Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

22.01.2025 року позивач в особі свого представниці за довіреністю Ванжа Надії Володимирівни засобами Електронного суду звернувся до суду із заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором без номеру від 15.03.2016 року станом на 10.12.2024 року у розмірі 109596,18 грн., з яких: 87996,39 грн. заборгованість за кредитом та 21599,79 грн. заборгованість по відсоткам, а також судові витрати за розгляд справи у суді у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. Позивач також надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача. В обгрунтування позову було зазначено, що 15.03.2016 року відповідач ознайомився з умовами кредитування та підписав анкету-заяву та приєднався до Умов та правил надання банківських послуг позивача. Позивач вказав, що за умовами вказаного договору відповідачу було відкрито картковий рахунок. Позивач у повному обсязі виконав свої зобов`язання за кредитним договором, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених сторонами. Відповідач в процесі користування кредитним рахунком не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, чим порушив вимоги статей 509, 526 та 1054 ЦК України, тобто ухилився від виконання взятих на себе зобов`язань, що стало підставою для звернення позивача до суду із даною позовною заявою. Ухвалою судді від 10.02.2025 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, наданий час сторонам по справі для подання усіх заяв по суті позову (а.с.83). Позивач та його представниця про вказану ухвалу були повідомлені належним чином засобами електронного суду у порядку ч.5 ст.272 ЦПК України (а.с.85-86), а відповідач засобами поштового зв`язку (а.с.87). Відзив від відповідача не надходив. Заяви, клопотання від сторін не надходили та інші процесуальні дії у справі судом не застосовувалися. 25.04.2025 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменування місцевих загальних суддів» від 26.02.2025 року, відповідно до норм якого найменування Первомайського міськрайонного суду Харківської області було змінено на Златопільський міськрайонний суд Харківської області. При цьому відповідно до норм вказаного закону було доповнено підпунктом 3 пункт 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якого зміна найменування місцевого загального суду не призводить до його реорганізації чи ліквідації або утворення нового суду. Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України\~за наявними у справі матеріалами у межах строків, визначених ст.275 та ч.2 ст.279 ЦПК України. Можливість ухвалення заочного рішення в такому випадку не передбачена. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Первинно 15.03.2016 року відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк» (а.с.58). Вказана заява не містила даних про кредитні правовідносини між сторонами, а лише встановлювала порядок взаємовідносин між сторонами при банківському обслуговуванні. 29.01.2024 року [PERSON] підписав Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у позивача, в якій підтвердив, що між сторонами укладений саме кредитний договір, відповідачу встановлений кредитний ліміт на його картку, строк договору становить 12 місяців з автоматичною пролонгацією, визначено розмір платежів при загальному користуванні коштами позивача та відповідальність в разі порушення відповідних вимог (а.с.59-71). Для отримання банківських послуг відповідач отримав у позивача 3 банківські картки, остання за часом: Універсальна, № [NUMBER] строком дії до 31.08.2027 року (а.с.57). При цьому у період між закінченням дії другої картки 31.03.2023 року та укладання договору між сторонами із підписом відповідача 29.01.2024 року даних про дію договору між сторонами немає, в той час як виписка по договору як первинний бухгалтерських документ (а.с.40-54) містить інформацію про використання другої картки № [NUMBER] , що суд вважає таким як продовження позивачем строку дії емітованих ним карток під час дії воєнного стану на 24 місяці після спливу терміну їх використання. В той же час вирішуючи справу по суті, суд встановлює, що відповідач не підписував до 29.01.2024 року жодних документів із позивачем щодо визначення договірних відносин між сторонами як кредитних зі сплатою процентів на користь позивача. Такі дії відбулися лише після підписання відповідачем Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг 29.01.2024 року. В той же час на 29.01.2024 року відповідно до наданої суду виписки по договору за період з 15.03.2016 до 29.01.2024 року розрахунок боргу становив 14993,36 грн. і у вказаний розрахунок були включені суми по сплаті відсотків за користування кредитом за ставкою 3,4% на суму заборгованості за увесь проміжок, розмір яких склав 14684,88 грн. (41,21 грн. 01.07.2016 року; 24,97 грн. 01.08.2016 року; 14,76 грн. 01.09.2016 року; 0,88 грн. 01.10.2016 року; 22,98 грн. 01.11.2016 року, 21,19 грн. 01.12.2016 року; 35,61 грн. 01.01.2017 року, 35,60 грн. 01.02.2017 року; 33,62 грн. 01.03.2017 року; 37,32 грн. 01.04.2017 року; 36,04 грн. 01.05.2017 року; 37,15 грн. 01.06.2017 року; 36,00 грн. 01.07.2017 року; 35,28 грн. 01.08.2017 року; 36,98 грн. 01.09.2017 року; 34,43 грн. 01.10.2017 року; 35,89 грн. 01.11.2017 року; 106,20 грн. 01.12.2017 року; 112,73 грн. 01.01.2018 року; 197,88 грн. 01.02.2018 року; 157,87 грн. 01.03.2018 року; 112,95 грн. 01.04.2018 року; 106,25 грн. 01.05.2018 року; 96,18 грн. 01.06.2018 року; 102,78 грн. 01.07.2018 року; 110,47 грн. 01.08.2018 року; 104,61 грн. 01.09.2018 року; 101,84 грн. 01.10.2018 року; 93,30 грн. 01.11.2018 року; 107,34 грн. 01.12.2018 року; 109,74 грн. 01.01.2019 року; 50,00 грн. штраф за прострочку 01.01.2019 року; 169,69 грн. 01.02.2019 року; 66,98 грн. 01.03.2019 року; 27,80 грн. 01.04.2019 року; 55,90 грн. 01.05.2019 року; 68,28 грн. 01.06.2019 року; 63,64 грн. 01.07.2019 року; 55,08 грн. 01.08.2019 року; 24,22 грн. 01.09.2019 року; 197,37 грн. 01.10.2019 року; 177,06 грн. 01.11.2019 року; 172,94 грн. 01.12.2019 року; 180,11 грн. 01.01.2020 року, 177,71 грн. 01.02.2020 року; 165,06 грн. 01.03.2020 року; 173,66 грн. 01.04.2020 року; 175,78 грн. 01.05.2020 року; 179,74 грн. 01.06.2020 року; 173,16 грн. 01.07.2020 року; 183,62 грн. 01.08.2020 року; 168,28 грн. 01.09.2020 року; 170,90 грн. 01.10.2020 року; 168,70 грн. 01.11.2020 року; 165,74 грн. 01.12.2020 року; 174,30 грн. 01.01.2021 року; 173,25 грн. 01.02.2021 року; 158,24 грн. 01.03.2021 року; 173,61 грн. 01.04.2021 року; 166,60 грн. 01.05.2021 року; 170,71 грн. 01.06.2021 року; 168,14 грн. 01.07.2021 року; 174,34 грн. 01.08.2021 року; 176,40 грн. 01.09.2021 року; 169,40 грн. 01.10.2021 року; 176,36 грн. 01.11.2021 року; 169,90 грн. 01.12.2021 року; 177,31 грн. 01.01.2022 року; 176,77 грн. 01.02.2022 року; 159,04 грн. 01.03.2022 року; 82,66 грн. 01.05.2022 року, 86,18 грн. 01.06.2022 року; 86,10 грн. 01.07.2022 року; 163,87 грн. 01.08.2022 року; 88,43 грн. 01.09.2022 року; 170,50 грн. 01.10.2022 року; 173,51 грн. 01.11.2022 року; 172,60 грн. 01.12.2022 року; 176,23 грн. 01.01.2023 року; 119,95 грн. 01.02.2023 року; 115,93 грн. 01.03.2023 року; 204,50 грн. 01.04.2023 року; 422,67 грн. 01.05.2023 року; 515,89 грн. 01.06.2023 року; 510,28 грн. 01.07.2023 року; 524,71 грн. 01.08.2023 року; 526,81 грн. 01.09.2023 року; 517,89 грн. 01.10.2023 року; 533,01 грн. 01.11.2023 року; 507,94 грн. 01.12.2023 року; 533,82 грн. 01.01.2024 року та 536,21 грн. 01.02.2024 року. Відповідно сума боргу відповідача перед позивачем в дійсності склала 308,48 грн. станом на 31.01.2024 року, коли, підписавши договір 29.01.2024 року відповідач почав витрачати кошти із сплатою вже процентів (14993,36 грн. - 14684,88 грн.) В той же час в подальшому після 01.02.2024 року позивач здійснював нарахування процентів не на дійсний розмір боргу 308,48 грн. з додатковими витратами відповідача в подальшому, а на вирахуваним ним борг у розмірі 14993,36 грн. з урахуванням інших витрат відповідача, здійснених у період з 31.01.2024 року до 25.04.2024 року, коли відповідач здійснив останні активні операції по рахунку. Тому суд відкидає розрахунок процентів, здійснений позивачем загалом, оскільки він був здійснений за власним баченням позивачем кредитних взаємовідносин між сторонами та не відповідає фактично встановленим судом взаємовідносинам між сторонами, які до 29.01.2024 року не були процентними, а вже після 29.01.2024 року стали процентними, однак такі проценти повинні були нараховуватися виключно на витрати відповідача, здійснені у період з 29.01.2024 року до 25.04.2024 року (активне використання коштів) та згодом до визначеної позивачем дати 01.12.2024 року. Суд визначає, що розмір процентів у вказаний період з 29.01.2024 року до 01.12.2024 року як вбачається із виписки по рахунку (а.с.40-54) складає загалом більше заявлених у позові суми 21599,79 грн. та в дійсності складає 27302,53 грн. (2694,11 на 01.04.2024 року, 2998,70 грн. на 01.05.2024 року; 3130,38 грн. на 01.06.2024 року; 3029,40 грн. на 01.07.2024 року 3130,38 грн. на 01.08.2024 року; 3130,38 грн. на 01.09.2024 року; 3029,40 грн. на 01.10.2024 року; 3130,38 грн. на 01.11.2024 року та 3029,40 грн. на 01.12.2024 року). А з урахуванням вже вирахованих судом у період до 29.01.2024 року процентів у розмірі 14684,88 грн. їх загальний розмір складає 41987,41 (27302,53 грн. + 14684,88 грн.). Відповідно саме вказана сума процентів є заявленою позивачем і саме вона судом як неналежно обгрунтована за відсутності доказів її вірного розрахунку відповідно до підписаних відповідачем з позивачем документів судом відкидається. Таким чином, розмір вимог позивача до відповідача по тілу кредиту в дійсності складає не заявлені 87996,39 грн., а 61608,77 грн. (загальні заявлені 109596,18 грн. виявлені судом дійсно нараховані позивачем з порушенням проценти у розмір 41987,41 грн.), які суд і стягує із відповідача, як єдину суму, яку позивач підтвердив під час розгляду справи по суті. Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України). Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Окремо суддя зазначає, що як вбачається з правового висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України. Також суддя зазначає, що із правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) вбачається, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. У частині четвертій\~статті 263 ЦПК України\~вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відносно даної справи, суд зазначає, що укладений між сторонами договір припинив дію після надходження від позивача позовної заяви до суду, тобто 21.01.2025 року. На підставі ст.141 ЦПК України, враховуючи те, що суд задовольняє позовні вимоги частково у розмірі 56,21%, з відповідача на користь позивача слід стягнути частину сплаченого при зверненні до суду судового збору у розмірі 1361,63 грн., що складає 56,21% від сплачених 2422,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial