Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-07 00:00:00

19.01.2025 представник позивача, адвокат Боденко Алевтина Анатоліївна, звернулася до суду з вказаним позовом, шляхом направлення через підсистему «Електронний суд», який зареєстрований судом 20.01.2025, обґрунтовуючи тим, що 02.07.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 01075-07/2024, який був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі інтернет та підписання договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Згідно п. 1.1. Кредитного договору відповідач отримав кредит у розмірі 10 000,00 гривень. У п. 1.2. Кредитного договору вказано, що кредит надається строком на 120 днів, а датою надання кредиту є 02.07.2024. Дата погашення кредиту 29.10.2024. Згідно з п. 1.4. Кредитного договору за користування кредитом товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. У п. 1.4.1. Кредитного договору зазначена денна процентна ставка, яка становить 1,50% та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.2. цього Договору. Відповідно до п. 1.6. Кредитного договору кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок Клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № 5355-28xx-xxxx-7428 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Згідно з п. 5.3. Договору у випадку прострочення Клієнтом сплати процентів відповідно до термінів, встановлених в Графіку платежів, Товариство нараховує неустойку у вигляді штрафу: в розмірі 100% від суми простроченої заборгованості - на наступний день після терміну сплати, встановленого в Графіку платежу, за відповідний розрахунковий (платіжний) період, та до дати погашення заборгованості, з урахуванням обмежень, встановленим чинним законодавством України. Таким чином, Кредитний договір був підписаний 02.07.2024 о 00:27:32 год. шляхом введення одноразового ідентифікатора W3194 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://starfin.com.ua та кредитні кошти були відправлені Відповідачу 02.07.2024 на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується квитанцією про зарахування №441064787 від 02.07.2024. 30.10.2024 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛ. ЕН. ГРУП» та ТОВ «Стар Файненс Груп» було укладено Договір факторингу № 30102024, відповідно до умов якого право вимоги зокрема за Договором №01075-07/2024 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП». Відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов Кредитного договору, таким чином, в порушення умов Кредитного договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, у зв`язку із чим заборгованість за Договором №01075-07/2024 становить 33 000,00 гривень, яка складається з: 10 000,00 грн - заборгованість за кредитом; 18 000,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами; 5 000,00 грн - сума заборгованості за пенею (штрафами). Тому, позивач просить у судовому порядку стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» заборгованість за договором №01075-07/2024 від 02.07.2024 у розмірі 33000,00 грн, а також стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 9422,40 грн. 14.02.2025 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 18.03.2025 10:00. 25.02.2025 відповідач - [PERSON] , подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що не отримував жодних матеріалів по справі, а тому може лише здогадуватися обґрунтування позивача щодо подання даного позову та його підстав. Водночас, зазначає, що не визнає позовні вимоги у цій справі, виходячи із наступного. Позивачем не було надано до суду жодних доказів видачі йому кредитних коштів за спірним кредитним договором. Надання розрахунку суми заборгованості або витягу з реєстру прав вимоги є недостатнім для підтвердження наявності заборгованості, оскільки розрахунок заборгованості та витяг з реєстру прав вимоги не є первинними документами, що підтверджують факт готівкової чи безготівкової видачі коштів відповідачу. Додатки до договору факторингу (акт прийому-передачі реєстру боржників та витяг з реєстру боржників, в яких зазначено прізвище, ім`я та по батькові боржника, номер договору, дата його укладання та сума боргу) без банківської виписки з особового рахунку позичальника жодним чином не підтверджує, яку суму коштів отримав відповідач за укладеним договором яка частина тіла кредиту та відсотків за його користування була сплачена ним, та яка частина сплачена не була стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування. Розрахунок заборгованості за кредитом, сам по собі, без надання доказів отримання ним кредитних коштів, не можуть бути належними та допустимими доказами її наявності та розміру, а також укладення кредитного договору. Виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами. Проте, він впевнений, що у матеріалах даної справи виписка по картковому рахунку відсутня. Таким чином, представником позивача не доведено розмір, фактично взятих відповідачем кредитних коштів за умовами договору, не доведено обґрунтованість нарахування відсотків. З наданих представником позивача документів неможливо встановити по яку дату нараховувались відсотки за користування кредитом та з якою ставкою. У свою чергу наданий представником позивача розрахунок заборгованості не підтверджений жодним первинним документом, а отже не підтверджено передання коштів у розумінні ч. 2 ст. 1046 ЦК України. За перерахованих обставин, вважає, що підстави для задоволення позовних вимог - відсутні. Також, зазначає, що положення укладеного Договору є несправедливими умовами, що порушують положення Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки проценти за користування кредитними коштами у декілька разів перевищують тіло кредиту. Проценти за користування кредитом нараховуються з першого дня перерахування позичальнику кредиту до моменту повернення кредиту кредитодавцю шляхом перерахування кредиту на рахунок кредитодавця, вказаний в цьому Договорі. Водночас, позивач бажає стягнути суму нарахованих процентів, яка у декілька разів перевищує суму (тіло) кредиту). Відповідно до ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Окрім цього, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509 та ч. 1,2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. У даному випадку, позивач не просить стягнути з нього пеню (або інші формально виражені штрафні санкції) за прострочення виконання взятих зобов`язань, однак за своєю суттю нарахування передбаченої реальної річної процентної ставка, та як, наслідок нарахування лише суми процентів за користування кредитними коштами, що у декілька разів перевищує суму (тіло) кредиту є нічим іншим як несправедливою умовою та фактично виступає до мене як міра відповідальності споживача за Договором - а саме виступає як відповідальність за несвоєчасно виконане зобов`язання за кожен день прострочки. За перерахованих обставин, він вважає, що встановлений договором розмір відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки, є несправедливим у розумінні ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», та суперечить встановленим обмеженням ст. 21 ЗУ Про споживче кредитування» та порушує принцип розумності та добросовісності, що є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг фінансової установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми відсотків, яка перевищує як 50% від суми кредиту, так і подвійну облікову ставки Національного банку України та становить більше ніж п`ятнадцять відсотків простроченого платежу.У період війни та масштабної кризи банки як інститути суспільної довіри мають уникати дій, що можуть завдати шкоди найбільш вразливим категоріям громадян. Державою закріплено особливий статус таких осіб, що вимагає до них відповідного ставлення з боку всіх суб`єктів господарювання, включаючи фінансові установи. Більш того, стягнення суми процентів за користування кредитними коштами що у декілька разів перевищує суму тіла кредиту, взятого ним у позивача, на його думку, є нічим іншим як джерелом спроби отримання позивачем невиправданих додаткових прибутків, оскільки дана реальна річна процентна ставка та нарахована сума процентів за користування кредитними коштами фактично виступає цивільно-правовою відповідальністю боржника перед Кредитором. Також, в наданій до справи копії кредитного договору визначаються фактично декілька строків, в межах який здійснюється повернення отриманих позичальником грошових коштів. Тому при вирішенні спірних правовідносин необхідно застосувати положення contra proferentem. Отже, при стягненні заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, якими визначено ціну кредиту і строк кредитування, а не завуальованими умовами, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації. Відповідно до п.4 Ч. 1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином. Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, однак вказаний Закон розмежовує платність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Із урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Із урахуванням наведеного положення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначений графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Щодо стягнення штрафу, пені та грошових коштів згідно статті 625 ЦК України, то стягнення таких коштів можливе до 24.02.2022, враховуючи чинні вимоги законодавства. Тому нарахування інфляційних втрат та 3% річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України не підлягають стягненню з 24.02.2022 і по сьогодні. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат - наразі він не поніс та не планує понести жодних судових витрат, пов`язаних із розглядом даної справи. Тому, враховуючи вищевикладене, просить у задоволенні позову ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» відмовити, зменшити проценти за користування кредитними коштами. 18.03.2025 справу було знято з розгляду, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді у справі, а судове засідання перенесено на 09.04.2025 10:00. 01.04.2025 представник позивача, адвокат Боденко Алевтина Анатоліївна, подала до суду відповідь на відзив, у якій зазначила, що у відзиві відповідач не спростував твердження та аргументи стосовно суті позовних вимог. Наданий відзив на позовну заяву не спростовує факту укладання кредитних договорів, наданих до суду розрахунків заборгованості та факту отримання відповідачем грошових коштів. Також, заперечення висловлені у відзиві слід оцінювати критично, оскільки укладаючи договір про надання фінансового кредиту, відповідач був повідомлений про розмір відсотків та штрафів, порядок сплати, та інші суттєві обставини договорів, і добровільно уклав цей договір та користувався отриманими коштами. А коли настав час повертати отримані кошти, то відповідач вирішив, що нічого повертати не треба. Замість того щоб врегулювати майновий спір безпосередньо з позивачем, [PERSON] намагається довести у суді, що він не повинен виконувати свої зобов`язання перед ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП»». [PERSON] взяв в борг грошові кошти у розмірі 10000,00 грн та відмовився їх повертати, а також сплатити нараховані проценти та штраф. Отже, вказані обставини свідчать про недобросовісну поведінку з боку відповідача та можливо свідчать про шахрайські дії з його боку. Крім того, відповідач заявляє, що не отримав копію позову з додатками, а тому не знає його змісту. Слід звернути увагу суду, що разом з позовом було надано докази направлення позову з додатками за зареєстрованим місцем проживання відповідача, ця ж адреса зазначена і самим відповідачем у відзиві на позов. Проте, згідно трекінгу відправлень було встановлено, що відправлення № 0505234444934 прибуло до відділення відповідача 15.01.2025, проте 29.01.2025 було повернуто відправнику через закінчення встановленого терміну зберігання. Тобто, копія позову з додатками перебувало у відділенні відповідача 2 тижні, проте [PERSON] свідомо не отримав поштове відправлення, що свідчить про недобросовісну поведінку відповідача. У відзиві на позов відповідач вказує про незаконність нарахування комісії за надання, обслуговування кредиту. Проте, така комісія не була передбачена договором про надання фінансового кредиту № 01075-07/24 від 02.07.2024, та така комісія не зазначена у позові та у наданих до суду розрахунках. Заборгованість відповідача не включає в себе комісію за надання, обслуговування кредиту. Відповідач на п`ятнадцяти сторінках відзиву на позов перераховує чисельну практику різних судів, проте, слід звернути увагу суду, що усі ці документи не мають жодного відношення до нашої справи. Крім того законодавство в сфері захисту прав споживачів змінювалось, проте відповідач цього не врахував. Також відповідач зазначає, що умови договору є несправедливими, а тому він не повинен нічого сплачувати. Але, якщо, після отримання грошових коштів відповідач зрозумів, що умови договору його не влаштовують, він мав право повернути отримані грошові кошти та сплатити проценти за користування коштами за цей період. Відповідач мав право зробити це хоч на наступний день, проте цього зроблено не було. Крім того, відповідач мав можливість звернутись до суду та визнати кредитний договір недійсним, проте станом на сьогодні відповідач цього також не зробив. На 11 сторінці відзиву на позов відповідач зазначає, що в кредитному договорі нібито зазначено декілька строків, в межах яких здійснюється повернення отриманих позичальником грошових коштів. Проте, дана обставина не відповідає умовам кредитного договору. Так, у п. 1.2. кредитного договору зазначено, що кредит надається строком на 120 днів. Зазначена дата надання кредиту та дата погашення. Розрахунок заборгованості за кредитним договором, також розрахований за 120 днів. Отже, у кредитному договорі було зазначено лише один строк на який було надано кредит, жодних суперечностей кредитний договір не містить. Відзив відповідача не містить посилання на пункти договору, які є суперечливими між собою. Також, відповідач зазначає про незаконність нарахування інфляційних витрат та 3% річних на підставі частини другої статті 625 ЦК України. Проте, такі нарахування не проводились та з відповідача не стягуються. У відзиві на позовну заяву, відсутні будь які посилання на позов, кредитний договір та інші долучені до позову документи. Щодо посилання відповідача на незаконність нарахованих відсотків та штрафів. Закон України «Про споживче кредитування» регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті. Враховуючи чинні з 24.02.2022 положення законодавства, штраф (пеня), які були нараховані за умовами договору, укладеного 02.07.2024 (після тридцятого дня з дня набрання чинності Законом України № 3498-IX), підлягає стягненню з відповідача. Щодо заперечень відповідача про ненадання Реєстру боржників до договору факторингу у повному обсязі слід зазначити наступне. Реєстр боржників у повному обсязі займає 88 сторінок та з метою економії часу суду, а також ненадання зайвих документів до суду, було надано лише витяг з цього документу. Проте, враховуючи те, що відповідач оспорює даний документ, виникла необхідність долучити до матеріалів справи Реєстр боржників Додаток № 1 до Договору факторингу № 30102024 від 30.10.2024, який підтверджує перехід права вимоги за кредитним договором відносно боржника [PERSON] від ТОВ «Стар Файненс Груп» до ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП». Тому, просила стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» заборгованість за Договором №01075-07/2024 від 02.07.2024 у розмірі 33 000,00 гривень та судові витрати, долучити до матеріалів справи Реєстр боржників Додаток № 1 до Договору факторингу № 30102024 від 30.10.2024 та врахувати його під час розгляду справи. 09.04.2025 судом постановлено ухвалу, якою витребувано в АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (код ЄДРПОУ: 14282829, місцезнаходження: вул. Андріївська, 4, м. Київ, Україна, 04070) інформацію: чи було емітовано на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжну карту № [NUMBER] ; виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної карти № [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за 02.07.2024 та інформацію про номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] за 02.07.2024. 09.04.2025 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, прийняття до розгляду Реєстру боржників Додаток № 1 до Договору факторингу № 30102024 від 30.10.2024, витяг з якого додано до позовної заяви, та про відкладення судового засідання на 08.05.2025 10:30, згідно п. 4 ч. 2 ст. 223 ЦПК України. 21.04.2025 на адресу суду від АТ «ПУМБ» надійшла відповідь на ухвалу суду про витребування доказів від 09.04.2025. 21.04.2025 представник позивача, адвокат Боденко Алевтина Анатоліївна, подала до суду клопотання про долучення доказів, у якому просила долучити до матеріалів цивільної справи № 357/908/25 платіжну інструкцію № 255 від 10.04.2025 про оплату послуг адвоката за позовом до [PERSON] у розмірі 7000 грн, оскільки у позовній заяві було зазначено, що судові витрати позивача на професійну правничу допомогу попередньо становлять 7000 грн. Після подання позовної заяви до суду ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» сплатило кошти за послуги адвоката в розмірі 7000 грн. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представник позивача, адвокат Боденко Алевтина Анатоліївна, у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, 07.05.2025 подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити без участі позивача та його представника, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, у порядку п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, дійшов висновку про розгляд справи за відсутності відповідача, оскільки останній повідомлений належним чином про розгляд справи, подав досуду відзив на позовну заяву, а наявні у справі матеріали та подані сторонами докази, дають підстави суду ухвалити рішення у справі. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Outcome: partial