Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

Позивач ТОВ «Пінг-Понг» 13.12.2024 звернувся в Миргородський міськрайонний суд Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Документ сформований в системі «Електронний суд» 12.12.2024. Позовна заява обґрунтована тим, що 07.02.2020 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН» https://miloan.ua/, [PERSON] було подано заявку на отримання кредиту № 1543385. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті. Вказував, що товариством зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконана та надано кредит шляхом перерахування коштів на карту отримувача. Відповідач умови договору не виконала, кредитні кошти не повернула. Позивач зазначав, що 01.04.2020 згідно умов договору факторингу № 01/04 ТОВ «МІЛОАН» було відступлено право вимоги за кредитним договором № 1543385 від 07.02.2020 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Довіра та гарантія», та відповідно ТОВ «Довіра та гарантія» набуто права вимоги до відповідача. 13.12.2021 згідно умов договору факторингу № 1/4, ТОВ «Довіра та гарантія» було відступлено право вимоги за кредитним договором № 1543385 від 07.02.2020 на користь позивача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Пінг-Понг», та відповідно ТОВ «Пінг-Понг» набуто права вимоги до відповідача в розмірі 29842 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 9700 грн; заборгованість за відсотками становить 18942 грн; заборгованість за комісією 1200 грн. В поданій до суду позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Пінг-Понг» заборгованість за кредитним договором № 1543385 від 07.02.2020 у розмірі 29842 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19.12.2024 справу за позовною заявою ТОВ «Пінг-Понг» передано для розгляду за підсудністю до Київського районного суду м. Полтави. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 10.01.2025 відкрито провадження в справі за даним позовом за правилами спрощеного позовного провадження. 27.01.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач [PERSON] , вказувала, що дійсно 07.02.2020 був укладений кредитний договір з ТОВ «Мілоан», вважає, що строк дії кредитного договору до 08.03.2020, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню зі стягненням заборгованості зі тілом кредиту в розмірі 10000 грн та відсотками в розмірі 6000 грн. Також вважає, що вимоги в частині стягнення комісії є безпідставними. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог в частині нарахування відсотків поза межами строку дії кредитного договору та комісії. 04.02.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, де позивач зазначив, що строк кредитування за договором № 1543385 пролонгувався, тому проценти слід нараховувати за 30 днів та 60 днів продовження строку кредитування, а сума комісії передбачена договором. Позовні вимоги просив задовольнити повністю. 07.02.2025 відповідач подала до суду заперечення на відповідь на відзив. Позивач звертався до суду з заявою про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явилася. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 07.02.2020 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН» https://miloan.ua/, [PERSON] було подано заявку на отримання кредиту № 1543385. 07.02.2020 між сторонами по справі будо укладено кредитний договір № 1543385, за умовами якого сума кредиту визначена в розмірі 10000 грн, строком 30 днів з 07.02.2020, з датою повернення 08.03.2020. Пунктом 1.5.2. договору його сторони передбачили сплату процентів за користування кредитом 6000 грн, які нараховуються за ставкою 2 % від фактичного залишку. Встановлено та не заперечується відповідачем, що кредитодавець умови договору виконав, перерахувавши грошові кошти відповідачу. Отже, судом встановлено, що товариством виконано взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Також встановлено, що 01.04.2020 згідно умов договору факторингу № 01/04 ТОВ «МІЛОАН» було відступлено право вимоги за кредитним договором № 1543385 від 07.02.2020 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Довіра та гарантія», та відповідно ТОВ «Довіра та гарантія» набуто права вимоги до відповідача. 13.12.2021 згідно умов договору факторингу № 1/4, ТОВ «Довіра та гарантія» було відступлено право вимоги за кредитним договором № 1543385 від 07.02.2020 на користь позивача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Пінг-Понг». Оскільки відповідач всупереч умов кредитного договору порушила умови кредитного договору, не повернула в повному обсязі кредит кредитодавцю, не виконала в повному обсязі грошові зобов`язання перед позивачем за договором, суд приходить до висновку, що вимоги позивача до відповідача про стягнення заборгованості заявлені обґрунтовано. При вирішенні питання про розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, судом враховується таке. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до п. 1.3.-1.4.30 укладеного між договору, його сторони передбачили строк кредитування 30 днів. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року по справі № 723/304/16-ц (провадження N 14-360цс19), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року по справі № 638/13683/15-ц (провадження N 14-680цс19), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22), тобто дана судова практика є сталою. Щодо суми комісії в розмірі 1200 грн судом враховується наступне. Пунктом 1.5.1. договору його сторони визначили, що комісія в розмірі сплачується за надання кредиту. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язанні з розрахунково-касовим обслуговуванням, передбачено в розділі 4 «Графік платежів/розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної процентної ставки» кредитного договору. Переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), у договорі не зазначено. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». В даній справі сторони передбачили сплат комісії за надання кредиту, але відсутній перелік додаткових та/чи супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позичальнику та за які кредитодавцем встановлена відповідна комісія за надання (а не обслуговування) кредиту. Тому суд приходить до висновку, що в цій частині вимоги не підлягають задоволенню. Тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором від 07.02.2020 № 1543385 в розмірі 16000 грн, в тому числі заборгованість за тілом кредиту в сумі 10000 грн та відсотками за період користування кредитом 30 днів в сумі 6000 грн. Тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Твердження позивача про пролонгацію договору не підтверджено дослідженими судом доказами, як встановлено судом, відповідні угоди між сторонами кредитних зобов`язань укладені не були. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку частковим задоволенням позовних вимог понесенні позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та на правову допомогу в розмірі 6000 грн підлягають йому відшкодуванню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial