Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

До Кобеляцького районного суду Полтавської області з позовом звернулася неповнолітня [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Бердніченко О.П., у якому прохає позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки - [PERSON] . Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі. Відповідачка та її представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просили не позбавляти її батьківських прав відносно доньки. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти позову, але й не підтримав його, вказавши, що він не вважав за необхідне подання цього позову донькою. Представник третьої особи - органу опіки і піклування за місцем фактичного проживання дитини Чесак Н.І. позов підтримала. Представник третьої особи - органу опіки і піклування за місцем реєстрації дитини Даценко Г.В. проти задоволення позову заперчувала. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази приходить до наступних висновків. Відповідачка [PERSON] є матір`ю неповнолітньої позивачки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.13). Відповідно до рішення виконавчого комітету Білицької селищної ради від 18.10.2024 № 278 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно позивачки (а.с. 20, 21-24). Відповідно до рішення виконавчого комітету Кобеляцької міської ради від 27.01.2025 № 34 затверджено висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно позивачки (а.с. 59, 60-62). У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. У судовому засіданні встановлено, що відповідачка не є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а обставини, на які посилається позивачка, не свідчать про наявність підстав для такого висновку, оскільки позов не пов`язаний з визначенням місця її проживання, а усі доводи позивачки стосувалися виключно нині померлого співмешканця її матері. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивачем не доведено, що поведінка відповідачки відносно її доньки є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Тобто, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише наявності в діях батьків вини. Ця міра застосовується судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. В судовому засіданні встановлено, що заходи впливу, як то бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів внутрішніх справи, накладення адміністративної відповідальності, до відповідачки не вживалися. Підстав вважати, що поведінку матері не можливо змінити у кращу сторону, судом не встановлено. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи не встановлено обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення відповідачки батьківських прав, у зв`язку з чим, слід відмовити в задоволенні позову.

Outcome: dismissed