Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

26.03.2025 року [PERSON] звернулася із заявою до суду про встановлення юридичного факту, в обгрунтування якої вказала, що вона [PERSON] , народилася [INFO] в с.Селезенівка Білоцерківського району Київської області. З 07.03.1985 року вона почала працювати обліковцем у радгоспі «Сквирський», 02.10.1987 року [PERSON] було звільнено. 01.01.1990 року [PERSON] знову було прийнято обліковцем відділу імені Калініна, 11.07.1991 року була переведена на посаду робочої, 01.12.1998 року була звільнена за власним бажанням, з 08.10.1999 року по 07.03.2000 року знову працювала обліковцем ферми. З 10.06.2002 року по 01.09.2009 року, [PERSON] працювала у Сквирській ЦРЛ молодшою медсестрою фельдшерського медпунтку, що підтверджується записами у трудовій книзі. [INFO] [PERSON] виповнилося 63 років. Вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області в м. Сквира для отримання пенсії за віком, однак їй було відмовлено в призначенні пенсії в зв`язку з відсутністю страхового стажу роботи, що підтверджується рішенням про відмову у призначення пенсії № 104750004335 від 20.09.2024 року. У рішення ПФУ зазначено, що [PERSON] має мати від 21 року страхового стажу, натомість її страховий стаж за їх даними становить 18 років та 11 днів, хоча насправді [PERSON] має більше 23 років стажу, а все тому, що в період з 16.03.1996 року по 02.12.1998 року, роботи [PERSON] в радгоспі «Сквирський» (більше 2 років стажу) не зараховується до стажу, оскільки запис про звільнення не закріплений печаткою підприємства та відсутній підпис посадової особи, якою внесено запис. Натомість, із 15.03.1996 року у зв`язку із розділенням радгоспу «Сквирський» на два радгоспи: «Сквирський» та «Селезенівський», працівників бувшого відділку імені Калініна наказали вважати працівниками радгоспу «Селезенівський», що підтверджується Архівною довідкою № 05-04/302 від 29.09.2021 року. Відомості про заробітну плату збереглися у архіві за 1992-1996 року, а за період з серпня місяця 1996 року по серпень місяць 1999 року на збереження до архівного фонду не передавалися з невідомих причин. До того ж, період навчання у технічному училищі № 3 м. Біла Церкви Київської області з 01.09.1978 року по 15.07.1980 року також не зараховують до страхового стажу, оскільки згідно атестату № 4468 зазначено прізвище « [PERSON] », а в свідоцтві про одруження вказана « [PERSON] ». Тому [PERSON] вимушена звернутися до суду та встановити факт, що вона працювала у радгоспі «Селезенівський» (в минулому «Сквирський» імені Калініна) з 16.03.1996 року по 01.12.1998 року. Встановити факт, що атестат № [NUMBER] , виданий 15.07.1980 року « [PERSON] » дійсно був виданий « [PERSON] ». Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до канцелярії суду заяву в якій просить провести розгляд справи без її участі та без фіксування судового засідання технічними засобами, заяву підтримує та просить задовольнити (а.с.23). Представник заінтересованої особи Сквирського об`єднане управління пенсійного фонду України Київської області Головного управління пенсійного фонду України у Київській області про розгляд справи був повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, надали до канцелярії суду заяву, якою просили провести розгляд справи без участі представника заінтересованої особи (а.с.24,26). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 18 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] , народилася [INFO] в с. Селезенівка Білоцерківського району Київської області, що підтверджується копією паспорта громадянина України Серія [NUMBER] (а.с.5). З 07.03.1985 року [PERSON] почала працювати обліковцем у радгоспі «Сквирський», 02.10.1987 року [PERSON] було звільнено; 01.01.1990 року [PERSON] знову було прийнято обліковцем відділу імені Калініна, 11.07.1991 року була переведена на посаду робочої, 01.12.1998 року була звільнена за власним бажанням, з 08.10.1999 року по 07.03.2000 року знову працювала обліковцем ферми; З 10.06.2002 року по 01.09.2009 року, [PERSON] працювала у Сквирській ЦРЛ молодшою медсестрою фельдшерського медпунтку, що підтверджується записами у трудовій книзі, що підтверджується копією Трудової книжки Серія [NUMBER] (а.с.8). [INFO] [PERSON] виповнилося 63 років. Вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області в м. Сквира для отримання пенсії за віком, однак їй було відмовлено в призначенні пенсії в зв`язку з відсутністю страхового стажу роботи, що підтверджується копією Рішення про відмову у призначення пенсії № 104750004335 від 20.09.2024 року (а.с.11). У рішення ПФУ зазначено, що [PERSON] має мати від 21 року страхового стажу, натомість її страховий стаж за їх даними становить 18 років та 11 днів, хоча насправді [PERSON] має більше 23 років стажу, а все тому, що в період з 16.03.1996 року по 02.12.1998 року, роботи [PERSON] в радгоспі «Сквирський» (більше 2 років стажу) не зараховується до стажу, оскільки запис про звільнення не закріплений печаткою підприємства та відсутній підпис посадової особи, якою внесено запис. Натомість, із 15.03.1996 року у зв`язку із розділенням радгоспу «Сквирський» на два радгоспи: «Сквирський» та «Селезенівський», працівників бувшого відділку імені Калініна наказали вважати працівниками радгоспу «Селезенівський», що підтверджується копією Архівної довідки № 05-04/302 від 29.09.2021 року (а.с.15). Відомості про заробітну плату нараховану [PERSON] збереглися у архіві за 1992-1996 року, що підтверджується копією Архівної довідки №05-04/303 від 29.09.2021 року (а.с.13). В період навчання у технічному училищі № 3 м. Біла Церкви Київської області з 01.09.1978 року по 15.07.1980 року [PERSON] також не зараховують до страхового стажу, оскільки згідно атестату № 4468 зазначено прізвище « [PERSON] », а в свідоцтві про одруження вказана « [PERSON] » (а.с.7,9). У зв`язку із чим виникає необхідність встановити юридичний факт, що [PERSON] , [INFO] , працювала у радгоспі «Селезенівський» (в минулому радгосп «Сквирський» імені Калініна) Сквирського району Київської області з 16.03.1996 року по 01.12.1998 року; Встановити юридичний факт, що атестат № [NUMBER] , виданий 15.07.1980 року технічним училищем № 3 м. Білої Церква Київської області « [PERSON] » дійсно був виданий « [PERSON] ». Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За встановлених обставин, заявник не може нести відповідальність за недоліки при заповнення титульної сторінки трудової книжки, оскільки трудова книжка заповнялася відповідними особами, за дії яких заявник відповідати не може. У зв`язку із зазначеним, на думку суду, наявні всі підстави для встановлення юридичного факту, на якому наполягає заявник. При цьому, вимоги заявника підтверджуються належними допустимими та достовірними доказами, доданими до заяви, що підтверджують обставини, на які він посилається. Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці та належне її оформлення, та при цьому не може бути підставою для виключення певних періодів його роботи з трудового стажу, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів, та, у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації установи не може бути підставою для позбавлення заявника його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань перерахунку пенсії за віком. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що метою встановлення факту роботи заявнику [PERSON] є необхідність в оформленні передбаченого законом державного пенсійного забезпечення та приймаючи до уваги те, що заявник позбавлений можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити даний факт, суд приходить до висновку, що надані заявником докази є належними, допустимими, достовірними, а в своїй сукупності достатніми для задоволення даної заяви. На підставі викладеного та

Outcome: approved