Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

[PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Ліненко О.А., звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, в якій просять встановити факт родинних відносин між нею [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] , як між дочкою та матір`ю. Заява мотивована тим, що вона народилася [INFO] в с.Миколаївка П`ятихатського району Дніпропетровської області. Її батьками були [PERSON] та [PERSON] . 07.02.1987 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] та взяла прізвище чоловіка [PERSON] . [INFO] помер її батько [PERSON] . [INFO] померла її мати [PERSON] . Після смерті матері [PERSON] , вона як єдиний спадкоємець у встановленому законом порядку звернулася до приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Шкуренко В.В. із заявою про прийняття спадщини. 28.02.2025 року приватним нотаріусом їй у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] відмовлено та надано роз`яснення про те, що маються розбіжності в написанні по батькові матері, оскільки в свідоцтві про її народження в графі «мати» вказано [PERSON] , тоді як в усіх інших документах, зокрема у свідоцтві про смерть вказано як [PERSON] . Тому неможливо встановити факт родинних відносин спадкодавця зі спадкоємцем , як між матір`ю та дочкою. Встановлення факту родинних відносин необхідно їй для прийняття спадщини. Ухвалою суду від 11.04.2025 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку окремого провадження. Заявник та її представник - адвокат Ліненко О.А. в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, через канцелярію суду адвокатом Ліненко О.А. подано заяву з проханням провести розгляд справи у їх відсутність, заявлені вимоги підтримують у повному обсязі, прохають їх задовольнити. Заінтересована особа ВК Лихівська селищна рада, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, надіслали на електронну адресу суду листа з проханням розглянути справу у відсутність їхнього представника та прийняти рішення згідно вимог чинного законодавства. Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, суд дійшов наступних висновків. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч.1 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Частиною третьою статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] - [INFO] в с.Косино, Свалявського району Закарпатської області народилася ( запис вчинено російською мовою) [PERSON] , батьками якої були батько « [PERSON] », мати « [PERSON] ». (а.с.8) Згідно копії диплому № [NUMBER] - [PERSON] (Дьердевна) в 1961 році закінчила Мукачівський кооперативний технікум Укоопспілки «Товарознавство культтоварів». (а.с.10) Згідно довідки Чинаєвської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області №258 від 18.10.2024 року, яка видана Обавським старостинським округом, [PERSON] ( [PERSON] ) народилася [INFO] в с.Косино, Свалявського району та згідно даних погосподарської книги Обавської сільської ради №2 на 1964-1966 р.р., особовий рахунок господарства № [NUMBER] , значилася зареєстрована за адресою [ADDRESS] . (а.с.9) Згідно копії витягу з Державного реєстру цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00050192214 від 21.03.2025 року -18 січня 1965 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] . (а.с.11) Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (виданого на російській мові) - [INFO] в с.Миколаївка П`ятихатського району Дніпропетровської області народилася [PERSON] , її батьками були батько « [PERSON] » та мати « [PERSON] ». (а.с.4) Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (виданого на російській мові) - 07.02.1987 року « [PERSON] » зареєструвала шлюб з « [PERSON] » та взяла прізвище чоловіка " [PERSON] . (а.с.5) Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] - [INFO] в с.Миколаївка П`ятихатського району Дніпропетровської області помер [PERSON] . (а.с.12) Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [INFO] в с.Миколаївка Кам`янського району Дніпропетровської області померла [PERSON] . (а.с.13) Згідно листа приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Шкуренко В.В., від 28.02.2025 року №38/02-14 заявниці роз`яснено про те, що неможливо встановити факт родинних відносин мієж нею та спадкодавицею, як між дочкою та матір`ю , оскільки маються розбіжності в написанні по батькові матері, а саме в свідоцтві про її народження в графі «мати» вказано [PERSON] , тоді як в усіх інших документах, зокрема у свідоцтві про смерть її матір вказано як [PERSON] . Тому не можливо встановити факт родинних відносин та видати на її ім`я свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері.(а.с.3) З викладеного слідує, що на протязі життя частина документів матері заявниці було видано як [PERSON] та [PERSON] ( [PERSON] ). З пояснень свідка [PERSON] (паспорт серія [NUMBER] проживає за адресою: [ADDRESS] ) вбачається, що заявниця з 07.02.1987 року є його дружиною, її дошлюбне прізвище було [PERSON] . З 1987 року він знає [PERSON] , яка являлася матір`ю його дружини . За її життя вони постійно спілкувалися з нею та ніяких сумнівів не було в тім, що [PERSON] являється матір`ю його дружини. (а.с.14-16) З пояснень свідка [PERSON] (паспорт серія [NUMBER] , проживає за адресою: [ADDRESS] ) вбачається, що [PERSON] вона знає з самого дитинства, так як проживала з нею по сусідству до 1987 року. В неї є дочка [PERSON] , з якою вони ходили разом до школи. Після одруження [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . На даний час вони з заявницею підтримують дружні зв`язки, а тому запевняє суд що [PERSON] є рідною дочкою [PERSON] .(а.с.18-20) Свідок [PERSON] дала аналогічні пояснення свідку [PERSON] (а.с.17) Таким чином, відповідно до перелічених документів, письмових пояснень свідків та обставин справи, вбачається, що заявниця [PERSON] являється рідною донькою [PERSON] ( [PERSON] ), яка померла [INFO] .\~ Надаючи правову оцінку виниклим правовідносинам, суд виходить з такого. Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; а частина 3 статті 12, частина 1 статті 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частина 2 статті 293 ЦПК України). У відповідності до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав. У відповідності з п. 1 ч. 1ст. 315 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами. Згідно пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії свідоцтва про право на спадщину. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Виникнення особистих, майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами, які підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо), тому допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Суд враховує, що законодавчо питання врегульовано положеннями Цивільного кодексу України щодо сприяння у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для підтвердження такого факту. При вирішенні питання про встановлення факту родинних відносин суд виходить з фактичних, встановлених в судовому засіданні обставин. Факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб. Згідно статті 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У абзаці 2 пункту 2, пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Нормами статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно положень статей 77-79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до частини 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; частиною 1 статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Заявник просить встановити факт того, що вона є рідною дочкою [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , оскільки без встановлення цього факту вона не має можливості оформити свої спадкові права. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Статтею 316 ЦПК України, передбачено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, з урахуванням обставин справи, а також враховуючи відсутність у заявника можливості встановити даний факт у інший спосіб, та приймаючи до уваги те, що встановлення факту має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне їй для оформлення спадщини після смерті матері на думку суду, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви. Враховуючи встановлені судом обставини, зважаючи на неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті матері без встановлення факту родинних відносин, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до частини 7 статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved