Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 03.11.2023 Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 122. В обґрунтування позовної заяви позивачка зазначила, що 03.11.2023 між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між ними припинено з березня 2025 року, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Вважає, що збереження сім`ї і подальше спільне життя з відповідачем неможливе, оскільки почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та взаєморозуміння між ними відсутнє. Термін на примирення просила не надавати. Ухвалою судді від 10.04.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 15-16). Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с. 23). Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с. 24). За правилами частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 листопада 2023 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 122 (а.с. 11). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14 грудня 2023 року Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , який проживає та перебуває на утриманні матері (а.с. 8, 10). На теперішній час шлюб носить лише формальний характер, спільне\~життя з відповідачем не склалося, з березня 2025 року проживають окремо, шлюбні відносини між подружжям повністю припинені, спільного господарства не ведуть. Фактично сім`я припинила своє існування. Відповідно до\~ст.\~24\~Сімейного кодексу\~(далі\~СК)\~України,\~шлюб грунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка.\~Примушування жінки\~та чоловіка\~до шлюбу\~не допускається. За змістом статті 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що в даному випадку не відбулось і підтверджується доказами, що є у справі. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушувати до припинення шлюбних відносин, примушувати до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їх дітей, що мають істотне значення. За викладених обставин, суд враховує фактичні взаємовідносини між подружжям, дійсні причини пред`явлення позову до суду, волевиявлення позивачки припинити шлюбні відносини, що рішення позивачки про розірвання шлюбу та пред`явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків. У свою чергу відповідач в адресованій на адресу суду заяві не заперечував щодо розірвання шлюбу з позивачкою, отже суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя та їх дитини, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.\~ Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки до початку розгляду справи по суті відповідач визнав позов, позивачці слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме: 605,60 грн.

Outcome: approved