Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

1. 25 березня 2025 року позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, у порядку регресу. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16.05.2024 сталося зіткнення автомобіля марки «Renault» (реєстраційний номер [NUMBER] ) під керуванням відповідачки та автомобіля марки «FORD» (реєстраційний номер [NUMBER] ) під керуванням [PERSON] . У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Відповідно до постанови суду подія сталася з вини відповідачки, якою не було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згодом позивач сплатив власникові автомобіля марки «FORD» страхове відшкодування в сумі 14\~304,01 грн. У добровільному порядку відповідачка не відшкодовує позивачеві понесені витрати, що стало причиною звернення останнього до суду з позовом про стягнення з відповідачки компенсації витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, у порядку регресу (а.с.а.с. 1, 2). 2. 8 квітня 2025 року суд постановив ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 3. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 4. Судом було встановлено, що 16.05.2024 сталося зіткнення автомобіля марки «Renault» (реєстраційний номер [NUMBER] ) під керуванням відповідачки та автомобіля марки «FORD» (реєстраційний номер [NUMBER] ) під керуванням [PERSON] . У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень (а.с.а.с. 4, 5). 5. 17 травня 2024 року [PERSON] у зв`язку з тим, що відповідачка не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність звернулася до позивача з повідомленням про настання страхового випадку та заявою про сплату страхового відшкодування (а.с.а.с. 6, 7, 11 13). 6. 24 червня 2024 року постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, ухваленою за вказаним вище фактом, було встановлено вину відповідачки у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.а.с. 30, 31). 7. 1 липня 2024 року фізичною особою-підприємцем [PERSON] був складений звіт №160524, за яким вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «FORD» склала 13 154,01 грн. Вартість послуг експерта становить 1\~150,00 грн (а.с.а.с. 16 27, 29). 8. 30 жовтня 2024 року позивач сплатив власникові автомобіля марки «FORD» страхове відшкодування в сумі 13 154,01 грн (а.с. 28). 9. У добровільному порядку відповідачка понесені позивачем витрати не відшкодовує. 10. Відповідно до\~статті 41 Закону України від 01.07.2004 №1961-ІV «Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (далі Закон №1961-ІV)\~МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7\~статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. 11. Згідно з підпунктом 38.2.1 пункту 38.2\~статті 38 цього Закону\~№1961-ІV МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. 12. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті\~11,\~599,\~1166\~Цивільного кодексу\~України (далі ЦК)). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за\~правилами, встановленими статтею 1191 ЦК,\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. 13. Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК). 14. Первісне (основне) деліктне зобов`язання та зобов`язання, що виникло з регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно. 15. Спеціальний Закон №1961-ІV регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів\~(далі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. 16. За змістом цього Закону страхове відшкодування, яке за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страховик виплатив третій особі, а не своєму страхувальнику, є одночасно й відшкодуванням шкоди третій особі (потерпілому) в деліктному зобов`язанні, оскільки страховик у договірних правовідносинах обов`язкового страхування відповідальності є одночасно боржником у цьому деліктному зобов`язанні. 17. Отже, правові наслідки виплати страховиком страхового відшкодування за договором добровільного майнового страхування та виплати страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності різняться. 18. Судом встановлено, що на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідачка не мала чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, і її вина встановлена постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська. 19. Викладене свідчить про обґрунтованість звернення другого учасника пригоди до позивача і одержання ним відповідного страхового відшкодування. 20. Таким чином, оскільки позивач виконав свої зобов`язання страховика у повному обсязі, до нього, у розумінні статті 1191 ЦК, перейшло право вимоги відповідного відшкодування від особи, відповідальної за завдані збитки. 21. Ураховуючи викладене, суд вважає за необхідне заявлений у справі позов задовольнити (з урахуванням витрат на проведення автотоварознавчого дослідження). 22. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 16.11.2016 №62948871 (справа №761/6313/14-ц), яка відповідно до статті 263 ЦПК підлягає урахуванню судом. 23. У порядку статті 141 ЦПК з відповідачки на користь позивача також підлягає стягненню компенсація судових витрат у сумі 3 028,00 грн (а.с. 32). 24.

Outcome: approved