Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, проте заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 18.12.2024 року шлюб розірвано. Від даного шлюбу сторони мають дітей старшого сина [PERSON] , [INFO] , та молодшого сина [PERSON] , [INFO] . Після припинення фактичних шлюбних відносин діти проживають разом із позивачкою та перебувають на її утриманні. Вказує, що відповідач вихованням дітей у достатньому об`ємі не займається та не надає належної матеріальної допомоги на утримання дітей. Враховуючи, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу на дітей, проте у недостатній кількості, достатньої участі в їх утриманні та вихованні не приймає, діти проживають разом із позивачкою та утримувати їх самостійно вона змоги не має, а сума, яку надсилає відповідач є недостатньою, просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку(доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 20.03.2025 року, судом постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 16.04.2025 року по вказаній справі закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. У судове засідання учасники справи не з`явилися. До початку розгляду справи по суті представник позивача, подав до суду письмову заяву, в якій просить суд справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. До початку розгляду справи по суті від відповідача до суду надійшла заява, в якій просить суд справу розглядати за його відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу в їх відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Сторони перебували шлюбі з 11 серпня 2011 року. Під час шлюбу у сторін народились діти старший син [PERSON] , [INFO] , та молодший син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження, де батьком дітей в свідоцтвах про народження зазначений відповідач. Заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 18.12.2024 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Діти проживають разом із позивачкою, даний факт сторони не оспорюють. Також сторони не оспорюють факт участі відповідача у фінансовому утриманні дітей, однак у цей же час відповідач не відмовляється від сплати аліментів, а щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Норми права, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів,\~ суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України. За таких обставинах суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку відповідача на двох дітей щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, підлягають задоволенню, розмір аліментів необхідно визначати з усіх видів заробітку відповідача. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до положень\~ст. 183 СК України\~розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~ст. 182 СК України, так і положень статей\~183,\~184 СК України. За таких обставин, враховуючи наведені вище положення, норму\~статті 180 СК України\~щодо рівного обов`язку кожного з батьків по забезпеченню дітям необхідного матеріального утримання, відсутності істотних обставин, які могли б впливати на виконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків, можливості сплачувати аліменти, з урахуванням інтересів та потреб саме дітей, суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу відповідача щомісячно, до досягнення дітьми повноліття є обґрунтованими. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: approved