Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-01 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» (надалі ТОВ «Споживчий Центр») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 8639,62грн. заборгованості за кредитним договором № 11.02.2024-100002590 від 11.02.2024 та судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідно до укладеного [PERSON] з ТОВ «Споживчий Центр» в електронній формі кредитного договору № 11.02.2024-100002590 від 11.02.2024, відповідачка отримала кредит на умовах поворотності, строковості та платності. Однак позичальник [PERSON] порушила умови укладеного договору щодо своєчасності повернення позичених коштів та сплати відсотків, у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість у розмірі 8639,62 грн., у тому числі по поверненню тіла кредиту у розмірі 5513,47 грн. та 3126,15 грн. процентів за користування кредитними коштами. В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві клопотав про розгляд справи у його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, у встановленому ЦПК України порядку була належним чином повідомленою про час, дату і місце розгляду справи, про причини неявки суд не інформувала, відзив на позов не подавала. На підставі ст.280 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та оцінивши у сукупності докази у справі, дійшов наступних висновків. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Судом встановлено, що між ТОВ «Споживчий Центр» та відповідачкою [PERSON] 11 лютого 2024 року укладено кредитний договір № 11.02.2024-100002590 (надалі договір), за умовами якого [PERSON] отримала у кредит грошові кошти у розмірі 7000,00грн. строком на 70 днів, терміном повернення до 20 квітня 2024 року, на умовах сплати процентів за ставкою 1,35 % за кожен день строку користування кредитом, сплати комісії у розмірі 1050,00 грн., та зобов`язалась повертати тіло кредиту та сплачувати відсотки п`ятьма рівними платежами зі спливом кожного з п`яти періодів, а також сплатити не пізніше строку останнього платежу комісію. Вказаний договір укладений у спосіб акцептування відповідачкою [PERSON] публічної оферти ТОВ «Споживчий Центр» - Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), шляхом подання відповідачкою [PERSON] 11 лютого 2024 року відповідної заявки через онлайн-сервіс на електронному ресурсі https://sgroshi.com.ua та погодження такої заявки ТОВ «Споживчий Центр» з наступним підписанням договору, що підтверджує узгодження сторонами істотних умов кредитного договору № 15.04.2024-100002256 від 11.02.2024. Усі документи, що підтверджують укладення цього договору, а також містять його істотні умови, зокрема: Заявка, Пропозиція про укладення кредитного договору (оферти), Відповідь позичальника про прийняття пропозиції - підписані електронним підписом позичальника [PERSON] за допомогою одноразових ідентифікаторів А541, Е541. Зарахування 11.02.2024 кредитних коштів у розмірі 7000,00 грн., які надійшли з сайту https://sgroshi.com.ua, з цільовим призначенням "Видача за договором № 11.02.2024-100002590" на картковий рахунок позичальника [PERSON] [NUMBER] підтверджується електронною квитанцією АТ КБ «Приватбанк». За положеннями ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Закон України\~"Про\~електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 вказаного Закону\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Укладення між фінансовою установою та боржником договору про надання кредиту в електронній формі відповідає положенням Закону України "Про електронну комерцію", оскільки позикодавець, отримавши підписані документи, ідентифікував особу, отримавши відомості про її прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, місце проживання та іншу персональну інформацію, зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний/електронний цифровий підпис). У свою чергу, Пропозиція про укладення кредитного договору (оферти) перебуває у загальному доступі, розміщена на офіційному сайті фінансової установи та у розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України, є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики з визначенням порядку і умов кредитування, прав і обов`язків сторін, іншої інформації, необхідної для укладення договору. Така отримана відповідачкою Пропозиція разом з підписаними в електронному вигляді за допомогою одноразового ідентифікатора заявкою, відповіддю позичальника про прийняття пропозиції та Паспортом споживчого кредиту складають дійсний правочин між сторонами у справі. Таким чином, суд вважає доведеним, що між сторонами було укладено договір про споживчий кредит в електронному вигляді. Відповідно до\~ст.1049\~ЦК України,\~позичальник зобов`язаний\~повернути позикодавцеві\~позику (грошові\~кошти у\~такій самій\~сумі або\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~у такій\~самій кількості,\~такого самого\~роду та\~такої самої\~якості,\~що були\~передані йому\~позикодавцем)\~у строк\~та в\~порядку,\~що встановлені\~договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. З наданого позивачем розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 11.02.2024-100002590 від 11.02.2024 слідує, що нею частково вносились платежі у повернення кредитних коштів, сплати процентів та інших платежів, і за умовами договору [PERSON] нараховано заборгованість у загальному розмірі 8639,62 грн., у тому числі по поверненню тіла кредиту 5513,47 грн., по сплаті відсотків 3126,15 грн. З розрахунку заборгованості вбачається, що проценти нараховано за період з 11.02.2024 по 20.04.2024. Суд вважає наданий розрахунок правильним, наведені у ньому дані відповідачкою не спростовано. Так як строк повернення кредиту та сплати процентів на момент розгляду справи наступив, з огляду на положення ст.ст.526, 1048, 1049 ЦК України, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог про стягнення суми позичених коштів у неповернутому розмірі 5513,47грн. та процентів у розмірі 3126,15 грн., передбачених умовами укладеного між сторонами кредитного договору, а всього заборгованості у загальній сумі 8639,62 грн. Понесені позивачем витрати по сплаті судового збору на підставі ст.141 ЦПК України слід покласти на відповідачку. Враховуючи викладене,

Outcome: approved