Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Васильченко» (надалі за текстом - позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач 1), [PERSON] (надалі за текстом - відповідач 2), [PERSON] (надалі за текстом - відповідач 3) про скасування державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за адресою: [ADDRESS] розміщений житловий будинок (надалі за текстом - «Будинок»), який було прийнято в експлуатацію згідно з Сертифікатом відповідності від 12.03.2011 року, виданим на підставі Акта готовності об`єкта до експлуатації від 06.02.2011 року № 3. Розпорядженням «Про присвоєння поштової адреси новозбудованому житловому будинку на [ADDRESS] » № 480 від 07.08.2012 року, новозбудованому житловому будинку на [ADDRESS] присвоєно поштову адресу [ADDRESS] . Забудовником вказаного будинку є Комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд». З 2017 року управління вказаним Будинком здійснювалося Комунальним підприємством з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс». 18 червня 2020 року співвласниками будинку по [ADDRESS] було зареєстровано позивача. 26.08.2020 року Будинок було передано КП «Житло-Сервіс» в управління та обслуговування ОСББ «ВАСИЛЬЧЕНКО». Разом із Актом приймання-передачі будинку позивач отримав проектно-технічну документацію на будинок, зокрема: План квартирного (багатоповерхового) будинку, проект будівництва житлового будинку з підземним паркінгом по [ADDRESS] , Акт готовності об`єкта до експлуатації, Сертифікат відповідності від 12.03.2011 року. При детальному вивченні Плану квартирного (багатоповерхового) будинку та Експлікації приміщень до плану Будинку було виявлено, що до допоміжних приміщень, крім іншого, належить приміщення «VIII», призначення - «допоміжне», загальною площею 294,1 кв.м, яке на Плані 11 поверху М 1: [ADDRESS] , Плані 11-го поверху та горища в осях А3-Ж3, 13-12, секції № 3 з мережами В1, Т3, Т4, К1, К2.М1:100, Аркуш 16 визначено як горище. Проте, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровано нежитлові приміщення № 170, 171, 172, які не передбачені технічною документацією на будинок. Так, право власності на приміщення 170, розташоване за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 101,2 кв. м. (номер відомостей про речове право 17258240 від 03.11.2016 року) зареєстровано приватним нотаріусом Козаєвою Наталією Михайлівною у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32199742 від 03.11.2016 року) на підставі договору купівлі-продажу № 5117 від 03.11.2016 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Право власності на приміщення 171, розташоване за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 131,4 кв. м. (номер відомостей про речове право 16968422 від 18.10.2016 року) зареєстровано приватним нотаріусом Козаєвою Наталією Михайлівною у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 31930789 від 19.10.2016 року) на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення № 4901 від 18.10.2016 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Право власності на приміщення 172, розташоване за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 56,2 кв. м (номер відомостей про речове право 17256786 від 03.11.2016 року) зареєстровано приватним нотаріусом Козаєвою Наталією Михайлівною у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32199894 від 03.11.2016 року) на підставі договору купівлі-продажу № 5120 від 03.11.2016 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . У свою чергу, право власності на вказані приміщення було зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва по справі № 753/12855/14-ц від 03.09.2014 року за позовом [PERSON] до ТОВ «Житлосоцбуд»: - нежитлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 101,2 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 907049380000, зареєстроване державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві Хибою Анною Володимирівною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29344186 від 20.04.2016, номер відомостей про речове право 14251084, підстава внесення запису: рішення суду, серія та номер: 753/12855/14-ц, виданий 03.09.2014, видавник: Дарницький районний суд м. Києва; - нежитлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 131,4 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 907042080000, зареєстроване 19.04.2016 року державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві Хибою Анною Володимирівною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29344029 від 20.04.2016, номер відомостей про речове право 14250963, підстава внесення запису: рішення суду, серія та номер: 753/12855/14-ц, виданий 03.09.2014, видавник: Дарницький районний суд м.Києва; - нежитлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 56,2 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 907034780000, зареєстроване 19.04.2016 року державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві Хибою Анною Володимирівною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29343876 від 20.04.2016, номер відомостей про речове право 14250834, підстава внесення запису: рішення суду, серія та номер: 753/12855/14-ц, виданий 03.09.2014, видавник: Дарницький районний суд м. Києва. Таким чином, станом на дату подання цієї позовної заяви, згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Відповідач-1 є власником нежитлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 101,2 кв. м та нежитлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 56,2 кв. м. Відповідач - 2 є власником нежитлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 131,4 кв. м. Позивач зазначає, що вказані приміщення підлягають витребуванню із чужого незаконного володіння відповідача-1 та відповідача-2 на користь співвласників багатоквартирного будинку по [ADDRESS] , а реєстрація права власності на вказані приміщення за відповідачем-1, відповідачем-2 та відповідачем-3 є незаконною та підлягає скасуванню, зважаючи на наступне. Підставою відкриття розділу та первинної реєстрації права власності на приміщення 170, 171, 172, що знаходяться у будинку [ADDRESS] (виходячи з даних інформаційних довідок № 336598771, 336598315, 336599805 від 22.06.2023 року) є рішення Дарницького районного суду м. Києва №753/12855/14-ц від 03.09.2014 року. Вироком Подільського районного суду міста Києва від 12.12.2018 у кримінальній справі № 758/14826/18, який набрав законної сили 12.01.2019 року, встановлено, що рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03.09.2024 року у справі №753/12855/14ц було підроблене, до нього було внесено завідомо неправдиві відомості про сторони по справі, зміст позовних вимог та прийняте рішення. Сторонами справи № 758/14826/18 не були [PERSON] (Відповідач-3) та ТОВ «Житлосоцбуд» та предметом розгляду вказаної справи не були приміщення, розташовані за адресами: [ADDRESS] , площею 101,2 м2, приміщення № 171, площею 131,4 м2, приміщення № 172, площею 56,2 м. Позивач посилається на відсутність у зв`язку із вищенаведеним належних правових підстав для проведення державної реєстрації права приватної власності на нежитлові приміщення, розташовані за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 101,2 кв. м, приміщення № 171, площею 131,4 кв.м, приміщення № 172, площею 56,2 кв.м за Відповідачем-3 і, як наслідок, за Відповідачем-1 та Відповідачем-2. Як встановлено вироком Подільського районного суду міста Києва від 12.12.2018 у кримінальній справі № 758/14826/18, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03.09.2014 у справі № 753/12855/14-ц, на підставі якої було відкрито розділи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на об`єкт нерухомого майна №№ 907049380000, 907042080000, 907034780000, є підробленим документом, який містить неправдиві відомості про сторони по справі, зміст позовних вимог та прийняте рішення за результатами судового розгляду, а саме, визнано право власності [PERSON] на нежитлові приміщення, розташовані за адресами: [ADDRESS] , площею 101,2 м2, приміщення № [NUMBER] , площею 131,4 м2, приміщення № [NUMBER] , площею 56,2 м2. Такі об`єкти як нежитлові приміщення, розташовані за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 101,2 кв. м., приміщення № 171, площею 131,4 м2, приміщення № 172, площею 56,2 м2, ніколи фактично не існували. Всі дії по реєстрації права власності на них були спрямовані виключно на протиправне заволодіння допоміжними приміщеннями будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належать усім співвласникам багатоквартирного будинку на праві спільної сумісної власності. Як вбачається з інформаційних довідок № 336598771, 336598315, 336599805 від 22.06.2023 року, ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва по справі № 760/25872/18 (провадження № 1-кс/760/12985/18) від 09.10.2018 року (копія ухвали з Єдиного державного реєстру судових рішень міститься в Додатку №14) накладено арешт на приміщення 170, 171, 172, що знаходяться у будинку [ADDRESS] . Вказана ухвала Солом`янського районного суду міста Києва була винесена в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні 12018100090005129, розпочатого на підставі заяви деяких мешканців будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , про вчинення злочину та нею встановлено, що первинна реєстрація права власності на нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] відбулася на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва №753/12855/14-ц від 03.09.2014 року. Слідчим відділом Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві здійснюється розслідування за фактом того, що невстановлені слідством особи підробили документи, на підставі яких всупереч закону та суспільних інтересів зареєстрували право власності на нерухоме майно, в тому числі нежитлові приміщення №№ 170, 171, 172, внаслідок чого набули злочинним шляхом дане майно та отримали вигоду за його реалізацію. Комплексним Висновком № 305 Державного підприємства Центральної служби Укрінвестекспертизи щодо проекту житлового будинку по [ADDRESS] (позитивний) передбачена площа вбудованих нежитлових приміщень 858,1 кв.м. Довідкою Київського міського бюро технічної інвентаризації «Щодо показників на житловий будинок за адресою [ADDRESS] » №129 від 16.11.2010 року зафіксовано, що площа вбудованих приміщень фактично становить 774 кв.м. У відповідності до Акту готовності об`єкта до експлуатації № 3 від 06.02.2011 року, площа вбудованих приміщень за проектом складає 858,1 кв.м, а за архітектурно-технічним паспортом (фактично) складає 774 кв.м. Загальна площа нежитлових приміщень по [ADDRESS] , які обслуговувало КП «Житло-сервіс», складає 769,8 кв.м., у будинку [ADDRESS] не було запроектовано та не може бути інших нежитлових приміщень окрім №№ 156-163, оскільки їх площа становить площу, передбачену Актом готовності об`єкта до експлуатації № 3 від 06.02.2011 року та Довідкою Київського міського бюро технічної інвентаризації щодо показників на житловий будинок за адресою [ADDRESS] №129 від 16.11.2010 року, за мінусом 4,2 кв.м (774-769,8 кв.м). Виходячи з аналізу технічної документації на Будинок, приміщення 170, 171, 172, що знаходяться у будинку [ADDRESS] , розміщені на 11 поверсі Секції 3 Будинку, у межах допоміжного приміщення «VIII», загальною площею 294,1 кв.м. 20 травня 2021 року комісією у складі Голови правління та членів правління ОСББ «Васильченко» було складено Акт обстеження № 1 допоміжного приміщення «VIII» ХІ поверху літ. «Б» Секції 3 житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (копія міститься в Додатку № 17), з якого вбачається, що по всьому Допоміжному приміщенню проходять загальнобудинкові інженерні мережі, зокрема: теплопостачання, каналізації, холодного водопостачання, труби зливної каналізації (ливнівки), що становлять систему водовідведення дощової води по трубопроводам в загальнобудинкову систему водовідведення дощової води, вентиляційні канали. Допоміжне приміщення «VIII» - горище Секції 3 житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 294,1 кв.м. є суцільним та не містить поділу на окремі приміщення і за своїм функціональним призначенням може використовуватися виключно для розміщення інженерного обладнання та комунікацій. З Плану квартирного (багатоповерхового) будинку, виготовленого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 09.09.2010 року та Експлікації до вказаного Плану вбачається, що допоміжне приміщення «VIII» ХІ поверху загальною площею 294,1 кв.м. віднесено до місць загального користування. Саме в межах приміщення «VIII» ХІ поверху фактично розміщені приміщення №№ 170, 171, 172, протиправно зареєстровані як нежитлові. Позивач посилається, що спірні приміщення, що зареєстровані відповідачами, відносяться до допоміжних приміщень Будинку, а тому згідно з частиною 2 статті 382 ЦК України належать усім співвласникам Будинку, від імені та в інтересах яких діє Позивач, а тому просила вказаний позов задовольнити. Ухвалою суду від 30.06.2023 року вказаний позов залишено без руху. На виконання Ухвали суду 29.08.2023 року надійшла заява про усунення недоліків позову. Ухвалою суду від 29.09.2023 року, відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі, без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 18.04.2024 року вирішено перейти до розгляду справи за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала просила його задовольнити. Відповідачі належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання у судове засідання не з`явились. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що за адресою: [ADDRESS] розміщений житловий будинок (надалі також - «Будинок»), який було прийнято в експлуатацію згідно з Сертифікатом відповідності від 12.03.2011 року (а.с. 17), виданим на підставі Акта готовності об`єкта до експлуатації від 06.02.2011 року № 3 (а.с. 18-24). Розпорядженням «Про присвоєння поштової адреси новозбудованому житловому будинку на [ADDRESS] » № 480 від 07.08.2012 року, новозбудованому житловому будинку на [ADDRESS] присвоєно поштову адресу [ADDRESS] . (а.с. 25). Забудовником вказаного будинку є Комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд». З 2017 року управління вказаним Будинком здійснювалося Комунальним підприємством з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс», що підтверджується копією Наказу «Про передачу на технічне обслуговування та експлуатацію житлових будинків» № 14 від 31.05.2017 року міститься у Додатку № 4, копією Акту приймання-передачі багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] від Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» на технічне обслуговування та експлуатацію до Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» від 12.06.2017 року (а.с. 26-32). 18 червня 2020 року співвласниками будинку по [ADDRESS] було зареєстровано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ВАСИЛЬЧЕНКО» (надалі також - «Позивач»), що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та копією Статуту Позивача (а.с. 33-50). 26.08.2020 року Будинок було передано КП «Житло-Сервіс» в управління та обслуговування ОСББ «ВАСИЛЬЧЕНКО», що підтверджується копією Акту приймання-передачі житлового будинку з підземним паркінгом та даховою газовою котельнею на [ADDRESS] від КП «Житло-Сервіс» в управління ОСББ Васильченко» від 26.08.2020 року (а.с. 51-54). Разом із Актом приймання-передачі будинку Позивач отримав проектно-технічну документацію на будинок, зокрема: План квартирного (багатоповерхового) будинку, проект будівництва житлового будинку з підземним паркінгом по [ADDRESS] , Акт готовності об`єкта до експлуатації, Сертифікат відповідності від 12.03.2011 року (а.с. 55-109). При детальному вивченні Плану квартирного (багатоповерхового) будинку та Експлікації приміщень до плану Будинку було виявлено, що до допоміжних приміщень, крім іншого, належить приміщення «VIII», призначення - «допоміжне», загальною площею 294,1 кв.м, яке на Плані 11 поверху М 1:100 Секції 3, Аркуш 15, Плані 11-го поверху та горища в осях А3-Ж3, 13-12, секції № 3 з мережами В1, Т3, Т4, К1, К2.М1:100, Аркуш 16 визначено як горище. Проте, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (копії інформаційних довідок № 336598771, 336598315, 336599805 від 22.06.2023 року містяться в Додатках 10-12), у будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровано нежитлові приміщення №№ 170, 171, 172, які не передбачені технічною документацією на будинок (а.с. 110-117). Так, право власності на приміщення 170, розташоване за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 101,2 кв. м. (номер відомостей про речове право 17258240 від 03.11.2016 року) зареєстровано приватним нотаріусом Козаєвою Наталією Михайлівною у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32199742 від 03.11.2016 року) на підставі договору купівлі-продажу № 5117 від 03.11.2016 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Право власності на приміщення 171, розташоване за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 131,4 кв. м. (номер відомостей про речове право 16968422 від 18.10.2016 року) зареєстровано приватним нотаріусом Козаєвою Наталією Михайлівною у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 31930789 від 19.10.2016 року) на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення № 4901 від 18.10.2016 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Право власності на приміщення 172, розташоване за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 56,2 кв. м (номер відомостей про речове право 17256786 від 03.11.2016 року) зареєстровано приватним нотаріусом Козаєвою Наталією Михайлівною у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32199894 від 03.11.2016 року) на підставі договору купівлі-продажу № 5120 від 03.11.2016 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . У свою чергу, право власності на вказані приміщення було зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва по справі № 753/12855/14-ц від 03.09.2014 року за позовом [PERSON] до ТОВ «Житлосоцбуд»: - нежитлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 101,2 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 907049380000, зареєстроване державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві Хибою Анною Володимирівною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29344186 від 20.04.2016, номер відомостей про речове право 14251084, підстава внесення запису: рішення суду, серія та номер: 753/12855/14-ц, виданий 03.09.2014, видавник: Дарницький районний суд м.Києва; - нежитлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 131,4 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 907042080000, зареєстроване 19.04.2016 року державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві Хибою Анною Володимирівною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29344029 від 20.04.2016, номер відомостей про речове право 14250963, підстава внесення запису: рішення суду, серія та номер: 753/12855/14-ц, виданий 03.09.2014, видавник: Дарницький районний суд м.Києва; - нежитлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 56,2 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 907034780000, зареєстроване 19.04.2016 року державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві Хибою Анною Володимирівною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29343876 від 20.04.2016, номер відомостей про речове право 14250834, підстава внесення запису: рішення суду, серія та номер: 753/12855/14-ц, виданий 03.09.2014, видавник: Дарницький районний суд м.Києва. Таким чином, станом на дату подання позовної заяви, згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] (надалі - «Відповідач-1») є власником нежитлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 101,2 кв. м та нежитлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 56,2 кв. м. [PERSON] (надалі - «Відповідач - 2») є власником нежитлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 131,4 кв. м. Вироком Подільського районного суду міста Києва від 12.12.2018 у кримінальній справі № 758/14826/18, який набрав законної сили 12.01.2019 року, встановлено наступні обставини. «Невстановленими особами, матеріали кримінального провадження у відношенні яких виділені в окреме провадження, у невстановлений досудовим розслідуванням час, виготовлено підроблене рішення Дарницького районного суду міста Києва від 03.09.2014 у справі № 753/12855/14-ц, до якого внесли завідомо неправдиві відомості про сторони по справі, зміст позовних вимог та прийняте рішення за результатами судового розгляду, а саме визнано право власності [PERSON] на нежитлові приміщення, розташовані за адресами: [ADDRESS] , площею 101,2 м2, приміщення № 171, площею 131,4 м2, приміщення № 172, площею 56,2 м2. При цьому, цивільна справа за № 753/12855/14-ц, дійсно перебувала у провадженні судді Дарницького районного суду міста Києва Куренкова Є.С., проте сторонами у якій виступали інші особи та позовні вимоги не стосувались вищезазначених об`єктів нерухомого майна. У подальшому, підроблене рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03.09.2014 у справі № 753/12855/14-ц за позовом [PERSON] до ТОВ «Житлосоцбуд», згідно якого визнано право власності визнано право власності [PERSON] на нежитлові приміщення, розташовані за адресами: [ADDRESS] , площею 101,2 м2, приміщення № 171, площею 131,4 м2, приміщення № 172, площею 56,2 м2, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин передано керівнику апарату Дарницького районного суду м. Києва [PERSON] , який достеменно знав, що вищезазначене рішення містить інформацію, що не відповідає дійсності, для подальшого внесення його електронної копії до автоматизованої системи документообігу суду та Єдиного державного реєстру судових рішень. Так, керівник апарату Дарницького районного суду м. Києва [PERSON]., перебуваючи в приміщенні Дарницького районного суду м. Києва, розташованому за адресою: м. Київ, вул. О. Кошиця, буд. 5А, діючи умисно, 29.03.2016 о 12:11:55, перебуваючи в автоматизованій системі документообігу суду під логіном користувача - «BRATUSCHAK», який він отримав за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, додав до переліку документів вказаної справи документ за типом «Рішення», а саме електронну копію підробленого рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03.09.2014 у справі № 753/12855/14-ц за позовом за позовом [PERSON] до ТОВ «Житлосоцбуд», згідно якого визнано право власності [PERSON] на нежитлові приміщення, розташовані за адресами: [ADDRESS] , площею 101,2 м2, приміщення № 171, площею 131,4 м2, приміщення № 172, площею 56,2 м2 усвідомлюючи, те що вказане рішення містить завідомо неправдиві відомості, щодо сторін у справі, предмету спору та тексту судового рішення. У подальшому, 29.03.2016 о 12:20:58 [PERSON] , перебуваючи в автоматизованій системі документообігу суду під власним логіном користувача «MEDVEDEV», засвідчив власним цифровим підписом електронну копію підробленого рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03.09.2014 у справі № 753/12855/14-ц та 29.03.2016 о 12:21:00 скерував її до Єдиного державного реєстру судових рішень, реєстраційний номер ЄДРСР: 56761913. Крім того, керівник апарату Дарницького районного суду м. Києва [PERSON]. , перебуваючи в приміщенні Дарницького районного суду м. Києва, розташованому за адресою: м. Київ, вул. О. Кошиця, буд. 5А, діючи умисно, використовуючи завідомо підроблений документ - рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03.09.2014 у справі № 753/12855/14-ц до якого внесли завідомо неправдиві відомості про сторони по справі, зміст позовних вимог та прийняте рішення за результатами судового розгляду, 29.03.2016 о 12:11:55, перебуваючи в автоматизованій системі документообігу суду під логіном користувача - «BRATUSCHAK», який він отримав за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, додав до переліку документів вказаної справи документ за типом «Рішення», а саме електронну копію підробленого рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03.09.2014 у справі № 753/12855/14-ц за позовом [PERSON] до ТОВ «Житлосоцбуд», згідно якого визнано право власності визнано право власності [PERSON] на нежитлові приміщення, розташовані за адресами: [ADDRESS] , площею 101,2 м2, приміщення № 171, площею 131,4 м2, приміщення № 172, площею 56,2 м2, усвідомлюючи, те що вказане рішення містить завідомо неправдиві відомості, щодо сторін у справі, предмету спору та тексту судового рішення». Отже, суд приймає до уваги,що Вироком Подільського районного суду міста Києва від 12.12.2018 у кримінальній справі № 758/14826/18, який набрав законної сили 12.01.2019 року, встановлено, що рішення Дарницького районного суду міста Києва від 03.09.2014 у справі № 753/12855/14-ц є підробленим, сторонами справи № 758/14826/18 не були [PERSON] (Відповідач-3) та ТОВ «Житлосоцбуд» та предметом розгляду вказаної справи не були приміщення, розташовані за адресами: [ADDRESS] , площею 101,2 м2, приміщення № 171, площею 131,4 м2, приміщення № 172, площею 56,2 м (а.с. 119-163) . У відповідності до частини 6 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України»), вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Наведені обставини у сукупності дають підстави для висновку про відсутність належних правових підстав для проведення державної реєстрації права приватної власності на нежитлові приміщення, розташовані за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 101,2 кв. м, приміщення № 171, площею 131,4 кв.м, приміщення № 172, площею 56,2 кв.м за Відповідачем-3 і, як наслідок, за Відповідачем-1 та Відповідачем-2. Як встановлено вироком Подільського районного суду міста Києва від 12.12.2018 у кримінальній справі № 758/14826/18, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03.09.2014 у справі № 753/12855/14-ц, на підставі якої було відкрито розділи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на об`єкт нерухомого майна №№ 907049380000, 907042080000, 907034780000, є підробленим документом, який містить неправдиві відомості про сторони по справі, зміст позовних вимог та прийняте рішення за результатами судового розгляду, а саме визнано право власності [PERSON] на нежитлові приміщення, розташовані за адресами: [ADDRESS] , площею 101,2 м2, приміщення № [NUMBER] , площею 131,4 м2, приміщення № [NUMBER] , площею 56,2 м2. Такі об`єкти як нежитлові приміщення, розташовані за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 101,2 кв. м., приміщення № 171, площею 131,4 м2, приміщення № 172, площею 56,2 м2, ніколи фактично не існували. Всі дії по реєстрації права власності на них були спрямовані виключно на протиправне заволодіння допоміжними приміщеннями будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належать усім співвласникам багатоквартирного будинку на праві спільної сумісної власності. Як вбачається з інформаційних довідок № 336598771, 336598315, 336599805 від 22.06.2023 року, ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва по справі № 760/25872/18 (провадження № 1-кс/760/12985/18) від 09.10.2018 року (а.с. 164-168) накладено арешт на приміщення 170, 171, 172, що знаходяться у будинку [ADDRESS] . Вказана ухвала Солом`янського районного суду міста Києва була винесена в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні 12018100090005129, розпочатого на підставі заяви деяких мешканців будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , про вчинення злочину та нею встановлено, що первинна реєстрація права власності на нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] відбулася на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва №753/12855/14-ц від 03.09.2014 року. СВ Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві здійснюється розслідування за фактом того, що невстановлені слідством особи підробили документи, на підставі яких всупереч закону та суспільних інтересів зареєстрували право власності на нерухоме майно, в тому числі нежитлові приміщення №№ 170, 171, 172, внаслідок чого набули злочинним шляхом дане майно та отримали вигоду за його реалізацію. Комплексним Висновком № 305 Державного підприємства Центральної служби Укрінвестекспертизи щодо проекту житлового будинку по [ADDRESS] (позитивний) (а.с. 169-171) передбачена площа вбудованих нежитлових приміщень 858,1 кв.м. Довідкою Київського міського бюро технічної інвентаризації «Щодо показників на житловий будинок за адресою [ADDRESS] » №129 від 16.11.2010 року зафіксовано, що площа вбудованих приміщень фактично становить 774 кв.м. (а.с. 172-173). У відповідності до Акту готовності об`єкта до експлуатації № 3 від 06.02.2011 року, площа вбудованих приміщень за проектом складає 858,1 кв.м, а за архітектурно-технічним паспортом (фактично) складає 774 кв.м. Листом КП «Житло-сервіс» № 110/905-830 від 30.05.2018 року адресованим Департаменту захисту економіки Національної поліції України, надісланим у відповідь на запит про надання інформації та копій документів, вказано перелік всіх нежитлових приміщень по [ADDRESS] , які обслуговувало КП «Житло-сервіс»: - приміщення № 157, 1 поверх, площа - 47,3 кв.м; - приміщення № 156, 1 поверх, площа - 43,4 кв.м; - приміщення № 158, 1 поверх, площа - 107,9 кв.м; - приміщення № 159, 1 поверх, площа - 208,2 кв.м; - приміщення № 160, 1 поверх, площа - 114,4 кв.м; - приміщення № 161, 1 поверх, площа - 101,5 кв.м; - приміщення № 162,1, 1 поверх, площа - 61 кв.м; - приміщення № 163, 1 поверх, площа - 86,1 кв.м. Загальна площа вказаних нежитлових приміщень складає 769,8 кв.м. Таким чином, у будинку [ADDRESS] не було запроектовано та не може бути інших нежитлових приміщень окрім №№ 156-163, оскільки їх площа становить площу, передбачену Актом готовності об`єкта до експлуатації № 3 від 06.02.2011 року та Довідкою Київського міського бюро технічної інвентаризації Щодо показників на житловий будинок за адресою [ADDRESS] №129 від 16.11.2010 року, за мінусом 4,2 кв.м (774-769,8 кв.м). Виходячи з аналізу технічної документації на Будинок, приміщення 170, 171, 172, що знаходяться у будинку [ADDRESS] , розміщені на 11 поверсі Секції 3 Будинку, у межах допоміжного приміщення «VIII», загальною площею 294,1 кв.м. 20 травня 2021 року комісією у складі Голови правління та членів правління ОСББ «Васильченко» було складено Акт обстеження № 1 допоміжного приміщення «VIII» ХІ поверху літ. «Б» Секції 3 житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 174-192), з якого вбачається, що по всьому Допоміжному приміщенню проходять загальнобудинкові інженерні мережі, зокрема: теплопостачання, каналізації, холодного водопостачання, труби зливної каналізації (ливнівки), що становлять систему водовідведення дощової води по трубопроводам в загальнобудинкову систему водовідведення дощової води, вентиляційні канали. Допоміжне приміщення «УІІІ» - горище Секції 3 житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 294,1 кв.м. є суцільним та не містить поділу на окремі приміщення і за своїм функціональним призначенням може використовуватися виключно для розміщення інженерного обладнання та комунікацій. З Плану квартирного (багатоповерхового) будинку, виготовленого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 09.09.2010 року та Експлікації до вказаного Плану вбачається, що допоміжне приміщення «VIII» ХІ поверху загальною площею 294,1 кв.м. віднесено до місць загального користування. Саме в межах приміщення «VIII» ХІ поверху фактично розміщені приміщення №№ 170, 171, 172, протиправно зареєстровані як нежитлові. Таким чином, судом встановлено, що спірні приміщення, що зареєстровані відповідачами, відносяться до допоміжних приміщень Будинку, а тому згідно з частиною 2 статті 382 ЦК України належать усім співвласникам Будинку, від імені та в інтересах яких діє Позивач. Так, згідно з частиною 2 статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є, зокрема, приміщення загального користування (у тому числі допоміжні). У відповідності до статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. Тією ж статтею вказаного Закону передбачено, що допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення); нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна. Статтею 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (у редакції чинній на момент введення Будинку у експлуатацію) встановлено, що допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). Конституційний Суд України двічі (у 2004 та 2011 роках) давав офіційні тлумачення норм законодавства України, суть яких зводиться до того, що право власності на допоміжні приміщення, технічне обладнання, елементи зовнішнього благоустрою житлового будинку виникає одночасно з правом власності на квартиру, незалежно від підстав його набуття, та не потребує будь-яких дій для його підтвердження (наприклад створення об`єднання співвласників, вступу до нього). Так, у пункті 1.1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004 у справі № 1-2/2004 (№4-рп/2004) зазначено, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Пунктом 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 09.11.2011 у справі № 1- 22/2011 (№ 14-рп/2011) передбачено, що в аспекті конституційного звернення положення пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року № 2482-ХІІ зі змінами необхідно розуміти так, що власники квартир дво- або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 915/1096/18, від 18.07.2018 у справі №916/2069/17, від 22.11.2018 у справі № 904/1040/18, від 15.05.2019 у справі № 906/1169/17, від 06.08.2019 у справі № 914/843/17, допоміжними приміщеннями є всі без винятку приміщення багатоквартирного житлового будинку, незалежно від наявності або відсутності в них того чи іншого обладнання, комунікацій, адже їх призначенням є обслуговування не лише будинку, а й власників квартир, підвищення життєвого комфорту і наявність різних способів задоволення їх побутових потреб, пов`язаних із життєзабезпеченням. І лише приміщення, що з самого початку будувалися як такі, використання яких мало інше призначення (магазини, перукарні, офіси, поштові відділення тощо), залишаються тими, що не підпадають під правовий режим допоміжних приміщень. Згідно з Протоколом № 1 Загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ВАСИЛЬЧЕНКО» від 20 липня 2020 року (а.с. 193-194), співвласниками будинку серед іншого прийнято рішення перейти до самостійного управління та утримання будинку та прибудинкової території шляхом самозабезпечення з 1 вересня 2020 року. У відповідності до рішення по питанню 12 Протоколу № 1 Загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ВАСИЛЬЧЕНКО» від 20 липня 2020 року, співвласниками будинку вирішено «Подати від імені ОСББ «Васильченко» позов до суду по питанням повернення незаконно оформлених або переданих у власність іншим особам технічних/допоміжних приміщень Об`єднання та повернути кошти Об`єднанню співвласниками Об`єднання, які не сплачують встановлені законодавством та Статутом платежі». Крім того, до позивача звернулася одна із співвласників - власниця квартири [ADDRESS] у Будинку та просила вжити заходів щодо звернення Позивача до судових органів України з метою повернення у власність співвласників Будинку приміщень, незаконно переданих у власність приватних осіб (копії заяви від 30.04.2021 року, листа Позивача вих № 8/2- 05.05.2021 та заяви від 06 травня 2021 року містяться в Додатках №№19-21). Як передбачено пунктом 2.1 Статуту ОСББ «ВАСИЛЬЧЕНКО», метою створення об`єднання зокрема є забезпечення і захист прав співвласників, належне утримання та використання спільного майна будинку. Згідно з пунктом 2.3 Статуту ОСББ «ВАСИЛЬЧЕНКО», одним із завдань ОСББ є забезпечення реалізації прав співвласників на володіння та користування спільним майном. Пунктом 3.36.13. Статуту ОСББ «Васильченко» передбачено, що Голова правління звертається до суду по питанням порушення прав Об`єднання та співвласників Об`єднання, у тому числі по питанням повернення коштів Об`єднанню співвласниками Об`єднання, які не сплачують встановлені законодавством та Статутом платежі, а також з питань повернення незаконно оформлених або переданих у власність іншим особам технічних /допоміжних приміщень Об`єднання та з будь-яких інших питань. Згідно з статтею 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Частиною 1 статті 4 вказаного Закону передбачено, що об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Відповідно до статті 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання захищати права, представляти інтереси співвласників у судах, органах державної влади і органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності. Об`єднання відповідно до цього Закону та статуту зобов`язане у випадках, передбачених законодавством, статутом об`єднання, представляти інтереси співвласників відповідно до наданих повноважень у відносинах з третіми особами. Виконання зобов`язань об`єднанням належить до повноважень його правління відповідно до статуту об`єднання (абзаци восьмий та дев`ятий частини першої статті 18 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»). Таким чином, ОСББ «ВАСИЛЬЧЕНКО», в особі Голови правління має право представляти інтереси та захищати права співвласників у судах, органах державної влади і органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності, у разі порушення прав та інтересів співвласників багатоквартирного будинку, у якому створене таке об`єднання. Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. (ч. 2 ст. 382 ЦК України) Згідно із закріпленим у статті 387 Цивільного кодексу України загальним правилом власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним. Статтею 330 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо майно відчужене особою, яка не має на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (стаття 388 ЦК України). Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року в справі № 6-2723цс16 зазначено, що «положення частини першої статті 216 ЦК України не можуть застосовуватись як підстави позову про повернення переданого на виконання недійсного правочину майна, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. Положення статті 388 ЦК України можуть застосовуватись як підстави позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, і було відчужене третій особі за умови, що між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Таким чином, одночасне пред`явлення віндикаційного позову про витребування майна із чужого незаконного володіння (позову власника, позбавленого володіння майном, про витребування майна від його володільця) та негаторного позову про визнання правочину недійсним із застосування реституції (позову про захист права від порушень, не пов`язаних з позбавлення володіння), тобто одночасне застосування статей 216 і 338 ЦК України, є помилковим, оскільки віндикаційний і негаторний позови вважаються взаємовиключними». У постанові Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року в справі № 6- 2069цс16 зроблено висновок, що «реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку із цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до набувача з використання правового механізму, установленого статями 215, 216 ЦК України. Такий спосіб захисту можливий лише шляхом подання віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно». Частина 1 статті 182 ЦК України встановлює необхідність державної реєстрації виникнення, переходу і припинення права власності, інших речових прав на нерухомі речі та їх обтяжень. За правилами ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як встановлено вироком Подільського районного суду міста Києва від 12.12.2018 у кримінальній справі № 758/14826/18, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03.09.2014 у справі № 753/12855/14-ц, на підставі якої було відкрито розділи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на об`єкт нерухомого майна №№ 907049380000, 907042080000, 907034780000, є підробленим документом, який містить неправдиві відомості про сторони по справі, зміст позовних вимог та прийняте рішення за результатами судового розгляду, а саме визнано право власності [PERSON] на нежитлові приміщення, розташовані за адресами: [ADDRESS] , площею 101,2 м2, приміщення № [NUMBER] , площею 131,4 м2, приміщення № [NUMBER] , площею 56,2 м2. Такі об`єкти як нежитлові приміщення, розташовані за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 101,2 кв. м., приміщення № 171, площею 131,4 м2, приміщення № 172, площею 56,2 м2, ніколи фактично не існували. Всі дії по реєстрації права власності на них були спрямовані виключно на протиправне заволодіння допоміжними приміщеннями будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належать усім співвласникам багатоквартирного будинку на праві спільної сумісної власності. Згідно з частинами 1, 2 статті 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Частиною 2 статті 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03.09.2014 у справі № 753/12855/14- ц, а також договір № 4901 купівлі-продажу нежитлового приміщення від 18.10.2016 року, договір № 5117 купівлі-продажу нежитлового приміщення від 03.11.2016 року, договір № 5120 купівлі-продажу нежитлового приміщення від 03.11.2016 року на підставі яких було внесено записи про право власності на спірне приміщення є такими, що порушують публічний порядок, оскільки направлені на протиправне заволодіння допоміжними (технічними) приміщеннями співвласників Будинку, а отже є нікчемними. Визнання недійсним нікчемного правочину законом не передбачається, оскільки нікчемним правочин є в силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. Така позиція відповідає правовим висновкам, викладеним в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 463/5896/14-ц та від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17, під час розгляду спорів у подібних правовідносинах. Відповідно до преамбули Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», цей Закон регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав. Згідно з частиною 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Всупереч суті та меті державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, Державний реєстр речових прав на нерухоме майно містить відомості №№ 17258240, 14251084, 16968422, 14250963, 17256786, 14250834 про речові права Відповідачів на неіснуючий об`єкт нерухомого майна. Наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно таких відомостей не тільки суперечить закону, але й порушує законні права співвласників Будинку, від імені та в інтересах яких діє Позивач. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи, все вищевикладене та те, що права Відповідачів на спірні приміщення виникли на підставі підробленого Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 03.09.2014 у справі № 753/12855/14-ц, факт підробки якого встановлено Вироком Подільського районного суду міста Києва від 12.12.2008 у кримінальній справі № 758/14826/18, а також те, що вимоги за цим позовом пов`язані між собою поданими доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача суми сплаченого судового збору по 8 052 грн.

Outcome: approved