Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

І. Позиція сторін у справі у листопаді 2024 р. представник позивача звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №449927-КС-004 про надання кредиту від 13.02.2024, що становить 80800 грн 50 коп. та судовий збір по справі у розмірі 2422 грн 40 коп. Позовні вимоги мотивовані тим, що 13.02.2024 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено кредитний договір №449927-КС-004, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 25000 грн 00 коп. на засадах строковості, поворотності, платності, який позичальник зобов`язалася повернути, сплатити проценти за користування у порядку та на умовах, визначених договором та правилами про надання грошових коштів у кредит. Позивач свої зобов`язання перед Відповідачем відповідно до договору виконав у повному обсязі. Відповідачем частково виконано зобов`язання за кредитним договором на загальну суму 21840 грн 00 коп. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач, станом на 14.11.2024 має заборгованість у розмірі 80800 грн 50 коп., яка складається з: 25000 грн 00 коп. - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 55800 грн 50 коп. - прострочена заборгованість за процентами. 24.12.2024 представник позивача подала відзив на позовну заяву, у задоволенні позову просить відмовити. Зазначає, що позовні вимоги є такими, що порушують положення Закону України «Про споживче кредитування», сума заборгованості 80800 грн 50 коп. порушує вимоги п. 2.8 договору, в якому зазначена орієнтовна загальна вартість кредиту 65040 грн 00 коп. Нарахована позивачем сума по відсотках в розмірі 55800 грн 50 грн є завищеною, не відповідає вимогам чинного законодавства про захист прав споживачів, порушує принцип рівності сторін, не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності, є несправедливо помірним тягарем для відповідача, за період з 13.02.2024 по 14.11.2024 позивачем нараховано відсотків на загальну суму 73890 грн 50 коп., що суттєво відрізняється від загальної суми відсотків, визначених договором. Отримана кредитором сума комісійної винагороди в розмірі 3750 грн 00 коп. від суми кредиту є такою, що не відповідає принципу справедливості, добросовісності, розумності в розумінні Закону України «Про споживче кредитування». Сума комісії повинна бути зарахована в рахунок погашення тіла кредиту, розмір заборгованості підлягає зменшенню (а.с. 78-87). 25.12.2024 представник позивача подав відповідь на відзив, зазначає, що положеннями Закону та умовами договору визначено обов`язок відповідача сплачувати проценти за користування кредитними коштами, що відповідає принципу свободи договору. Уклавши кредитний договір, позичальник добровільно погодився з його умовами. Процентна ставка нараховується за кожен день користування кредитом. Впродовж строку користування кредитування, плата за користування кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, із врахуванням дня перерахування та дня повернення кредиту. Орієнтовна загальна вартість кредиту є дійсною, коли позичальник сплачує заборгованість без порушень, згідно графіку платежів. Порушення відповідачем графіку платежів призвело до збільшення загальної вартості кредиту. Встановлення комісії відповідає положенню ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» та принципу свободи договору. Уклавши кредитний договір відповідач погодився сплатити комісію за надання кредиту (а.с. 93-119). ІІ. Процесуальні дії і рішення суду відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2024 справу розподілено на суддю Ул`яновську О.В. (а.с. 69-70). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.12.2024 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням без виклику сторін (а.с. 72-73). Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу впорядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Позивачем надано докази про надсилання відповідачу позовної заяви разом з додатками до неї (а.с. 66-67). Згідно положень ст. 190 ЦПК України, на адресу відповідача рекомендованим листом надсилалась копія ухвали про відкриття провадження від 02.12.2024, однак поштове відправлення не було отримане відповідачем та повернулось до суду (а.с. 149). Відповідно до ч.1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. ІІІ. Фактичні обставини справи cудом встановлено, що 13.02.2024ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] уклали договір №449927-КС-004 про надання кредиту (споживчий кредит. Електронна форма), відповідно до п. 2.1 якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 25000 грн 00 коп. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика». Даний договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора UA-9634 (а.с. 27-31). Пунктом 2.3 - п.2.7 договору визначено, що строк, на який надається кредит - 24 тижні, термін дії договору до 30.07.2024, стандартна процентна ставка за кредитом в день 2,00000000, фіксована. Знижена процентна ставка за кредитом в день 1,15123690, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Комісія за надання кредиту - 3750 грн 00 коп. Орієнтовна загальна вартість кредиту становить 65040 грн 00 коп. (п. 2.8 договору). Позичальник зобов`язаний повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором, до закінчення строку (терміну) дії договору (п. 4.2.3 договору). Сторони на момент укладення договору встановили графік платежів, припускаючи, що позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься знижена процентна ставка (п. 3.2.3 договору). Згідно з п. 7.4.4 договору, позичальник підтверджує, що він ознайомлений з договором та правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань, вважає їх справедливими та погоджується неухильно дотримуватись їх та, відповідно, уклав договір з вільним волевиявленням. Паспортом споживчого кредиту, що підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-3329 від 13.02.2024, встановлено суму кредиту 25000 грн 00 коп., строк кредитування 169 днів (24 тижні), мета отримання кредиту - на задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, спосіб та строк надання кредиту безготівковим шляхом, протягом трьох робочих днів, тип процентної ставки фіксована, комісія за надання кредиту 3750 грн 00 коп. (а.с. 24-26). На підтвердження існування договірних відносин, позивачем по справі також надано пропозицію (оферта) укласти договір №449927-КС-004 про надання кредиту (споживчий кредит. Електронна форма) від 13.02.2024, прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір №449927-КС-004 про надання кредиту споживчий кредит. Електронна форма) від 13.02.2024, підписану відповідачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-9634. Таким чином, стороною позивача доведено, укладення кредитного договору між сторонами (а.с. 32-41). Відповідно до інформаційної довідки від 15.11.2024, ТОВ «Платежі онлайн», як технологічний оператор платіжних послуг через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна операція: 13.02.2024 о 06:39:27 на номер платіжної карти [NUMBER] , здійснено перерахування коштів [PERSON] за кредитним договором №449927-КС-004 13.02.2024 в розмірі 25000 грн 00 коп. (а.с. 44). З розрахунку заборгованості за договором №449927-КС-004 від 13.02.2024, вбачається, що загальна сума заборгованості, станомна 14.11.2024 становить 80800 грн 50 коп., яка складається з: 25000 грн 00 коп. - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 55800 грн 50 коп. - прострочена заборгованість за процентами(а.с. 19-23). Предметом судового розгляду є стягнення заборгованості за договором позики, укладеним в електронній формі. ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду ЦК України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). За правилом ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В силу ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 7 жовтня 2020 року №127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19. Частиною 1 ст.1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Так, на підтвердження укладення кредитного договору №449927-КС-004 від 13.02.2024позивачем надано хронологію дій щодо укладення даного договору (а.с. 42). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. З огляду на викладене вище, враховуючи факт підписання відповідачем електронного договору шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, суд приходить до висновку, що укладення договору №449927-КС-004 від 13.02.2024 узгоджується із ст.ст.6, 627 ЦК України та ст.ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» та є належним, допустимим доказом на підтвердження укладення сторонами такого договору. Також із вищевикладеного слідує, що [PERSON] із запропонованими умовами ТОВ «Бізнес Позика» ознайомилась, погодилась, оскільки, за протилежного, не відбулося би накладання електронного підпису. Правила надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика» перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України є публічною пропозицією (офертою) на укладення кредитного договору із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст. 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ТОВ «Бізнес Позика» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного кредитного договору. Заперечень з приводу неотримання, не підписання відповідачем кредитного договору, до суду не надходило. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання виконував неналежним чином, у погоджений сторонами графік платежів, суми кредиту, процентів за користування кредитом відповідач не повертала та не сплачувала, в результаті чого утворилась заборгованість в загальній сумі 80800 грн 50 коп., яка складається з: 25000 грн 00 коп. - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 55800 грн 50 коп. - прострочена заборгованість за процентами. Стороною відповідача наданий позивачем розрахунок не спростовано, як і не надано доказів належного виконання договірних зобов`язань та сплати коштів в добровільному порядку. Доводи сторони відповідача про те, що встановлений у договорі розмір відсотків за використання кредитних коштів є неспівмірно великим, не відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності, вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, суд оцінює критично та зазначає, що кредитний договір містить інформацію, як про суму кредиту, так і про детальний розпис його сукупної вартості, розмір процентної ставки (стандартної та зниженої, умови їх застосування), строк кредитування (24 тижні), порядок розрахунків, та всі інші істотні умови, передбачені законодавством України. Відповідач була ознайомлена з усіма істотними умовами кредитного договору, що підтверджується її підписом в договорі. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо положення договору визнано несправедливим, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Умови укладеного між сторонами кредитного договору не є нікчемними в силу положень ч.2 ст. 215 ЦК України. Позовних вимог про визнання недійсним правочину чи окремих його умов [PERSON] не заявляла. Визначений позивачем розмір заборгованості за відсотками, є таким, що узгоджується з положенням кредитного договору та розрахунком заборгованості. Також суд не погоджується з доводами відповідача, що орієнтовна загальні вартість кредиту має становити 65040 грн 00 коп., оскільки дана сума дійсно була б такою, лише у випадку належного виконання позичальником зобов`язань та погашення обумовлених сум згідно з графіком платежів, чого у справі не встановлено,а відповідачем не доведено. З умов кредитного договору №449927-КС-004 від 13.02.2024 та Правил надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика», судом встановлено правомірність дій товариства щодо встановлення комісії за надання кредиту, оскільки укладеним між позивачем та відповідачем кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а Правилами надання споживчих кредитів передбачено, що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів. Такий висновок суду узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19. Таким чином, суд повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного наданого доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. V. Розподіл судових витрат згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 2422 грн 00 коп. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачену позивачем суму судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved