Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

19 березня 2025 року ТОВ «ФК «Європейська агенція\~з повернення\~боргів» (далі позивач) звернулося до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 7513743 від 25.01.2024 у розмірі 72800 грн та понесених у зв`язку з розглядом справи судових витрат. Позовна заява мотивована тим, що між сторонами спору укладено кредитний договір № 7513743, який підписано електронним підписом Позичальника. Відповідно умов договору відповідачу надано кошти кредиту у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Позивач свої зобов`язання за Договором виконав, тоді як Відповідач має заборгованість за договором № 7513743 в розмірі 72800 грн, з яких: 20000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 52800 грн - сума заборгованості за відсотками. 27 вересня 2024 між TOB «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 27092024 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого: ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ЄАПБ» приймає належні TOB «АВЕНТУС УКРАЇНА» права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по кредиту та судові витрати. Представник позивача в своєму позові просив справу розглядати без його участі, позов підтримує, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Ухвалою суду від 20.03.2025 відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач надав відзив на позовну заяву, у якому вказав, що на недостовірність указаної у позові інформації, що жодного платежу по кредиту відповідачем не було здійснено. 24 лютого 2024 року був проведений платіж у розмірі 6600 грн, що підтверджується офіційним документом від компанії, який засвідчує зарахування коштів. Отже, твердження позивача не відповідають дійсності, що є порушенням норм добросовісного використання процесуальних прав. Крім того відповідач звертаю увагу, що позивач прагне отримати відсотки майже в чотири рази більше за суму наданого кредиту (20 000,00 грн), що є економічно необґрунтованим та суперечить принципам розумності та справедливості. Умови договору, що передбачають непропорційно великі суми компенсацій або завищені процентні ставки, порушують принципи добросовісності, справедливості, розумності та верховенства права, створюють явний дисбаланс у правах і обов`язках сторін і можуть бути визнані недійсними згідно з чинним із Законом України «Про захист прав споживачів». Відповідно до практики Верховного Суду України, зокрема постанови від 7 жовтня 2020 року, суди мають право обмежити відповідальність боржника за неналежне виконання зобов`язань, якщо розмір санкцій є непропорційним наслідкам правопорушення. Заявлена позивачем до стягнення заборгованість у розмірі 52800,00 грн за прострочені відсотки та 20000,00 грн за прострочене тіло кредиту є суттєво непропорційною до початкової суми кредиту в 20000 грн, при цьому враховуючи ще платіж у розмірі 6600,00 грн. Це свідчить про явний дисбаланс між правами та обов`язками сторін, що ставить позичальника (споживача) в надзвичайно невигідне становище. Також відповідач вказує, що порушення умов договору щодо сплати суми кредиту не може бути підставою для негайного стягнення всієї суми, без попереднього врегулювання питання дострокового виконання основного зобов`язання, про здійснення якого докази у матеріалах справи відсутні. Крім того відповідач звертає увагу, що згідно з частиною 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%, а відповідно до статті 12 цього ж закону, будь-яка умова договору, яка суперечить положенням цього закону, є нікчемною. У контексті цього, умовою договору щодо встановлення ставки у розмірі 2,20% на день, передбаченою п. 1.5.1 договору, не лише порушується законодавство, але й ставить під сумнів правомірність умов договору в цілому. З урахуванням викладеного заборгованість за відсотками за укладеним між сторонами договором підлягає зменшенню та яку слід розраховувати виходячи із встановленої ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки в 1 % за період з 25.01.2024 по 27.09.2024 (247 днів): 20000 грн х 1 % = 200 грн х 247 днів = 49400 грн, яка підлягає до стягнення на користь ТОВ ФК"ЄАПБ", при цьому необхідно додатково врахувати сплату у розмірі 6600 грн. 24.02.2024 року. В судове засідання 14.05.2025 відповідач, будучим належним чином повідомленим рекомендованим листом про розгляд справи, не з`явився, про поважні причини неявки суд не повідомив. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Між сторонами спору укладено кредитний договір № 7513743 (далі - Кредитний договір), який підписано електронним підписом Позичальника, що відтворений шляхом введення Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону який зазначений п. 10 Кредитного договору, «адреса, реквізити та підпис сторін» (а.с. 6-15). Підписанням Кредитного договору Відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (далі - «Правила») (п.п. 9.8 Кредитного договору), які розміщені на сайті creditplus.ua. Приймаючи умови Кредитного Договору, Відповідач підтверджує, що він повністю погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил. За умовами п. 1.2 вказаного договору товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Пунктами 1.3-1.5 Кредитного договору визначено, що сума кредиту (загальний розмір) складає 20000,00 грн, строк кредиту - 360 днів, тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка становить 2,20% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного у п. 1.4. цього договору (п.1.5.1). Знижена процентна ставка 1,10 % в день застосовується за виконання низки умов, які полягають у сплаті коштів згідно з графіком платежів, часткового дострокового повернення кредиту та отримання від Товариства індивідуальної знижки на стандартну процентну ставку. Відповідно до п. 2.1 договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої карки, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту. Згідно з п.п. 2.4. п. 2 Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування TOB?«АВЕНТУС УКРАЇНА» суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п.п. 2.1. п. 2 договору. Того ж дня, 25.01.2024, із застосуванням електронного одноразового ідентифікатора WQ5711, відповідач підписав паспорт споживчого кредиту (а.с. 16-18), який передбачає умови, аналогічні умовам кредитного договору. Відповідно до листів АТ «СЕНС БАНК» № 5499-БТ-32.3/2025 від 23.04.2025 та № 5703-БТ-32.3/2025 від 28.04.2025 (а.с. 108-124), Відповідач є клієнтом банку. На його ім`я відкрито платіжну картки № [NUMBER] , на яку здійснено зарахування коштів у сумі 20\~000 грн. До листів додано виписки по банківському рахунку Відповідача за період з 25.01.2024 по 25.02.2024 та деталізацію здійснених операцій клієнтом по карті № [NUMBER] у форматі XLS. Згідно з Картою обліку Договору (розрахунку заборгованості) Відповідач має заборгованість за договором № 7513743 в розмірі 72800 грн, з яких: 20000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 52800 грн - сума заборгованості за відсотками; \~ \~ \~ \~0 грн - сума заборгованості за пенею, штрафами (а.с. 19-25). 27 вересня 2024 між TOB «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 27092024 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого: ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ЄАПБ» приймає належні TOB «АВЕНТУС УКРАЇНА» права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі. Згідно з п. 1.1 Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно п. 1.2 Договору факторингу, сторони погодили, що перехід від Клієнта до Фактора прав заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників, згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору (а.с. 31). Відповідно до Реєстру боржників від 27.09.2024 до Договору факторингу № 27092024 від 27.09.2024, TOB «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 72800 яких: 20000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 52800 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 32-34). Виконання умов Договору факторингу в частині оплати коштів підтверджується платіжною інструкцією № 462 від 30.09.2024 (а.с. 36). Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1\~ст. 638 ЦК України). За правилами ч. 1\~ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ч. 2\~ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частиною 1\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Порядок нарахування процентів визначається ст. 1048 ЦК України, згідно з ч. 1 якої, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін. За правилами ч. ч. 1, 2\~ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~ для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. За приписами п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1\~ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Частиною 1\~ст. 1077 ЦК\~України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1\~ст. 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За положеннями ч. ч. 1 - 4 ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. ст. 76, 77, 79, 80, 81\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачу при пред`явленні вказаного позову необхідно було довести факти укладення кредитного договору, перерахування коштів позичальнику, неналежного виконання позичальником умов договору та обставини переходу прав вимоги до позивача як нового кредитора. Кредитний договір укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідач через особистий кабінет на веб-сайті позивача подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого йому надіслало за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач і використав для підтвердження підписання договору позики. Отже, встановивши, що без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений, цей правочин у розумінні положень Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28.04.2021 року у справі № 234/7160/20, від 01.11.2021 року у справі №234/8084/20. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У цій справі позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених спірним договором, презумпція правомірності якого не спростована. Факт перерахування відповідачу коштів підтверджується відповідним документами, отриманими на виконання ухвали суду від АТ «СЕНС БАНК», зокрема випискою по особовому рахунку Відповідача, розмір заборгованості також підтверджується розрахунком первісного кредитодавця. Суд доходить висновку, що факт виникнення між позивачем та відповідачем кредитних правовідносин, отримання відповідачем та використання кредитних коштів, утворення заборгованості по оплаті тіла кредиту, процентів та комісії підтверджений належними допустимими та достатніми доказами. Також позивачем підтверджено факт правонаступництва у питанні стягнення боргу, що виник на підставі укладеного договору факторингу. Суд відхиляє посилання відповідача, що позивачем безпідставно не враховано у рахунок погашення заборгованості сплачені ним 6 600 грн, оскільки внесення на рахунок Позивача цих коштів підтверджується вище вказаними документами. Зокрема, в розрахунку заборгованості (рядок 31) указаний платіж відображено в графах «платежі» та «оплата процентів». На цю суму зменшено загальний розділ заборгованості у відповідній графі рядка 31 Розрахунку. Твердження Відповідача про те, що кредитний договір містить несправедливі умови, які передбачають істотний дисбаланс договірних прав на користь позивача та суперечать вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», а також передбачають непропорційно великі суми компенсацій або завищені процентні ставки, порушують принципи добросовісності, справедливості, розумності та верховенства права, суд не приймає до уваги. Суд зауважує, що підписуючи Договір та отримуючи кредитні ресурси, Відповідач повинен була усвідомлювати, що позичальник зацікавлений у поверненні кредиту та отриманні доходу від надання коштів у позику, а тому розробляючи умови договору, буде перш за все забезпечувати власні інтереси. При цьому відповідач не заперечує факт підписання Договору, при цьому він мав можливість ознайомитися з цими умовами та відмовитися підписання договору. Крім того, договір є оспорюваний, а Відповідач не спростовав презумпцію правомірності правочину та не заявляв вимоги про його недійсність (статті 203, 204, 215 ЦК України). Суд також не вбачає порушення вимог ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» щодо незаконності стягнення з відповідача штрафних санкцій у розмірі понад половину суми, одержаної споживачем за кредитним договором, оскільки вказані положення стосуються нарахування неустойки (штраф, пеня) за невиконання умов договору, натомість згідно з наданими розрахунками та умовами Договору відповідачу нараховані проценти за зниженою та стандартною процентними ставками, які за своєю правовою природою є платою за користування кредитними коштами, а не штрафними санкціями. Також суд вважає безпідставними доводи відповідача щодо його неповідомлення банком про необхідність дострокового виконання зобов`язання, адже звернення позивача до суду відбулося після закінчення строку дії Договору від 25.01.2024, який укладено строком на 360 днів. Перехід права вимоги за Договором факторингу до іншого кредитора не створює для боржника нових обов`язків, не передбачених змістом Кредитного договору. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такий правовий висновок міститься у постанові КЦС Верховного Суду від 6 лютого 2019 року у справі № 361/2105/16-ц. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979 цс15. Стосовно нарахування відсотків за користування кредитом суд зазначає наступне. Як вбачається з матеріалів справи, з 25.01.2024 по 23.02.2024 (включно) нарахування процентів відбувалось за зниженою процентною ставкою 1,10% (220 грн) щоденно. З 24.02.2024 по 23.06.2024 (включно) застосовано стандартну процентну ставку - 2,2% (440 грн) щоденно, після чого проценти не нараховувалися. Підпунктом 6 пункту 5 Закону № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (далі Закон № 3498-IX) стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою, згідно з максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Закон України № 3498-XI набрав чинності 24 грудня 2023 року. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів\~2,5 %; протягом наступних 120 днів\~1,5 %. Отже, норма закону, якою обмежується нарахування процентів розміром 2,5 % на день у даному випадку діє щодо заборгованості за період з 24.12.2023 по 22.04.2024 включно, а норма, якою обмежується нарахування процентів розміром 1,5% на день, діє щодо заборгованості за період з 23.04.2024 по 20.08.2024. Починаючи з 21.08.2024 граничний розмір процентів обмежується 1% на день. За період з 23.04.2024 по 23.06.2024 (61 день) позивач безпідставно нараховував щоденні проценти у розмірі 2,2% (440 грн), оскільки такий розмір був обмежений 1,5% (300 грн). Таким чином розмір зайво нарахованих відсотків за цей період становить (440 300) х 61 = 7\~320 грн, на які має бути зменшений загальний розмір заборгованості, визначений позивачем. Загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню становить (72\~800 - 7\~320) = 65\~480 грн. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 та п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір судового збору, сплачений позивачем при подачі позову, становить 3028,00 грн (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб). Оскільки позовні вимоги задоволено частково (89,95%), відшкодування сплаченого судового збору має бути стягнуто пропорційно у розмірі 2723,69 грн.

Outcome: partial