Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

Представник позивача Постольний О.Р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за надану послугу з постачання теплової енергії в розмірі 74\~889,49 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є власником нежитлового приміщення №131В, за адресою: [ADDRESS] . Станом на 01.11.2021 укладено типовий індивідуальний договір №71202181 про надання послуги з постачання теплової енергії за вказаною адресою між Концерном «МТМ» та відповідачем. Позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії відповідачу за період з 01.11.2021 по 31.01.2024 на загальну суму 74 889 грн. 49 коп., однак відповідач не оплачував надані за вказаною вище адресою послуги, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. 15.04.2024 позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження; призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. 24.05.2024 представником відповідача адвокатом Немченко А.О. поданий відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити у позові повністю, оскільки відповідачем не укладався договір про надання житлово комунальних послуг та безпосередньо послуг з постачання теплової енергії з позивачем, ні з будь-якою іншою організацією чи особою. Про наявність індивідуального договору №71202181 відповідач дізнався з позовної заяви. Цей договір з відповідачем не погоджувався та не підписувався, а також навіть не підписаний самим позивачем. Крім того, [PERSON] не отримував ніяких рахунків за вказаний період. Посилання позивача на якісь публічні договори, не є підтвердженням фактичних обставин, та не стосується предмету доказування, адже відповідач отримав нежитлове приміщення, яке не отримувало теплову енергію за допомогою внутрішньо будинкової системи теплопостачання від позивача, внаслідок чого він не передбачив будь-яких оплат за послуги, що йому не надавалися, а також укладення будь-яких договорів на неіснуючі послуги. Відповідач отримав приміщення у власність за рішенням Господарського суду Запорізької області від 22.06.2006 року, яке взагалі не отримує теплову енергію за допомогою внутрішньо будинкової системи теплопостачання та не отримує від позивача послуг. Позивачем не надано будь-яких доказів, що нежитлове приміщення взагалі обладнано будь-якими засобами теплового обладнання, яке б дозволило хоча б технічно споживати теплову енергію, як і не подано доказів підключення до мереж позивача. Посилання позивача на публічний договір не є підтвердженням фактичних обставин та не стосується предмету доказування, адже відповідач отримав нежитлове приміщення, яке не отримувало теплову енергію за допомогою внутрішньо будинкової системи теплопостачання від позивача. Відповідач жодного\~рахунку з\~листопада 2021\~року не\~отримував.\~Також,\~відповідач вважає,\~що вказані\~рахунки не\~відповідають вимогам\~та формі,\~передбаченій \~наказом Міністерства\~розвитку громад\~та територій\~ України\~№23\~від 31.01.2020\~року «Вимоги\~до формування\~рахунків на\~оплату \~послуг з\~постачання теплової\~енергії,\~ постачання\~гарячої \~води,\~централізованого \~водопостачання та\~централізованого \~водовідведення,\~які поширюються\~на всіх\~суб`єктів господарювання\~незалежно від\~форм власності\~та органіаційно-розпорядчих\~форм.\~Відповідно до\~позову,\~житловий будинок\~оснащений комерційним\~засобом,\~проте матеріали\~справи не\~містять відповідного\~акту приймання\~в експлуатацію\~приладу комерційного\~обліку.\~ При\~цьому позивачем\~не доведено\~ належними\~та допустимим\~доказами помісячного\~обсягу теплоносія,\~поданого на\~вказаний тепловий\~будинок, зокрема відповідачу. Також, відповідач звертає увагу, що з березня 2022 року по лютий 2022 року в рахунках вказується «найменування», «одиниця виміру», «кількість», «ціна без ПДВ» та «сума без ПДВ»; з березня 2022 року по жовтень 2022 року в рахунках додано ще загальну площу будинку 6\~516,75кв.м., та опалювальну площу споживання 90,5 кв.м.; з листопада 2022 року в рахунках якимось збільшуються стосовно загальної площі будинку та вже становить 6\~542,15 кв.м. а опалювальна площа споживання залишається 90,5 кв.м. з грудня 2022 року по січень 2024 року в рахунках збільшуються дані щодо загальної площі будинку - 6\~556,35 кв.м. і опалювальної площі приміщення до 95,1 кв.м. Тобто, позивачем застосовано ймовірні вихідні дані, які не підтверджені доказами. Вартість централізованого опалення визначається з розрахунку на 1 кв.м. опалювальної площі приміщення. Відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, опалювальна площа (об`єм) квартири (будинку садибного типу) є загальна площа (об`єм) квартири, а також будинку без врахування площі лоджій, балконів, терас. Позивачем не доведено належними доказами на підставі технічної документації, отриманої від власника, ані опалювальної площі, ані загальної площі як будинку загалом, так і нежитлового приміщення відповідача. Крім того, позивачем для застосування протягом опалювального періоду 2021-2022 років розраховано двоставкові тарифи на теплову енергію та послуги з постачання теплової енергії, які затверджені рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 11.10.2021 року №374. Умовно постійна частина тарифу для приміщень, вбудованих в житлові будинки/нежилові будівлі розраховується згідно з даними теплового навантаження будівлі, пропорційно опалювальній площі приміщення споживача. Позивачем не зазначено, яким чином і за якою формулою Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 року №315, в той час як рішення виконавчого комітету Запорізької місткої ради від 11.10.2021 року №374 містить принаймні три різні тарифи. Позивачем не доведено належними та достатніми доказами постачання відповідачу теплової енергії за період з листопада 2021 року по січень 2024 року в заявленому обсязі та заявленій сумі. Посилання на загальні норми, закони, типові публічні договори приєднання та витяг з ДРРП, за відсутності договору, не може бути підтвердженням фактичного надання послуги, її розміру, враховуючи відсутність завчасної повірки засобу обліку відсутності актів за підписами обох сторін про надання/отримання послуг, наявність відключення від опалення та влаштування індивідуального електроопаленням попереднім власником й отримання тепла від автономного джерела. 29.05.2024 здійснено перехід з розгляду цивільної справи за позовною заявою Концерну «Міські теплові мережі», в особі представника позивача Постольного Олександра Романовича до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії в порядку спрощеного провадження, на розгляд справи за правилами загального позовного провадження та замінити засідання для розгляду справи по суті підготовчим судовим засіданням. 03.02.2025 ухвалою суду закрите підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, з підстав викладених в позові, просив задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечувала, просила відмовити в позові в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали на обґрунтування позову та відзиву, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що з 22.06.2006 року [PERSON] є власником нежитлового приміщення №131В за адресою: [ADDRESS] загальною площею 95,1 м.2, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав та не оспорюється сторонами. Правовідносини між позивачем та відповідачем щодо надання послуг з постачання теплової енергії за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~регулюються типовим індивідуальним договором №71202181 (за номером особового рахунку), який є укладеним з 01.11.2021. Відповідно до наданого Концерном «МТМ» розрахунку основного боргу за договором №71202181 за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.11.2021 по 31.01.20024 року, у власника виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 74\~889 грн. 49 коп. Згідно з ч. 7 ст. 14 Закону України від 09.11.2017 №2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, та/або досягнення згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної комунальної послуги, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону. Частиною 5 статті 13 даного Закону встановлено, що в разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. 02.10.2021 Концерн «Міські теплові мережі» оприлюднив на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування Запорізької міської ради (можна знайти у вільному доступів мережі Інтернет за посиланням http://zp.gov.ua/uk/articeles/item/10370/ukladannya-publichnih-dogovoriv-z-koncernom-miski-teplovi-merezhi-) та на власному офіційному веб-сайті (можна знайти у вільному доступі в мережі Інтернет за посиланням http//teploseti.zp.ua/ua/for_consumers/Public_contracts/) індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що є публічним договором приєднання. Відповідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Тобто внесення змін до публічного договору приєднання законодавством не допускається так як вказане призведе до порушення прав інших суб`єктів імперативно визначених відносин. Крім того ч. 6 ст. 633 ЦК України передбачено, що умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору є нікчемними. Індивідуальний договір про надання комунальної послуги вважається не укладеним лише у випадку, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. В даному випадку, від споживача-відповідача, а саме від власника приміщення, Концерн «Міські теплові мережі» жодної пропозиції про вибір моделі договору не отримав. Доказів надання такої пропозиції не надано і представником відповідача. Врахувавши вищевикладені приписи законодавства, якими врегулювано правовідносини у сфері надання комунальних послуг з постачання теплової енергії, суд дійшов висновку, що через відсутність відповідного рішення співвласників багатоквартирного будинку про вибір моделі договірних відносин та спливу 30-деного строку з моменту опублікування 02.10.2021 Концерном «МТМ» відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на офіційному веб-сайті Концерну публічного договору приєднання - Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, з 01.11.2021 між Концерном «МТМ» та відповідачем, який є власником нежитлового приміщення, укладено Типовий індивідуальний договір №71202181 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] . Вищенаведеним спростовуються доводи представника відповідача адвоката Немченко А.О. про те, що договір про надання послуги з постачання теплової енергії між позивачем та відповідачами не укладався. Частиною першою статті\~15 ЦК України\~передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті\~16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Законодавцем була передбачена не активність споживачів щодо укладання договорів, тому не підписана заява-приєднання до Договору не вбачає відсутність підстав для укладання Договору, оскільки в даному випадку Договір є не тільки Договором приєднання, але й Договором публічним, що не передбачає підписання заяви-приєднання. За змістом п. 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019 (в редакції постанови КМУ Кабінету №1022 від 08.09.2021) фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є, в тому числі, факт отримання послуги. Також пунктом 4 Типового індивідуального договору №71202181 встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги. Згідно з п. 5 Типового договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Відповідно до п. 11 Типового договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315 (далі Методика). Вказана Методика встановлює порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг. В силу виконання приписів ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. Житловий будинок [ADDRESS] оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії. При цьому, приміщення відповідача також оснащено приладом обліку. У відзиві на позов представник вказує, що відповідач не споживав теплову енергію протягом спірного періоду. Нежитлове приміщення відповідача є невід`ємною частиною житлового будинку. Об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку і житлових, і нежитлових приміщень. Тепло поширюється всередині будинку від усіх елементів системи опалення, від кожної її ділянки, і поширюється по всіх приміщеннях, незалежно від наявності або відсутності в конкретному приміщенні окремих елементів системи опалення. Теплоносій на вказаний будинок подається у повному обсязі для забезпечення нормативної температури внутрішнього повітря як в житлових, так і в нежитлових приміщеннях будинку. Відсутність окремих елементів системи опалення в приміщенні не свідчить про те, що теплова енергія не споживається. Вказане приміщення не підпадає під термін неопалювальне приміщення. Відповідно до визначення, передбаченого Методикою, опалюване приміщення це приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря. Частиною 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач серед іншого має право у встановленому законодавством порядку відключитися від систем централізованого теплопостачання та постачання гарячої води. Наразі чинним є Порядок відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 169 від 26.07.2019. Крім того, судом враховано, що опалення - це послуга, яка надається для нормування температури повітря у приміщеннях. Для звільнення від оплати за житлово-комунальні послуги споживач повинен не лише фактично не користуватися послугами, а відмовитися в установленому порядку від їх отримання. Враховуючи знаходження належного відповідачем нежитлового приміщення в багатоквартирному будинку, відсутність документів на підтвердження відключення від мережі опалення, таким чином, вказане приміщення є опалювальним. У відповідності до п. 24 Правил №830 - розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики №315. Відповідно до вимог Методики №315 для всіх споживачів будинку спочатку визначаються та розподіляються обсяги спожитої у будівлі теплової енергії на опалення місць загального користування (згідно п.2 розділу III методики) - (далі МЗК) та функціонування внутрішньобудинкових систем опалення (згідно п.2 розділу V методики). Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2021 №358 внесено зміни до Методики №315, а саме змінено механізм визначення обсягу теплової енергії на загально-будинкові потреби (згідно п.8 розділу IV методики) (далі ЗБП). Згідно п. 3 розділу ІІІ методики, для опалюваного приміщення, оснащеного приладом (приладами) розподільного обліку теплової енергії, крім обсягу теплової енергії, визначеного на підставі його/їх показань, донараховується обсяг теплової енергії, якщо фактичне споживання теплової енергії у такому приміщенні менше мінімальної частки середнього питомого споживання, яка визначається відповідно до пунктів 1 - 3 розділу VI цієї Методики. Мінімальне питоме споживання теплової енергії в опалюваному приміщенні в розрахунку на 1 квадратний метр площі квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії. Середнє питоме споживання теплової енергії визначається згідно формули 30 (п. 1 розділу VI методики). Таким чином, споживачу у житловому будинку з власним розподільчим приладом обліку опалення нараховується ЗБП (загально-будинкові потреби), а також Гкал спожиті згідно свого власного приладу обліку або у разі, якщо Гкал по приладу менші, ніж мінімальна частка питомого споживання (50%), споживачу донараховується мінімальна частка. Пунктами 8, 9 Правил надання послуги з постачання теплової енергії визначено, що постачання теплової енергії для потреб палення здійснюється в опалювальний період. Рішення про початок та закінчення опалювального періоду приймається органами місцевого самоврядування з урахуванням кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, державними санітарними нормами і правилами. Факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку в якому знаходиться приміщення відповідача підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону відповідно до яких Позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі, відповідні рішення містяться на офіційному сайті ЗМР, знаходженням нежитлового приміщенняВідповідача у багатоквартирному житловому будинку, копії додано до позову. Матеріалами справи підтверджено, що позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії відповідачу за період з 01.11.2021 по 31.01.2024 на загальну суму 74 889 грн. 49 коп., що підтверджується розрахунком суми грошової заборгованості, який додається до позову. Відповідно пункту 11 Договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої\~наказом Мінрегіону від 22.11.2018 №315. Згідно з пунктом 32 Договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Пунктом 34 Договору вказано споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Відповідно до пункту 38 Договору споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього Договору. У визначений нормативними актами строк співвласниками будинку за адресою: [ADDRESS] та безпосередньо відповідачем, не прийнято рішення про вибір моделі договірних відносин з надавачем послуг з постачання теплової енергії, про те Концерн «МТМ» оприлюднив на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування Запорізької міської ради індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Розрахунок позивача по заявленій сумі заборгованості відповідачем не спростовано та не надано обґрунтованих даних, з яких би вбачалося невідповідність розрахунків позивача фактичним обсягам споживання теплової енергії відповідачем. Згідно «Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011р. № 869 Концерном «Міські теплові мережі» для застосування протягом опалювального періоду 2021-2022 років розраховано двоставкові тарифи на теплову енергію та послуги з постачання теплової енергії, які затверджені Рішенням Виконавчого комітету Запорізької Міської Ради від 11.10.2021р. №374 (зі змінами). Двоставковий формат тарифу обумовлює компенсацію підприємству двох частин витрат окремо. Тобто двома ставками. Перша ставка (умовно-змінні витрати) плата за спожиту теплову енергію, за рахунок якої здійснюються витрати на придбання лише енергоресурсів (палива, електроенергії та покупної теплової енергії). Зважаючи на те, що обсяг цих витрат залежить від обсягів теплової енергії, яка виробляється та надається споживачеві, ця ставка визначена у гривнях за одиницю теплової енергії (грн./Гкал). Тобто споживач, сплачуючи за теплову енергію на опалення за показаннями будинкового приладу обліку, сплачує лише вартість природного газу, електричної та покупної теплової енергії. Споживач сплачує за цією ставкою лише протягом опалювального періоду та розмір платежу залежить від обсягів спожитої теплової енергії. Друга ставка (умовно-постійні витрати) плата за приєднане теплове навантаження, за рахунок якої здійснюються витрати, пов`язані з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової енергії, з обслуговуванням обладнання, з підтриманням технологічного обладнання в робочому стані, а також зі збутом та реалізацією теплової енергії і послуг з опалення. Зважаючи на те, що обсяг цих витрат залежить від кількості і потужності технологічного обладнання, що виробляє та транспортує теплову енергію споживачам та визначається, виходячи з обсягу теплового навантаження, що приєднане до джерела теплової енергії, ця ставка визначена у гривнях за одиницю теплового навантаження на джерело теплової енергії (грн/Гкал/годину). Тобто, споживач, сплачуючи за одиницю приєднаного теплового навантаження, сплачує всі витрати, пов`язані з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової, крім енергоносіїв. Оскільки ці витрати виникають у підприємства протягом всього року, то і тариф розраховано для місячної оплати протягом року, рівними частинами в опалювальний та міжопалювальний періоди. Відповідно до умов укладених договорів плата виконавцю складається з плати за послугу та плати за абонентське обслуговування. Плата за абонентське обслуговування включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги , здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води. Концерном «Міські теплові мережі» абонентська плата розрахована відповідно до річних планових витрат на зазначені функції та не залежить від обсягів спожитих послуг. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця та не залежить від обсягів послуг. Згідно пункту 32 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 (далі Правила), розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Пунктом 34 цих Правил визначено, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. ч. 1, 2 статті 8 Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуги згідно з вимогами статей 9-11 цього Закону. Виконавець або визначена власником (співвласниками) інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, формує та надає споживачу (його представнику) рахунки на оплату наданої комунальної послуги щомісяця. Рахунки на оплату комунальної послуги надаються споживачу на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунки можуть надаватися споживачу в електронному вигляді, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів. Рахунки надаються споживачу на безоплатній основі. Посилання представника відповідача у відзиві на те, що позивачем не надсилалися рахунки на оплату спожитої теплової енергії є безпідставними, оскільки з урахуванням сталої правової позиції Верховного Суду, наявність або відсутність рахунку не звільняє відповідача від обов`язку здійснити оплату, оскільки такий обов`язок виникає на підставі договору, а не на підставі рахунку. Враховуючи наведене, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за надану послугу з постачання теплової енергії у розмірі 74 889 грн. 49 коп. Іншого розрахунку контррозрахунку суду не надано. Посилання представника відповідача на невідповідність площ будинку та належного відповідачу приміщення, яка використовується для здійснення розрахунку не підтверджується доказами, відповідно до відповіді ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» від 21.08.2024 р. №24/538, з п.3 якої вбачається «підтвердження загальної площі та опалюваної площі нежитлового приміщення 131в надати дану інформацію не виявляється можливим, оскільки в наявних документах, які є у Товариства, а саме в технічному паспорті відсутнє приміщення 131в, оскільки в нього не вносились дані про перепланування приміщень та нежитлові приміщення після перепланування не зверталися до керуючої компанії для внесення даних. Дані можуть буди наявні у власника нежитлового приміщення та в БТІ, яке проводило зміни в запитуване нежитлове приміщення 131в. Розрахунок проводився з площі приміщення відповідача 90, 5 кв.м. з травня 2022 по листопад 2022, що є меншою площею ніж зазначено в документах, проте з грудня 2022 розрахунок заборгованості проводився з площі визначеної у реєстрі 95,1 кв.м.. Судочинство у цивільних судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Судові витрати, що понесені та документально підтверджені позивачем\~ у розмірі 2\~422 грн. 40 коп. судового збору в порядку\~ст.141 ЦПК України\~також підлягають стягненню з відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved