Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

В березні 2025 року [PERSON] в особі представника адвоката Мартовицького К.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що 17.12.1988 він з відповідачкою зареєстрували шлюб за актовим записом № 207. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами припинені з 2002 року, з того часу проживають окремо, а шлюб існує формально. Просив шлюб розірвати, оскільки можливості примирення немає. Судом проведено такі процесуальні дії у справі. В Єдиному державному демографічному реєстрі відсутній запис про зареєстроване в установленому законодавством порядку місце проживання відповідачки. Оскільки останнє відоме місце проживання відповідачки розташоване на тимчасово окупованій території, ухвалою від 27.03.2025 витребувано від Мінсоцполітики інформацію з Єдиної інформаційної бази даних внутрішньо переміщених осіб. 31.03.2025 до суду надійшла відповідь ГУ ДМС у Донецькій області з якої випливає, що за наявними обліками ЄІАС УМП ДМС України в Єдиному державному демографічному реєстрі та реєстрі територіальної громади, відсутні відомості, щодо реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання відповідачки В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні записи про зареєстроване за відповідачкою право власності на нерухоме майно. З відповіді № 1250948 від 01.04.2025 з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи випливає, що інформація щодо сум нарахованого доходу та сум утриманого з них податку за період з 1 кварталу 2024 року по 1 квартал 2025 року стосовно відповідачки у вказаному Реєстрі відсутня. 04.04.2025 до суду надійшла відповідь Мінсоцполітики відповідно до якої в Єдиній інформаційній бази даних про внутрішньо переміщених осіб станом на 02.04.2025 відсутня інформація щодо відповідачки. Ухвалою від 08.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено розгляд справи з повідомленням (викликом) учасників справи, встановлено учасникам процесу строки для подання заяв по суті справи. На виконання вимог Закону України від 26.02.2025 № 4273-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» 30.04.2025 Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя змінив найменування на Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя. Заяв по суті справи не надходило. У судове засідання позивач та його представник не прибули, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені судом належним чином. 24.04.2025 через підсистему Електронний суд ЄСІТС представник позивача надіслав заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи за відсутності позивача та його представника, проти ухвалення заочного рішення заперечень не висунули (а.с. 40). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, за відсутності в неї зареєстрованого Електронного кабінету в підсистемі Електронний суд ЄСІТС, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась судом належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України на підставі ч. 1 ст. 121 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», оскільки останнє відоме місце проживання відповідачки розташоване на тимчасово окупованій території. Згідно з вищезазначеними положеннями законодавства з опублікуванням оголошення про виклик, яке здійснене 09.04.2025 (а.с. 39), особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Тому, враховуючи, що відповідачка, будучі належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання не з`явилася до суду, не подала відзиву на позовну заяву, судом в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи за відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів (із занесенням до протоколу судового засідання) відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив таке. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 14.03.2025 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавській області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованим 17.12.1988 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Докучаєвського міського управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 207 (а.с. 5). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з 2002 року. Спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України (далі СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. \~ \~ \~ \~ За приписами ч. 3 ст.\~109\~СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Згідно з ч. 1 ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому суд вважає, що подальше збереження сім`ї неможливе, у зв`язку із чим шлюб підлягає розірванню. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила власне прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. Позивач у зв`язку з реєстрацією шлюбу прізвище не змінював. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.\~115\~СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивач не просив суд стягнути з відповідачки судові витрати, а тому зазначене питання судом не вирішувалося. На підставі викладеного,

Outcome: approved