Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

15.06.2018 року позивач [PERSON] звернулася до Харківського окружного суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд: визнати незаконними дії приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу (далі ХМНО) Іванової Ю.В., як державного реєстратора, щодо державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] , номер запису 24909242; скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , номер запису 24909242, здійснену 19.02.2018 року суб`єктом державної реєстрації прав приватним нотаріусом Івановою Ю.В. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 19.02.2018 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом ХМНО Івановою Ю.В., яка як суб`єкт державної реєстрації права зареєструвала за позивачем право власності на майно, а саме 19.02.2018 року зробила запис №24909242. Наступного дня 20.02.2018 року позивач дізналася, що в рамках кримінального провадження № 12018220470000804 від 13.02.2018 року за ч. 4 ст. 190 КК України ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 14.02.2018 року у справі № 643/1707/18 було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 14.02.2018 року о 16:48 було зареєстровано ухвалу суду про арешт майна. Проте незважаючи на наявність зареєстрованої ухвали суду про арешт майна квартири, приватним нотаріусом Івановою Ю.В. було проведено реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно та не було повідомлено позивача про наявність цієї ухвали суду. У подальшому, приватний нотаріус Іванова Ю.В. визнала, що була допущена помилка, і що позивач зможе отримати компенсацію від страхової компанії. Страхова компанія «АСКА» повідомила, що факт настання страхового випадку встановлюється судовим рішенням, що набрало законної сили або визнаної страхувальником та погодженої страховиком письмової вимоги (претензії) третьої особи. Однак, приватний нотаріус не визнає будь-яких порушень зі свого боку. Проте, безпосередньо перед прийняттям рішення щодо реєстрації речових прав на нерухоме майно, приватний нотаріус Іванова Ю.В. здійснила запит до Реєстру прав на нерухоме майно та їх обтяжень лише за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна, внаслідок чого не було отримано даних щодо наявності зареєстрованого рішення суду щодо арешту квартири. Таким чином, внаслідок порушення приватним нотаріусом чинного законодавства, позивачем було придбано майно, що є предметом злочину, та яке має бути повернуто його власнику. З огляду на вказане, позивач звернулася до суду за захистом свого порушеного права. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.07.2019 року адміністративний позов [PERSON] задоволений, який постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2019 року рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.07.2019 року у справі № 820/4673/18 залишено без змін. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25.03.2021 року касаційну скаргу приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON] задоволено. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.07.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2019 скасовано. Провадження в адміністративній справі №820/4673/18 за позовом [PERSON] до Приватного нотаріуса ХМНО Іванової Ю.В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії закрито (т. 3, а.с.14-33). Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14.04.2021 року заяву [PERSON] про направлення за встановленою юрисдикцією справи задоволено, справу № 820/4673/18 за позовом [PERSON] до Приватного нотаріуса ХМНО Іванової Ю.В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, передано до Московського районного суду м. Харкова. Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 28.04.2021 року [PERSON] вказану цивільну справу прийнято до провадження, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 21.12.2021 року [PERSON] залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача \~ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА». Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 08.03.2022 № 2/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Московського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави. Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави Гольник Л.В. від 22.09.2023 року прийняти вказану цивільну справу до свого провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 19.06.2024 року закрито підготовче провадження у справі та справа призначена до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 13.03.2025 року залучено у справі правонаступника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ПРАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО». 25.04.2025 року Октябрський районний суд міста Полтави перейменовано на Шевченківський районний суд міста Полтави. Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якій відповідач [PERSON] не визнає позовних вимог. Відповідач визнає те, що дійсно 19.02.2018 року вона нотаріально посвідчила договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] та вчинила дії щодо реєстрації відповідного речового права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Проте, відповідач заперечує твердження позивача, що нотаріус здійснила лише запит до Державного реєстру прав на нерухоме майно та їх обтяжень лише за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна. 19.02.2018 року нотаріус Іванова о 17:19 перевірила дані щодо вказаного нерухомого майна за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна та о 17:22 дані щодо вказаного нерухомого майна шляхом пошуку за ПІБ та РНОКПП продавця квартири [PERSON] , що підтверджується довідками. Згідно відкритих даних ЄДРСР ухвала Московського районного суду м. Харкова про накладення заборони на відчуження вказаної квартири від 14.02.2018 року у справі № 643/1707/18 набрала чинності лише 20.02.2018 року, а внесено її до ЄДРСР лише 19.02.2018 року. Станом на 09:14 20.02.2018 року заява про державну реєстрацію вказаного обтяження знаходилася в стані «зупинено розгляд». Законодавчими актами не передбачено вчинення нотаріусом обов`язкового запиту інформації щодо обтяжень одночасно за декількома ідентифікаторами З огляду на вказане, нотаріусом Івановою Ю.В. не порушувалися жодні вимоги законодавства щодо вчинення нотаріальної дії та реєстрації прав на підставі нотаріально посвідченого правочину. (т.1, а.с.97-100, т.3, а.с. 116-119). У відповіді на відзив, представник позивача наголошує, що вимоги позивача є правомірними та таким, що ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, належним чином обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, тому підлягають задоволенню, а відзив не спростовує жодного доводу позову. Вказує, що відповідач визнає, що на момент здійснення реєстрації права власності у реєстрі була зареєстрована заява про внесення запису про накладення арешту, але вона перебувала у стані «зупинений розгляд». Факт того, що у Державному реєстрі існує зареєстрована заява щодо обтяжень квартир відповідач виявила тільки після претензій позивача. Хоча відповідач була зобов`язана та повинна була виявити заяву про внесення запису про накладення арешту під час реєстрації прав власності на квартиру та відповідно не здійснювати реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомості. Позовна заява полягає у визнанні незаконними дій приватного нотаріуса ХМНО Іванової Ю.В. як державного реєстратора. У відзиві зазначається, що чинним законодавством не передбачено вчинення нотаріусом обов`язкового запиту інформації щодо обтяжень одночасно за декількома ідентифікаторами, але в той же час державний реєстратор повинен здійснити запит інформації щодо обтяжень одночасно за декількома ідентифікаторами, що передбачено у порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1141 від 26.10.2011 року. Порядок надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, не регулює питання ведення реєстру нерухомого майна та отримання державним реєстратором інформації щодо обтяження. Дія цього порядку не поширюється на надання витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, взяття на облік безхазяйного нерухомого майн, а також на отримання витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав шляхом безпосереднього доступу відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень та Порядку доступу до Державного реєстру прав на нерухоме майно, затверджених Кабінетом Міністрів України (т. 1, а.с.149-151). У запереченнях представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивач не навів належних, допустимих та достовірних доказів порушення приватним нотаріусом Івановою Ю.В. вимог законодавства при здійсненні реєстраційної дії (т. 1, а.с.166-168). У судове засідання представник позивача не з`явився, просив розглянути справи у відсутність позивача та його представника, просив позовні вимоги задовольнити та при ухваленні рішення взяти до уваги пояснення представника позивача від 12.03.2025 року. Відповідач та її представник у судове зсідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, просили закрити провадження в частині позовних вимог про скасування державної реєстрації права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , оскільки в даній частині позовних вимог відсутній предмет спору; в частині позовних вимог про визнання незаконними дій приватного нотаріуса Іванової Ю.В. як державного реєстратора щодо реєстрації права власності на вказану квартиру, номер запису 24909242 залишити без розгляду, оскільки позивач звернулася з цивільним позовом до [PERSON] у кримінальній справі, який ґрунтується на тих самих фактичних обставинах та правових підставах. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов такого висновку. Встановлено, що 19.02.2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Івановою Юлією Вікторівною (т.1, а.с.14-15). Відповідач як суб`єкт державної реєстрації прав зареєструвала за позивачем право власності на вказане майно, про що 19.02.2018 року було зроблено запис №24909242. Вказані обставини не оспорюються сторонами у справі. Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 14.02.2018 року у справі №643/1707/18 було накладено арешт на квартиру за адресою: [ADDRESS] (т.1, а.с.19-21). 14.02.2018 року о 16:48:47 державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради Гетьманом П.С. у Державному реєстрі\~речових прав на нерухоме майно зареєстровано заяву (номер запису про обтяження 24912642), поданою уповноваженою собою ГУ НП в Харківській області Багрянцевим Владиславом Вячеславовичем за реєстраційним № 26779122\~\~про арешт нерухомого майна квартири, на підставі ухвали Московського районного суду м. Харкова № 643/1707/18 від 14.02.2018 року (т. 1, а.с. 141). Рішенням №39686838 від 15.02.2018 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Гетьмана П.С. розгляд заяви про державну реєстрацію обтяження на квартиру за адресою: [ADDRESS] було зупинене на підставі п.1. ч.1\~ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~у зв`язку з відсутністю в Єдиному державному реєстрі судових рішень ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 14.02.2018 року у справі №643/1707/18 (т.1, а.с.112-113). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна державний реєстратор Гетьман П.С. сформував документ за індексним № 114060993 15.02.2018 року о 09:17:17 за адресою об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , заява з реєстраційним номером: 26779122, від 14.02.2018 року 16:48:47, заявник [PERSON] (уповноважена особа), який міститься у зазначеному Державному реєстрі (т.1, а.с. 110-111). 20.02.2018 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради Гетьман П.С. прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 39759272 про реєстрацію обтяження арешт нерухомого майна за адресою: квартира [ADDRESS] , (т.1, а.с. 16-17, 142). Позивач звернулась до відповідача з письмовою вимогою від 26.03.2018 в порядку статті 13 Порядку і правил проведення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності приватного нотаріуса, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 № 624\~() щодо визнання відповідачем письмової вимоги з метою отримання страхового відшкодування внаслідок заподіяння приватним нотаріусом майнової шкоди позивачу під час вчинення ним нотаріальних та реєстраційних дій (т.1, а.с.22). Відповідачем листом від 13.04.2018 надано відповідь на вказану вимогу позивача, якою її повідомлено про те, що договір, який посвідчував право власності на спірне майно за [PERSON] був вчинений на підставі підроблених правовстановлюючих документів, а тому не визнається страховим випадком відповідно до положень Порядку № 624. Вважаючи протиправними дії відповідача щодо здійснення реєстрації права власності нерухомого майна, яке на момент вчинення такої перебувало під арештом та було об`єктом злочину, що призвело до заподіяння позивачу шкоди, позивач звернувся із цим позовом до суду. Відповідно до\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1, ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правовідносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані\~Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (надалі Закон №1952-IV). Згідно з ч. 1 ст. 2\~Закону №1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до\~ст. 4 Закону № 1952-IV\~державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону; 3) право власності на об`єкт незавершеного будівництва; 4)\~заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження. Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону №1952-IV у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб`єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. На підставі п.п. 1, 2, 5 ч. 3\~ст. 10 Закону №1952-IV\~державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими\~закон\~та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав. Частина 1\~ст. 18 Закону №1952-IV\~встановлює, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. В силу приписів абз. 3 ч. 1\~ст. 25 Закону №1952-IV\~визначено, що у\~разі наявності зареєстрованих заяв на проведення реєстраційних дій державний реєстратор, який здійснює розгляд таких заяв, невідкладно повідомляє про зупинення реєстраційних дій відповідних заявників. Згідно з ч. 2\~ст. 18 Закону №1952-IV\~перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до п.11 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 р. № 1141\~(в редакції від 09.11.2016 року, яка діяла на момент проведення оскаржуваної реєстраційної дії), пошук у Державному реєстрі прав відомостей здійснюється за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна. У разі коли відомості про реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у заяві (запиті) не зазначаються, пошук у Державному реєстрі прав відомостей здійснюється за такими ідентифікаторами: 1) за ідентифікаційними даними фізичної або юридичної особи: для фізичної особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства) - прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові, податковий номер; для фізичної особи (громадянина України, який через свої релігійні або інші переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податку (ідентифікаційного номера), офіційно повідомив про це відповідні органи державної влади та має відмітку в паспорті громадянина України) - прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові, номер і серія паспорта громадянина України; для юридичної особи (резидента та нерезидента) - найменування юридичної особи та податковий номер; 2) за адресою об`єкта нерухомого майна/місцезнаходженням земельної ділянки - назва адміністративно-територіальної одиниці (Автономна Республіка Крим, область, м. Київ, м. Севастополь), району, населеного пункту або селищної, сільської ради». Під час проведення державної реєстрації прав державний реєстратор додатково здійснює пошук інших заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на те саме майно та рішень судів про заборону вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією таких прав, у базі даних про реєстрацію заяв і запитів (пункт 12 Порядку № 1141) Пошук заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у базі даних про реєстрацію заяв і запитів здійснюється за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна та ідентифікаторами, визначеними у підпунктах 2 і 3 пункту 11 цього Порядку (пункт 13 Порядку № 1141). При здійсненні пошуку за параметрами «адреса» Державний реєстр прав надає інформацію безпосередньо щодо розділу в тому числі інформацію щодо речових прав зареєстрованих у цьому розділі, а також інформацію щодо речових прав на нерухоме майно, яка може міститися в спецрозділах. При здійсненні пошуку за параметрами «реєстраційний номер» програмне забезпечення видає звужену інформацію, та при здійсненні такого пошуку програмне забезпечення не надає інформацію щодо речових прав та обтяжень, зареєстрованих в спецрозділах. Згідно письмових доказів, що містяться в матеріалах справи вбачається, що під час здійснення реєстраційної дії відповідачем було зроблено пошук в Державному реєстрі речових прав на нерухоме\~\~майно інформації щодо наявності обтяжень. Також відповідачем були отримані відомості із бази даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру речових прав. Згідно витягу (ідентифікатор пошуку 114531247) від 19.02.2018 року відповідачем було задано параметр пошуку реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1472021063101, було отримано інформацію про наявність лише заяви про державну реєстрацію права власності, подану позивачем відповідачу (т.1, а.с.137). 20.02.2018 року о 09 годині 14 хвилин державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради Гетьманом П.С. було зроблено аналогічний запит до бази даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру речових прав (ідентифікатор пошуку 114555477), однак параметром пошуку було задано адресу нерухомого майна, а саме: [ADDRESS] , та отримано витяг, в якому містилась інформація щодо зареєстрованої заяви про державну реєстрацію обтяження від 14.02.2018 року та її стан зупинено (т. 1, а.с. 114). Натомість згідно наданих відповідачем відомостей із бази даних про реєстрацію заяв та запитів державного реєстру речових прав сформованих [PERSON] 19.02.2018 року такий пошук останньою був здійснений за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 1472021063101 та не здійснено за адресою об`єкта нерухомого майна, за якою було зареєстровано заяву та накладено арешт (т. 1, а.с.137, 140). Отже, у разі дотримання Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141\~(в редакції від 09.11.2016 року, яка діяла на момент проведення реєстраційної дії), під час здійснення 19.02.2018 року реєстраційної дії щодо вказаної квартири, а саме при здійснення пошуку заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у базі даних про реєстрацію заяв і запитів за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна та ідентифікаторами, визначеними у підпунктах 2 і 3 пункту 11 цього Порядку (п.12-13 Порядку№1141), відповідач отримала б інформацію про зареєстровану заяву про державну реєстрацію обтяження, яка була б відображена в відповідній відомості, що у відповідності до\~ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~є підставою для зупинення реєстраційних дій. З урахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку, що рішення відповідача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.02.2018 року №39755028 прийнято з порушенням порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України та визначеного\~\~спеціальним\~законом, а тому є неправомірним. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~26\~Закону №1952-IV у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому\~підпунктом "а"\~пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення. Як вбачається до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 23.12.2019 року скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , номер запису № 24909242, на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.07.2019 року у справі № 820/4673/18, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2019 року рішення Харківського окружного адміністративного суду, яким адміністративний позов [PERSON] був задоволений (т. 3, а.с126-127). Оскільки вказані судові акти були скасовані постановою Верховного Суду від 25.03.2021 року, то вони не породжують жодних правових наслідків. Під час судового розгляду справи також встановлено, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 16.10.2023 року [PERSON] \~визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 367 КК України та призначено їй покарання\~у виді позбавлення волі на строк 3 роки, з позбавленням права обіймати посади державного реєстратора та займатись діяльністю, пов`язаною з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяженням строком на 1 рік із штрафом в дохід держави в розмірі 300\~неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 5100 грн 00 коп. Відповідно до статті 75 КК України\~ [PERSON] \~від відбування основного покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї судом обов`язки. На підставі статті 49, частини 5 статті 74 КК України звільнено\~ [PERSON] \~від покарання, призначеного даним вироком суду за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 367 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. Відмовлено у задоволенні цивільного позову [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 08.08.2024 року вказаний вирок щодо [PERSON] залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 13.02.2025 року касаційну скаргу представника потерпілої [PERSON] задоволено. Вирок Київського районного суду м. Харкова від 16.10.2023 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 08.08.2024 року\~стосовно [PERSON] щодо вирішення цивільного позову скасовано та призначено в цій частині новий розгляд провадження в порядку цивільного судочинства в суді першої інстанції. В іншій частині вирок та ухвалу залишено без зміни. Суд відхиляє вимоги сторони відповідача про наявність підстав для залишення позову на підставі п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Залишення позову без розгляду можливе лише за умови, що позов у справі, яка перебуває у провадженні цього чи іншого суду, є тотожним щодо позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Необхідна наявність водночас трьох складових: тотожних сторін спору; тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав, зокрема, залишати позов без розгляду. Аналогічний правовий висновок щодо застосування вимог пункту 4 частини першої статті 257 ЦПК України та залишення позову без розгляду викладено в постановах Верховного Суду від 20.02. 2019 року у справі № 755/16267/17, від 23.11. 2022 року у справі № 759/2532/22-ц, від 16.11. 2022 року у справі № 520/97/18, від 30 червня 2023 року у справі № 522/13894/22. Суд приходить до висновку, що даний цивільний позов та цивільний позов, заявлений [PERSON] до [PERSON] в рамках кримінального провадження не є тотожними. Також суд не вбачає підстав для закриття провадження у справі. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір.

Outcome: approved