Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

01 квітня 2025 року ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси із вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути солідарно із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заборгованість за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та гарячого водопостачання (постачання гарячої води), що сукупно складає 83 924,87 грн, а також заборгованість за інфляційну складову боргу, три відсотки річних і судові витрати. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку [ADDRESS] здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ». Оскільки в будинку [ADDRESS] встановлений будинковий лічильник загального обліку теплопостачання, то нарахування за послугу здійснювалися згідно п.12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, відповідно до якого, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири. У квартирі [ADDRESS] не встановлено квартирний лічильник теплової енергії, тому згідно п.24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830, розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показів вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалювальній площі приміщення споживача відповідно до Методики розподілу, затвердженої Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315. Лічильник обліку гарячого водопостачання у квартирі [ADDRESS] встановлено, тому відповідно до п.20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води на підставі платіжного документа або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Відповідно до п. 26 Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182, обсяги спожитої у будівлі гарячої води та обсяги теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) визначаються та розподіляються між споживачами відповідно до Методики розподілу, згаданої вище. Також позивач у позові зазначає, що типові договори приєднання на надання відповідних послуг згідно постанов Кабінету Міністрів України №830 та 1182 опубліковані на офіційному веб-сайті позивача за посиланням: https://khimvolokno.com.ua/dogovir-na-poslugu. Фактом приєднання споживачів до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачами будь-яких дій, які свідчать про їх бажання укласти договір, зокрема, надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка на надання послуги, факт отримання послуги. З огляду на викладене, позивач робить висновок, що з відповідачами укладено договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом акцепту публічної оферти відповідно до ст.642 ЦК України. Відповідачі своєчасно з серпня 2019 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та гарячого водопостачання (постачання гарячої води), внаслідок чого утворилась заборгованість, яка, станом на 01.11.2024, складає 83 924 грн 87 коп, що підтверджується листом-розрахунком по ОР №10102009. З огляду на викладене позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та гарячого водопостачання (постачання гарячої води), що сукупно складає 83924 грн 87 коп. Також позивач у позовній заяві просить суд солідарно стягнути із відповідачів інфляційну складову боргу, що відповідно до розрахунку становить 4863,81 грн, та 3% річних з простроченої суми, що відповідно до розрахунку становить 1763,74 грн. Означені позовні вимоги обгрунтовує положеннями ч.2 ст.625 ЦК України. Крім того, сплачений розмір судового збору позивач просить стягнути із відповідачів у солідарному порядку. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 квітня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 12 год 00 хв 09 травня 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси. Представник позивача за довіреністю Гребенюк О.В., 08.05.2025 через підсистему «Електронний суд», подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримала повністю, проти винесення заочного рішення не заперечувала (вхідний №18136 від 08.05.2025, а.с.108). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання 09 травня 2025 року о 12 год 00 хв не з`явилися, про причини неявки не повідомили, хоча про місце, день і час розгляду справи були повідомлені належним чином, заяв чи клопотань про проведення судового засідання без їх участі до суду не подали, відзиву до суду не направили (ч.8 ст.178 ЦПК України передбачено, що разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами). У зв`язку із цим 09 травня 2025 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи за позовом ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг. У цьому судовому рішенні суд детально виклав підстави для проведення заочного розгляду справи, а тому повторно їх зазначати у судовому рішенні по суті спору суд не вбачає підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.. Оскільки справа розглядалась у відсутність всіх учасників справи, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторони представника позивача, висловлену письмово, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», на підставі ліцензії №374 від 30.11.2012, що видана Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (а.с.17), та рішень Черкаської міської ради «Про забезпечення населення гарячим водопостачанням та центральним опаленням державним підприємством «Черкаська ТЕЦ» № 520 від 24.05.2000 (а.с.12-13), і «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг населенню м. Черкаси» № 1480 від 31.10.2007 (а.с.14), забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у місті Черкаси. Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 16.05.2018 судом встановлено, що основним видом економічної діяльності Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» є виробництво електроенергії (а.с.15). На підставі витягу з Положення про Відокремлений підрозділ «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно» (далі - Положення) суд встановив, що Відокремлений підрозділ «Черкаська ТЕЦ» заснований на приватній власності ПрАТ «Черкаське хімволокно» (а.с.18). Крім того, відповідно до п.2.6 Положення, суд встановив, що Відокремлений підрозділ має право бути позивачем, відповідачем та третьою особою в судових органах, від імені засновника вступати у встановлені законом правовідносини з іншими юридичними та фізичними особами. Із листа-розрахунку по ОР №10102009 суд встановив, що надання послуг з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та гарячого водопостачання (постачання гарячої води) до квартири [ADDRESS] здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» (а.с.6). Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, відповіді Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради №16717/28609-01-10 від 08.11.2024 за адресою: квартира [ADDRESS] , за якою рахується заборгованість перед позивачем, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані з 05.04.2006, 27.04.2012, 05.11.1999 та 27.04.2012 і дотепер (а.с.9-10). Вказаний юридичний факт також підтверджується і довідками Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради №6615/9913-01-10, 6616/9911-01-10, 6603/9910-01-10 та 6607/9912-01-10 від 03.04.2025, що витребувані судом (а.с. 28-31). Таким чином, із досліджених у судовому засідання матеріалів справи, суд встановив, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які їм надає Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ». З листа-розрахунку по ОР №10102009 суд встановив, що за період із серпня 2019 року до жовтня 2024 року включно відповідачі мають заборгованість перед Відокремленим підрозділом «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно» за надані їм послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у загальному розмірі 83 924 грн 87 коп, оскільки оплата послуг відповідачами проводилась періодично та не у повному обсязі. Крім того, із розрахунків 3% річних та інфляційних втрат по о/р [NUMBER] суд встановив, що позивачем нараховано відповідачам, за період з 21.09.2019 до 31.01.2022, 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, що складає 1763,74 грн (а.с.7), та інфляційні втрати за період із жовтня 2019 року до січня 2022 року, що становить 4863,81 грн (а.с.8). Також, в судовому засіданні встановлено, що договір про надання житлово-комунальних послуг між сторонами не укладався, однак, не укладення договору не виключає можливість стягнення з відповідача на користь позивача вартості фактично отриманих послуг і не може бути підставою для звільнення споживачів (відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ) від оплати таких послуг. Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 15.03.2018 в справі №401/710/15-ц. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (далі - Закон №2189), до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Серед основних зобов`язань споживача Закон №2189 визначає оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону №2189). Частиною 3 ст.9 Закону №2189 встановлено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Означеним положенням Закону №2189 кореспондуються положення кодифікованого закону, а саме: ст. 67, 68 ЖК України, якими передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Таким чином, відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розумінні положень Закону №2189 та ЖК України, що їм надає ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», за вказаною вище адресою. Згідно з ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 541 ЦК України встановлено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Частиною 1 ст.543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які, станом на момент виникнення заборгованості, були і продовжують бути зареєстрованими, станом на день розгляду справи, за адресою: [ADDRESS] , мали право на проживання у цьому об`єкті нерухомості, були споживачами послуг, що надаються позивачем до вказаної квартири, проте своєчасно та у повному обсязі не вносили плату за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання тому, згідно з розрахунком ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», зобов`язані сплатити заборгованість по оплаті вказаних послуг у розмірі 83 924,87 грн (а.с.6). Водночас суд звертає увагу учасників судового розгляду, що відповідач [PERSON] , [INFO] , у період часу із серпня 2019 року до 20 лютого 2024 року, не мала повної цивільної дієздатності, оскільки лише [INFO] досягла повноліття. Отже, у період із серпня 2019 року (початок нарахування позивачем боргу) і до 20.02.2024 (день досягнення відповідачем [PERSON] повноліття), відповідач [PERSON] була неповнолітньою особою. Частинами 1,2 ст.32 ЦК України передбачено, що крім правочинів, передбачених статтею 31 цього Кодексу, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право: 1) самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами; 2) самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом; 3) бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи; 4) самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім`я (грошовими коштами на рахунку); 5) самостійно укладати договір про отримання електронних довірчих послуг. Неповнолітня особа вчиняє інші правочини за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників. На вчинення неповнолітньою особою правочину щодо транспортних засобів або нерухомого майна повинна бути письмова нотаріально посвідчена згода батьків (усиновлювачів) або піклувальника і дозвіл органу опіки та піклування. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] , у період часу із серпня 2019 року до 20.02.2024, мала статус неповнолітньої особи, а відповідно і не мала повної цивільної дієздатності, тому правочин щодо нерухомого майна, зокрема, щодо укладення із позивачем договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг до квартири [ADDRESS] , мала право укласти за умови попередньої письмової нотаріально посвідченої згоди її батьків і відповідного дозволу органу опіки та піклування на вчинення таких дій. Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, позивачем не надано суду жодних доказів тому юридичному факту, що відповідач [PERSON] уклала із позивачем договір на надання відповідних житлово-комунальних послуг до вказаної вище квартири, зокрема, попередньої письмової нотаріально посвідченої згоди її батьків і відповідного дозволу органу опіки та піклування на вчинення таких дій. Водночас суд оцінює критично твердження позивача, викладене у мотивувальній частині позовної заяви, в частині того, що, зокрема, відповідач [PERSON] як споживач уклала договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води із позивачем шляхом акцепту публічної оферти відповідно до ст.642 ЦК України, оскільки чинним цивільним законодавством не передбачено виключення щодо укладення фізичною особою, яка не має повної цивільної дієздатності, правочину щодо нерухомого майна без попередньої письмової нотаріально посвідченої згоди її батьків і відповідного дозволу органу опіки та піклування. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги, в частині стягнення із відповідача [PERSON] боргу за житлово-комунальні послуги, що виник у період часу із серпня 2019 року до лютого 2024 року включно, є такими, що недоведені належними і допустимими доказами, а відповідно у їх задоволенні слід відмовити. У зв`язку із цим, позовна вимога про стягнення солідарно із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та гарячого водопостачання (постачання гарячої води) в сумі 83 924,87 грн, підлягає задоволенню частково, а саме: солідарному стягненню із відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підлягає стягнення боргу за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та гарячого водопостачання (постачання гарячої води), за період із серпня 2019 року до лютого 2024 року включно в сумі 78396,41 грн (підтверджується стовбцями «Рік» (2024), «Місяць» (02, тобто лютий, оскільки із даних стовбця «Сальдо на кінець» розмір боргу на кінець лютого 2024 року становить 78396,41 грн) листа-розрахунку по ОР №10102009)); водночас солідарному стягненню із відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підлягає заборгованість за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та гарячого водопостачання (постачання гарячої води), за період із березня 2024 року до жовтня 2024 року включно в сумі 5528,46 грн (83924,87 грн (вартість означених послуг станом на 01.11.2024 (підтверджується стовбцем «Сальдо на кінець місяця» листа-розрахунку по ОР №10102009) - 78396,41 грн (вартість означених послуг станом на останній день лютого 2024 року (підтверджується стовбцем «Сальдо на кінець місяця» листа-розрахунку по ОР №10102009)). Водночас, якщо підсумувати суми коштів, що підлягають стягненню солідарно із відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь позивача за період із серпня 2019 року до лютого 2024 року включно (78396,41 грн) та солідарно із відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за період із березня 2024 року до жовтня 2024 року включно (5528,46 грн), то сукупно розмір боргу становитиме 83924,87 грн (5528,46 грн + 78396,41 грн), який і просить суд позивач стягнути із відповідачів у солідарному порядку. Водночас суд звертає увагу учасників цивільного процесу на той факт, що відповідачами не надано доказів на спростування наявної заборгованості по сплаті комунальних послуг, що виникла у період із серпня 2019 року до жовтня 2024 року включно, а також своїх контррозрахунків заборгованості за цей період часу, або ж доказів про повне погашення заборгованості, що утворилася у зв`язку із неналежним виконанням ними зобов`язань з оплати за отримані послуги. Крім того, відповідачами не доведено наявності розбіжності між здійсненими сплатами та тими сплатами, що відображені позивачем у листі-розрахунку по ОР №10102009 у період із серпня 2019 року до жовтня 2024 року включно. Також у матеріалах справи відсутні докази, що позивач неналежно надавав послуги, або відповідачі відмовилися від отримання вказаних послуг в означений вище період в часі. Щодо позовної вимоги позивача про стягнення із відповідачів солідарно 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання, то суд зазначає про таке. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем надано розрахунок інфляційних втрат в сумі 4863,81 грн та 3% річних в сумі 1763,74 грн у зв`язку із простроченням відповідачами оплати комунальних послуг. Суд перевірив означені розрахунки на предмет їх відповідності положенням ч.2 ст.625 ЦК України та встановив, що позивачем вони виконані у чіткій відповідності до означеної норми матеріального права, а також з врахуванням суми боргу відповідачів за надані послуги із постачання теплової енергії та гарячої води. Водночас матеріали справи не містять будь-яких контррозрахунків відповідачів щодо помилковості або неправильності їх проведення позивачем. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Водночас, суд звертає увагу учасників цивільного процесу, що 3% річних та інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов`язання, позивачем розраховані до 20.02.2024, тобто до часу досягнення відповідачем [PERSON] повноліття. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення із відповідачів солідарно 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання є обгрунтованою, проте підлягає задоволенню частково, а саме стягненню у солідарному порядку лише із відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . У задоволенні означеної позовної вимоги щодо відповідача [PERSON] суд відмовляє з підстав того, що 3% річних та інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов`язання, позивачем розраховані до 20.02.2024, тобто до часу досягнення відповідачем [PERSON] повноліття. Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає про таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Із дослідженої платіжної інструкції №1363 від 27.12.2024 (а.с.1) судом встановлено, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 грн, які, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача у рівних частках.

Outcome: partial