 роки Сереховичівської сільської ради значиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] за [PERSON] . Розмір присадибної земельної ділянки становить 0, 25 га. ( а.с. 10). Згідно з матеріалами спадкової справи №5/2025 до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що заповіт чинний, протягом життя не змінювався та не скасовувався (а.с. 46 51), спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON] шляхом звернення до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини (а.с. 45 зворот), отримав свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна (а.с. 57 зворот - 58). Спадкоємці за заповітом [PERSON] та [PERSON] спадщину не приймали. Відповідно до довідки, виданої Сереховичівською сільською радою № 147 від 15.10.2024 року значиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] за [PERSON] ( а.с. 8). 08.01.2025 року приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Щелкуновою І.І. винесена постанова про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок в [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на це майно (а.с. 10). Технічний паспорт на нерухоме спадкове майно, а саме на житловий будинок в [ADDRESS] , позивачкою виготовлений. (а.с. 11 - 13). Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання про задоволення позову. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Суд переконався, що спадкодавець правомірне набув право власності на спірний житловий будинок, тому це майно входить до складу спадкової маси. Відсутність державної реєстрації права власності на спірне майно не позбавляє позивача, як спадкоємця права на це спадкове майно. В силу ч.5 ст.1268 ЦК спадщина належить спадкоємцям з часу відкриття спадщини незалежно від часу її прийняття. Відповідно до вимог ст.68 Закону України «Про нотаріат» та п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, свідоцтво про право на спадщину не може бути видано у разі відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на нерухоме майно. За таких обставин спадкове право позивача може бути реалізовано лише в судовому порядку. Враховуючи час побудови нерухомого майна, яке спадкується житлового будинку з господарськими спорудами, відсутність ознак самовільного будівництва, а також той факт, що за життя спадкодавець правовстановлюючих документів на житловий будинок не мав, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що спадкодавець за життя набув право власності на житловий будинок неправомірно або, що на спадкове майно, окрім позивачки, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявність у позивачки права на спадкування за законом після смерті [PERSON] , та з огляду на те, що захистити свої права позивачка може лише шляхом звернення до суду, позов слід задовольнити в частині визнання за позивачкою право власності на вказане спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Водночас суд враховує ту обставину, що позивачкою не надано доказів передачі у власність спадкодавцю земельної ділянки для будівництва та обслуговування вищевказаного будинку, площею 0, 25 га чи доказів набуття в інший спосіб права власності на зазначену земельну ділянку. Згідно з випискою з погосподарської книги не зазначено про належність земельної ділянки спадкодавцю, та підставу набуття права власності. Матеріали справи не місять кадастрового номера ділянки в Державному земельному кадастрі для визначення місцезнаходження земельної дії, не містять грошової оцінки земельної ділянки, яка необхідна для визначення ставки судового збору для майнової вимоги. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (пункт «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України). Відповідно до\~ст.\~125ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: - цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; - свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2\~ст. 126 ЗК України). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; - реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені\~вимоги спадкодавцем\~не дотримано\~-\~право власності\~на конкретні\~земельні ділянки\~не виникає\~та відповідно\~до\~ст.\~1216\~ЦК Українине переходить\~до спадкоємців\~у порядку\~спадкування,\~за винятком\~встановлених випадків,\~на які\~поширюється дія\~п.\~1розділу\~X\~"Перехідні\~положення"ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі\~ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абз. 2 п. 1\~розділу X "Перехідні положення" ЗК України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до\~Декрету КМ України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок»(втратив чинність на підставі\~Закону України від 14.09.2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16.09.2008 року № 509-VІ). Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМ України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3\~ст.\~116 ЗК України). Згідно правової позиції викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №350/67/15-ц якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження розпочатої спадкодавцем процедури приватизації земельної ділянки та відмови органами місцевого самоврядування спадкоємиці [PERSON] у завершенні процедури приватизації. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання за позивачкою права власності в порядку спадкування земельну ділянку для будівництва та обслуговування вказаного будинку, площею 0,25 га.

Outcome: partial