Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-01 00:00:00

Позивач звернулася в суд із вищевказаною позовною заявою до відповідача, в якій просить: \~ \~ \~ \~1. Стягнути, на користь, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття; 2. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання матері, з якою проживає дитина, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи стягнення з моменту подання позову до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] трьох років починаючи стягнення з дня подання позову до суду. В обґрунтування позову зазначила, що з квітня 2023 року позивач перебувала в фактичних шлюбних стосунках з [PERSON] без реєстрації шлюбу. Від їхніх стосунків у сторін є спільна дитина, [PERSON] , [INFO] . Між сторонами на момент подання даної заяви не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини. Так, на позиваче лягає тяжкий тягар утримання дитини, придбання одягу, їжі, ліків, вітамінів, товарів для дозвілля, розвитку, літній відпочинок та ін. Таким чином, дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень позивач не зможе забезпечити спільній дитині, тому батько, який є здоровим та працездатним, може сплачувати аліменти на рівні 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Наразі позивач доглядає за своєю малолітньою дитиною та не має особистого доходу, перебуває на утриманні своїх родичів. Доглядаючи за дитиною вона не можливості займатися підробітками, оскільки весь мій час зайнятий доглядом за дитиною. Тому наразі їй потрібна матеріальна допомога чоловіка аби забезпечення себе та дитину. У зв`язку із складним матеріальним становищем, потребує матеріальної допомоги на її утримання від відповідача. Відповідач, перебуває в лавах ЗСУ та отримує стабільне грошове забезпечення. Вважає, що така людина може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та на її утримання, так як в той час коли відповідач має можливість отримувати дохід вона займається вихованням спільної дитини та не має можливості самореалізовуватися та заробляти гроші. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Ухвалою суду від 06.03.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 02.04.2025 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позову заяву та клопотання про відкладення розгляду справи. Судом встановлено, що до поданого представником відповідача відзиву на позовну заяву не додано доказів надсилання його позивачу. Згідно п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом. Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. Як вбачається із поданого відзиву, відповідачем не долучено для суду документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву позивачеві. Таким чином позивач позбавлений права подати відповідь на відзив, висловити міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх визнання або відхилення. Враховуючи наведене, поданий відповідачем відзив залишається судом без розгляду. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи та вивчивши докази, суд встановив таке. Сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 02.11.2024. Оцінюючи доводи позивача щодо права на отримання нею аліментів від відповідача на утримання дитини, суд зазначає таке. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно зі ст. ст. 7, 155 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Сторони мають спільну дитину, яка є неповнолітньою яка проживає з позивачкою, перебуває на її утримані, а тому вона має право на отримання аліментів від відповідача батька дитини на її утримання. Відповідно до вимог ст. 182 СК України до обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням наведеного, суд вважає, що є підстави для стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини у заявленому розмірі. Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання позивачки як матері дитини, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1, 2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності, а також має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Суд зауважує, що сторони не перебувають у шлюбі, однак, як визначено у ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до\~частин другої - четвертої статті 84\~та\~статей 86\~і\~88\~цього Кодексу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 80, ч. 1 ст. 81 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі, перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України. Тобто, утримання дружині, яка перебуває в стані вагітності, з якою проживає дитина, від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, надається у формі аліментних платежів, з моменту подачі заяви до суду до досягнення дитиною трирічного віку, з усіх видів доходу, в твердій грошовій формі або частці, лише за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 128 КЗпП України при відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Аналогічно, частиною 3 статті 70 Закону України "Про виконавче провадження", визначено, що загальний розмір усіх відрахувань підчас кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі уразі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Виходячи з вищенаведених норм законодавства у їх сукупності, для можливості відрахування 70 відсотків від заробітної плати боржника необхідна наявність водночас двох умов відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Тобто, при відрахуванні з заробітної плати за працівником у всякому разі повинно бути збережено 50 % заробітку. З урахуванням наведеного, позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 6 ст.141ЦПК України\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у зв`язку з чим судовий збір в розмірі 2\~422,40 грн за ставками судового збору, чинним на час подання позивачем позову, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, враховуючи, що позивач відповідно до положень Закону України «Про судовий збір»\~звільнена від сплати судового збору при поданні до суду позову про стягнення аліментів.

Outcome: approved