Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

короткий зміст позовних вимог. Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 21.10.2024 вирок Погребищенського районного суду Вінницької області від 17.05.2024 в частині вирішення цивільних позовів потерпілих [PERSON] , [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням скасовано та призначено новий розгляд цивільних позовів у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. 01.11.2024 вказана справа надійшла з Вінницького апеляційного суду до Погребищенського районного суду Вінницької області. В обґрунтування заявлених вимог позивачами зазначено, що згідно з вироком суду 07.06.2023 близько 12 години, більш точного часу не встановлено, [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем марки TOYOTA HIGNLANDER, державний номер [NUMBER] , рухаючись автомобільною дорогою Т-02-36 із с. Саражинці Погребищенської ТГ Вінницького району Вінницької області у напрямку м. Погребище Вінницького району Вінницької області, поблизу повороту до с. Павлівка Погребищенської ТГ Вінницького району Вінницької області, на відстані 46,5 м від електроопори № 38 справа, у порушення вимог пунктів 11.1 та 11.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, згідно з якими: п.11.1 ПДР: «Кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними», п.11.3 ПДР: «На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу», виїхав на зустрічну смугу руху та при цьому, не надавши перевагу зустрічному транспортному засобу - автомобілю марки ВАЗ 111930, державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався автомобільною дорогою Т-02-36 в напрямку с. Дзюньків Погребищенської ТГ Вінницького району Вінницької області, створив аварійну ситуацію та допустив зіткнення із зазначеним автомобілем. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля марки ВАЗ 111930, державний номер [NUMBER] , [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді: сполучна травма голови, шиї, грудної клітки, живота, поперекового відділу хребта, закрита черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку, субарахноїдального крововиливу в правій лобній частці та по намету мозочка, внутрішньо - шлуночкового крововиливу, субдуральних гігром обох лобних часток Хант-Хес, перелом дужок другого шийного хребця, закрита травма грудної клітки у вигляді забою обох легень, переломів грудини, правої ключиці, переломів І, ІІ, ІІІ, IV,V, IX, X ребер справа, переломів IV, V, VI, IX ребер зліва, гемопневмотораксу справа, закрита травма живота у вигляді розриву селезінки, розриву тонкого кишківника, гематоми брижі ободової кишки, забою підшлункової залози, внутрішньо черевної кровотечі, масивна заочеревинна гематома, компресійний перелом тіла першого поперекового хребця, які згідно висновку судово - медичного експерта №65 від 21.08.2023 року відноситься до тяжких тілесних ушкоджень (п.п. «в», «е», «л», п.2.1.3 Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року) та водій даного автомобіля [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді: сполучна травма голови та грудної клітки; забійна рвана рана м`яких тканин верхньої губи, садна в ділянці обличчя, закрита черепно - мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, закрита тупа травма грудної клітки у вигляді переломів VI-IX ребер справа, що ускладнилось верхівковим пневмотораксом, які згідно висновку судово-медичного експерта № 64 від 21.08.2023 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого (понад 21 добу) розладу здоров`я (п. 2.2.1 Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року). Вказані ушкодження у пасажирки [PERSON] та водія [PERSON] виникли від травматичної дії (ударів, здавлення) тупих твердих предметів (у тому числі виступаючі частини салону автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди тощо). Ушкодження у пасажирки [PERSON] були небезпечними для життя в момент заподіяння. Внаслідок отриманих травм та лікування позивачем [PERSON] витрачено значну кількість грошових коштів на ліки та медичні препарати у загальному розмірі 43\~845,04 грн, які позивач [PERSON] просить стягнути на її користь з Моторного (транспортного) страхового бюро України. Разом із\~цим,\~до суду\~також подано\~позов [PERSON] \~щодо стягнення\~на його\~користь із\~Моторного (транспортного)\~страхового бюро\~України майнової\~шкоди,\~який мотивований\~тим,\~що внаслідок\~отриманих під\~час дорожньо-транспортної\~пригоди травм\~та лікування\~в Погребищенській\~ЦРЛ ним\~було витрачено\~грошові кошти\~на придбання\~ліків та\~медичних препаратів\~на загальну\~суму 27\~300\~грн. Крім того, йому завдано матеріальну шкоду, пов`язану із пошкодженням автомобіля, в розмірі 103576, 80 грн. Отже, загальний розмір завданої йому майнової шкоди становить 130876, 80 грн. Оскільки, на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована на умовах обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а відтак цивільні позови заявлені до Моторно (транспортного) страхового бюро України. В подальшому позивачем [PERSON] було подано заяву про зменшення позовних вимог про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушення, відповідно до якої просив стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України майнову шкоду у розмірі 109\~504 грн ( 92\~520 грн як майнову шкоду пов`язану з пошкодженням автомобіля та 16\~984\~грнза лікування). Також згодом позивачем [PERSON] збільшено позовні вимоги з відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, відповідно до якої просила стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України майнову шкоду у розмірі 67 688 грн. Рух справи, позиція суду. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2024 справу передано на розгляд судді Гуцолу М.П. (а.с. 63, т.1). Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 06.11.2024 прийнято до розгляду позовні заяви та призначено підготовче судове засідання на 26.11.2024 (а.с. 64, т.1). 26.11.2024 відкладено судове засідання у зв`язку з неявкою сторін. 18.12.2024 надійшов відзив на позовні заяви від Моторного (транспортного) страхового бюро України (а.с. 150-169, т. 1 ), відповідно до якого представник відповідача адвокат Гусєв П.В. просив суд відмовити у задоволенні позову. Ухвалою суду від 19.12.2024 клопотання позивачів [PERSON] , [PERSON] про витребування доказів, клопотання позивача [PERSON] про призначення транспортної товарознавчої експертизи задоволено. Витребувано у КП «Погребищенська центральна лікарня», КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» лист призначення та картку стаціонарного хворого на [PERSON] , яка перебувала на стаціонарному лікуванні у реанімаційному відділенні КП «Погребищенська центральна лікарня» з 07.06.2023 по 10.06.2023, після чого була переведена та стаціонарне лікування у хірургічне відділення КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», де перебувала на лікуванні з 10.06.2023 по 29.06.2023. Витребувано з слідчого відділення Відділу поліції №4 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області, Немирівської окружної прокуратури лист призначення на [PERSON] , який перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні КП «Погребищенська центральна лікарня» з 07.06.2023 по 30.06.2023, номер виписки 1743. Призначено у справі судову транспортно-товарознавчу експертизу, проведення якої доручити експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (а.с. 176-178, т.1). 03.01.2025 на виконання ухвали суду про витребування доказів начальником СВ ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Залюшньою С. надіслано медичну картку стаціонарного хворого №8294 на ім`я [PERSON] та DVD-R диск. 17.01.2025 на адресу суду надійшов висновок експерта №СЕ-19/102-25/209-АВ (а.с. 199-224, т.1). Ухвалою суду від 20.01.2025 відновлено провадження у справі на 12.02.2025 (а.с. 226, т.1). Ухвалою суду від 12.02.2025 повторно витребувано у КП «Погребищенська ЦЛ» Погребищенської міської ради медичну карту стаціонарного хворого №1744 на ім`я [PERSON] та медичну карту стаціонарного хворого №1743 на ім`я [PERSON] (а.с. 242, т. 1). 18.02.2025 в порядку виконання ухвали суду про витребування доказів до суду з КП «Погребищенська центральна лікарня» Погребищенської міської ради надійшли медичні картки №1744 та №1743. 25.03.2025 до суду подано заяву [PERSON] про зменшення позовних вимог з відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (а.с. 15-29, т.2). 25.03.2025 до суду подано заяву [PERSON] про збільшення позовних вимог з відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (а.с. 30-93, т.2). Ухвалою суду від 25.03.2025 прийнято \~ \~ \~ \~заяву позивача [PERSON] про зменшення позовних вимог щодо відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та заяву позивача [PERSON] про збільшення позовних вимог щодо відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням до розгляду (а.с. 97, т. 2). Ухвалою суду від 24.04.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. Позивачі у судове засідання не з`явились, через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, наполягали на задоволенні змінених позовних вимог в повному обсязі (а.с. 116-117). Представник Моторного транспортного страхового бюро України в судове засідання не з`явився також, у матеріалах справи міститься відзив представника відповідача адвоката Гусєва П.В. з запереченнями щодо вимог заяви. Розгляд справи просив проводити у його відсутності, у задоволенні позовних вимог відмовити повністю (а.с. 150-169, т. 1). Свої заперечення мотивував тим, що позовні вимоги є недоведеними та не підтверджені доказами, зокрема до позову [PERSON] , на думку представника відповідача додано нечитабельні копії чеків або вони не відносяться до шкоди, що завдана внаслідок ДТП. Щодо відшкодування матеріальної шкоди пов`язаної пошкодженням транспортного засобу, то зауважує, що позивачем заявлено позовні вимоги у розмірі ринкової вартості транспортного засобу до ДТП, а для вірного визначення розміру страхового відшкодування потрібно визначити різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, що передбачено ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, представник відповідача зауважував, що в порушення норм законодавства потерпілим не пред`явлено МТСБУ оригінали документів, що підтверджують витрати на лікування, внаслідок чого позбавляє МТСБУ можливості розслідувати страховий випадок. Відповідач [PERSON] \~в судовезасідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час проведення судового розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 113). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку. Встановлені судом обставини справи. Судом встановлено, що 07.06.2023 близько 12 години, більш точного часу не встановлено, [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем марки TOYOTA HIGNLANDER, державний номер [NUMBER] , рухаючись автомобільною дорогою Т-02-36 із с. Саражинці Погребищенської ТГ Вінницького району Вінницької області у напрямку м. Погребище Вінницького району Вінницької області, поблизу повороту до с. Павлівка Погребищенської ТГ Вінницького району Вінницької області, на відстані 46,5 м від електроопори № 38 справа, у порушення вимог пунктів 11.1 та 11.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, згідно з якими: п.11.1 ПДР: «Кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними», п.11.3 ПДР: «На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу», виїхав на зустрічну смугу руху та при цьому, не надавши перевагу зустрічному транспортному засобу - автомобілю марки ВАЗ 111930, державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався автомобільною дорогою Т-02-36 в напрямку с. Дзюньків Погребищенської ТГ Вінницького району Вінницької області, створив аварійну ситуацію та допустив зіткнення із зазначеним автомобілем. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля марки ВАЗ 111930, державний номер [NUMBER] , [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді: сполучна травма голови, шиї, грудної клітки, живота, поперекового відділу хребта, закрита черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку, субарахноїдального крововиливу в правій лобній частці та по намету мозочка, внутрішньо - шлуночкового крововиливу, субдуральних гігром обох лобних часток Хант-Хес, перелом дужок другого шийного хребця, закрита травма грудної клітки у вигляді забою обох легень, переломів грудини, правої ключиці, переломів І, ІІ, ІІІ, IV,V, IX, X ребер справа, переломів IV, V, VI, IX ребер зліва, гемопневмотораксу справа, закрита травма живота у вигляді розриву селезінки, розриву тонкого кишківника, гематоми брижі ободової кишки, забою підшлункової залози, внутрішньо черевної кровотечі, масивна заочеревинна гематома, компресійний перелом тіла першого поперекового хребця, які згідно висновку судово - медичного експерта №65 від 21.08.2023 року відноситься до тяжких тілесних ушкоджень (п.п. «в», «е», «л», п.2.1.3 Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року) та водій даного автомобіля [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді: сполучна травма голови та грудної клітки; забійна рвана рана м`яких тканин верхньої губи, садна в ділянці обличчя, закрита черепно - мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, закрита тупа травма грудної клітки у вигляді переломів VI-IX ребер справа, що ускладнилось верхівковим пневмотораксом, які згідно висновку судово-медичного експерта № 64 від 21.08.2023 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого (понад 21 добу) розладу здоров`я (п. 2.2.1 Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року). Вказані ушкодження у пасажирки [PERSON] та водія [PERSON] виникли від травматичної дії (ударів, здавлення) тупих твердих предметів (у тому числі виступаючі частини салону автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди тощо). Ушкодження у пасажирки [PERSON] були небезпечними для життя в момент заподіяння. Вироком Погребищенського районного суду Вінницької області від 17.05.2024, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (три) позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами, на підставі ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування основного покарання з випробуванням та встановлено йому іспитовий строк тривалістю 1 рік 6 місяців (а.с. 45-53, т.1 ). Також вироком суду вирішено цивільний позов, однак в подальшому ухвалою Вінницького апеляційного суду від 21.10.2024 вирок Погребищенського районного суду Вінницької області від 17.05.2024, в частині вирішення цивільного позову скасовано та призначено в цій частині новий розгляд в суді першої інстанції у порядку цивільного судочинства. У решті вирок залишено без змін (а.с. 55-60, т. 1). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] [PERSON] є власником транспортного засобу ВАЗ 111930, державний номер [NUMBER] (а.с. 108, т. 1). Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля ВАЗ 111930, державний номер [NUMBER] , - [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Українська\~транспортна страхова\~компанія» (УТСК)згідно з полісом №211458493 (а.с. 109, т. 1). У відповідності до полісу страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю складає 320 000 грн та за шкоду заподіяну майну 160\~000 грн, розмір франшизи 2\~500 грн. Відповідно до виписки №1743 із медичної картки стаціонарного хворого [PERSON] з 07.06.2023 по 30.06.2023 перебував у стаціонарі КП «Погребищенська ЦЛ» (а.с. 24, т. 2). Відповідно до листка лікарських призначень [PERSON] призначено медичних препаратів на суму 15176, 54 грн (а.с. 25-26, т. 2) та на суму 1808,51 грн (а.с. 27, т.2) Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/102-25/209-АВ від 13.01.2025 дійсна ринкова вартість автомобіля ВАЗ 111930, державний номер [NUMBER] , без урахування пошкоджень при ДТП, станом на дату оцінки, а саме 07.06.2023 могла становити 92\~520,00 грн. Ринкова вартість автомобіля ВАЗ 111930, державний номер [NUMBER] , у пошкодженому стані не розраховується з причин вказаних у дослідницькій частині висновку. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 111930, державний номер [NUMBER] , станом на дату оцінки, а саме 07.06.2023 могла становити 92\~520,00 грн (а.с. 199-224, т.1). Пасажир автомобіля [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодженні важкого ступеня тяжкості, що встановлено вироком суду. Після ДТП госпіталізована до відділення Погребищенської ЦРЛ, де була прооперована та перебувала на лікуванні, з 07.06.2023 по 10.06.2023, що підтверджено медичною карткою стаціонарного хворого №1744, що досліджена в судовому засіданні. В подальшому через погіршення стану здоров`я була переведена до КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», де перебувала у стаціонарі з 10.06.2023 по 29.06.2023, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого хірургічного відділення №8294 (а.с. 52-64, т.2). Внаслідок отриманих травм потребувала лікування, тому на підставі лікарських призначень КП «Погребищенська ЦЛ» від 07.06.2023- 09.06.2023, листка лікарських призначень реанімаційного відділення КНП «ВМКЛ ШМД» від 10.06.2023- 19.06.2023, листа лікарських призначень хірургічного відділення КНП «ВМКЛ ШМД» м. Вінниця 20.06.2023, 21.06.2023, 23.06.2023-25.06.2023 було придбано: -медикаменти в КП «Погребищенська ЦЛ» на суму 8781 грн; -медикаменти в «ВМКЛ ШМД» м. Вінниця відділення реанімації 45\~501 грн; -медикаменти в «ВМКЛ ШМД» м. Вінниця відділення хірургії 3106 грн; -медичні матеріали та розхідники на суму 2980 грн; -МРТ головного мозку та хребта 6600 грн; -калькуляція медичних послуг 700 грн, а всього на загальну суму 67\~668 грн. Вказане підтверджується висновком МРТ шийного відділу хребта із в/в контрастуванням від 14.08.2023 (а.с. 46, т. 2), МРТ головного мозку із в/в контрастуванням від 14.08.2023 (а.с. 47, т.2), консультаційним висновком невролога від 13.08.2023, 16.08.2023 (а.с. 48-49, т.2), консультаційним висновком хірурга від 18.09.2023 (а.с. 50, т.2, калькуляція медичних послуг, а.с. 51, т.2), виписка із медичної картки стаціонарного хворого хірургічного відділення №8294 (а.с. 52-64, т. 2), чеки на придбання ліків (а.с. 65-75, т. 2) листки призначень (а.с. 76-93, т. 2). Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання про задоволення позову. Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Відповідно до вимог п.8 ч.2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Частиною 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як зазначено у частині в 3 статті 22 ЦК України збитки відшкодовуються в повному розмірі. Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частиною 1 статті 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно з нормами частини 1 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до частини 2 цієї статті шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У пункті 1 частини 1 ст. 1188 ЦК України зазначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до норм частини 1 статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Частиною сьомою ст. 128 КПК України передбачено, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст. 23 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. За правилами п. 24.1. ст. 24 вказаного Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предметів догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість. Вироком суду встановлено винність [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Встановлено також, що відповідальність водія автомобіля марки TOYOTA HIGNLANDER, державний номер [NUMBER] [PERSON] на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була, а відповідальність водія [PERSON] , у транспортному засобі якого перебувала як пасажир [PERSON] , застрахована на умовах обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у страховій компанії УТСК, а тому на МТСБУ покладено обов`язок відшкодувати шкоду за рахунок коштів фонду захисту потерпілих. Згідно п.п. а пункту 41.1 статті 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. З матеріалів справи також убачається, що потерпілою [PERSON] , з врахуванням збільшених позовних вимог, та потерпілим [PERSON] , з врахуванням зменшених позовних вимог, було заявлено цивільні позови про стягнення витрат, пов`язаних із лікуванням від ушкоджень, отриманих у ДТП, на 67\~688 грн та 16084 грн. Відповідно до абзацу 2 пункту 22.1 пункту 22 статті 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Цивільний відповідач МТСБУ не погоджувався із розрахунком матеріальної шкоди позивачів та подав до суду свій відзив на позовні заяви, оскільки позивачами надано суду копії чеків, які є нечитабельними або взагалі не відносяться до шкоди, завданої ДТП, що унеможливлює правильне визначення розміру шкоди. Судом на запит позивачів витребувано медичні картки стаціонарного хворого №8294 на ім`я [PERSON] , медичну карту стаціонарного хворого №1744 на ім`я [PERSON] , медичну карту стаціонарного хворого №1743 на ім`я [PERSON] . В судовому засіданні досліджені виписки із медичних карток стаціонарних хворих, надано оцінку листам лікарських призначень та фіскальним чекам на придбання медичних препаратів по вказаних листам. Загальна сума підтверджених витрат на лікування потерпілої [PERSON] визначена у розмірі 67\~668 грн, а потерпілого [PERSON] -16\~984 грн. Враховуючи викладене, суд вважає арифметичною помилкою заявлену [PERSON] суму 67\~688 грн, а відтак приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] , а саме: стягнення витрат на лікування потерпілої [PERSON] у розмірі 67 668 грн. \~ \~ \~ \~Вирішуючи питання щодо стягнення матеріальної шкоди за пошкодження майна (транспортного засобу) з відповідача, то суд виходить з наступного. У статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Таким чином, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема, правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені у статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з пунктом 22.1. якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена в порядку, встановленому цим законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року в справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зазначено, що: «внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно зі статтями 29, 32 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. У відповідності до ст. 30. 1 Закону, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Згідно із ст. 30.2 Закону, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 06 липня 2018 року у справі № 924/675/17, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, суду необхідно виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової авто-товарознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/102-25/209-АВ від 13.01.2025 дійсна ринкова вартість автомобіля ВАЗ 111930, державний номер [NUMBER] , без урахування пошкоджень при ДТП, станом на дату оцінки, а саме 07.06.2023 могла становити 92 520,00 грн. Ринкова вартість автомобіля ВАЗ 111930, державний номер [NUMBER] , у пошкодженому стані не розраховується з причин вказаних у дослідницькій частині висновку. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 111930, державний номер [NUMBER] , станом на дату оцінки, а саме 07.06.2023 могла становити 92 520,00 грн . Відтак відновлювальний ремонт автомобіля ВАЗ 111930 є економічно недоцільним. Відповідно до ст.30 Закону якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про стягнення з Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь [PERSON] вартість матеріального збитку, завданого як власнику автомобіля ВАЗ 111930, державний номер [NUMBER] у розмірі 92 520,00 грн та витрат, що понесені з проведенням судової експертизи у розмірі 3 860 грн. Крім того, відповідно до усталеної судової практики щодо розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, суд, постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватися за призначенням, але має певну цінність, одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Як убачається з матеріалів справи, визначити вартість залишків транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди не виявилося можливим під час проведення зазначеної вище експертизи. Натомість жодних інших доказів на підтвердження вартості автомобіля ВАЗ 111930 після дорожньо-транспортної пригоди позивачі й інші учасники судового провадження до суду не подавали, а тому суд приходить до висновку про необхідність передачі залишків транспортного засобу страховій компанії, адже в такий спосіб, шляхом фактичної передачі його особі, відповідальній за відшкодування завданої майнової шкоди, у цьому кримінальному провадженні буде забезпечено виконання приписів ст. 30 Закону № 1961-IV. Це рішення не суперечить позиції, наведеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі № 125/1216/20, про те, що у випадку економічної необґрунтованості ремонту транспортного засобу він вважається фізично знищеним, а відшкодування завданої позивачу шкоди має відбуватися в порядку, визначеному у ст. 30 Закону № 1961-IV, згідно якого позивач має передати залишки транспортного засобу відповідачу як особі, яка відповідає за завдану шкоду, чим набути право отримати від останнього відшкодування шкоди в розмірі, що відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються позивачі, як учасники справи, як на підставу заявлених вимог, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду із вимогами майнового характер підлягає до сплати сума судового збору в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави суму судового збору 1771,92 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial