Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

У квітні 2021 до суду надійшла позовна заява ТОВ «Київські енергетичні послуги» до [PERSON] заміненого на належного відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. У позовній заяві сторона позивача посилається на те, що ПАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» є правонаступником ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» в частині прав і обов`язків, необхідних для здійснення діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та передачі електричної енергії місцевим (локальним) електронним мережам. [PERSON] є споживачем електричної енергії, яку постачає ТОВ «Київські енергетичні послуги» за адресою: [ADDRESS] . За результатами аналізу оплат було з`ясовано, що відповідач користується послугами, але не в повному обсязі виконує зобов`язання по сплаті заборгованості, в результаті чого заборгованість станом на 09.06.2020 за особовим рахунком № [NUMBER] за спожиту електричну енергію становить 20318,40 грн. Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідача: 20318,40 грн. - заборгованості за спожиту електричну енергію; 255,78 грн. - 3 % річних та 74,23 грн. інфляційної складової боргу; 2270,00 грн. - судового збору. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29.11.2021 позовну заяву було залишено без руху. 14.12.2021 на виконання вимог ухвали від 29.11.2021 надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11.05.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі та визначено сторонам строк на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11.05.2022 відмовлено у задоволенні клопотання сторони позивача про витребування доказів. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 31.07.2024 цивільну справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09.09.2024 витребувано від КП КМР КМБТІ інформацію щодо власника квартири. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07.11.2024 замінено первісного відповідача [PERSON] на [PERSON] . На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористалася, відзив на позов не подала. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його присутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явивилася, про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином, відзив на позовну заяву не подавала. Будь-яких заяв або клопотань зі сторони відповідачки на адресу суду не надходило. На адресу суду повернулася судова повістка, яка направлялася відповідачці, з відміткою «закінчення встановленого терміну зберігання». Відповідно до частини 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Згідно з правовою позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеною в постанові від 5 вересня 2022 року № 1519/2-5034/11 (№ 61-175сво21) порядок ухвалення судового рішення та його проголошення залежить від того чи судове засідання, яким завершений розгляд справи, відбулось у присутності учасників справи, чи за їхньої відсутності; повне судове рішення було складено чи складання повного судового рішення було відкладено. У разі розгляду судом справи без виклику учасників справи або учасники справи в судове засідання не з`явились, ухвалення рішення відбувається у такому самому порядку, проте з урахуванням певних винятків: а) рішення не проголошується; б) датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання таке судове засідання не проводиться. У цьому випадку судове рішення не проголошується (частина четверта статті 268 ЦПК України) і датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення (друге речення частини п`ятої статті 268 ЦПК України). З урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. Відтак, суд зазначає датою ухвалення рішення дату складання повного його тексту, не зважаючи на те, що вона відмінна від дати судового засідання, на яку було призначено розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю КП КМР «КМ БТІ» від 16.09.2024 № 062/14-9244 та доданою копією договору купівлі - продажу від 01.09.2025. Згідно витягу №90914220 з реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , станом на 27.03.2023 реєстрація осіб відсутня. За приписами ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 360 ЦК України визначено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 5 визначено, що до житлово-комунальних послуг, належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. [PERSON] є споживачем електричної енергії, яку постачає ТОВ «Київські енергетичні послуги» за адресою: 09.06.2020 за особовим рахунком № [NUMBER] за спожиту електричну енергію становить 20318,40 грн. ПАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» є правонаступником ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» в частині прав і обов`язків, необхідних для здійснення діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та передачі електричної енергії місцевим (локальним) електронним мережам. Сторона позивача посилається на те, що відповідач користується послугами, але не в повному обсязі виконує зобов`язання по сплаті заборгованості, в результаті чого станом на 09.06.2020 заборгованість складає 20318,40 грн., що підтверджується відповідним розрахунком. Згідно ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний, зокрема, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 К України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як вбачається з позовної заяви, відповідач своєчасно не сплачував за спожиту електричну енергію, в результаті чого утворилася заборгованість, що тягне за собою право позивача на стягнення цих коштів в судовому порядку. Сторона позивача також просить стягнути 255,78 грн. - 3 % річних та 74,23 грн. інфляційної складової боргу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, слід зауважити, що згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» №530-ІХ від 17.03.2020, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (Соvid-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 зі змінами «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу Соvid-19», з 12.03.2020 на всій території України запроваджено карантин. Отже, з урахуванням наведених положень закону, вбачається, що з 17.03.2020 заборонено нарахування та стягнення судом неустойки (штрафів, пені), 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасне здійснення особою платежів за житлово-комунальні послуги. Їх нарахування на суму боргу за надані послуги є помилковим та порушує норми чинного законодавства. Тому враховуючи вищевикладене з відповідача підлягає стягнення 3 % річних та інфляційні втрати за період з 01.09.2019 по 01.04.2020. Таким чином, враховуючи, що відповідачем не оспорювалися нараховані позивачем суми, суд вважає, що наведені розрахунки відповідають вимогам закону. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що правомірним є стягнення з відповідача заборгованості у сумі 20318,40 грн. - заборгованість за спожиту електричну енергію, інфляційні втрати та 3% проценти річних у сумі 330,01 грн. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача також підлягає судовий збір у сумі 2 270,00 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду, пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: approved