Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із зазначеною позовною заявою, в якій просив- позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] . Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що на початку 2009 року [PERSON] та [PERSON] проживали у цивільному шлюбі. У серпні 2009 року відповідач, перебуваючи на третьому місяці вагітності, припинила стосунки з позивачем через його заборону на вживання алкоголю та наркотиків і переїхала за місцем своєї реєстрації. [INFO] народився спільний син - [PERSON] . За твердженням позивача, відповідач зазначила у свідоцтві про народження дитини відомості про батька згідно з приписами ст. 135 СК України, батьківство позивача було оформлено лише 01.07.2011 за спільною заявою в ДРАЦС. Позивач повідомив, що з березня 2011 року по 2018 рік самостійно виховував та утримував сина через небажання відповідача брати участь у вихованні, а з 2018 року допомогу в цьому надає його дружина [PERSON] . За твердженням позивача, відповідач не проявляла інтересу до спілкування з дитиною та використовувала можливість лише для отримання коштів на свої потреби. Після травня 2023 року контакти з відповідачем припинилися, оскільки її номер телефону недоступний. Позивач зазначив, що відповідач вже мала дитину від офіційного шлюбу, щодо якої була позбавлена батьківських прав судовим рішенням. Позивач наголосив, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, веде асоціальний спосіб життя, позбавлена батьківських прав щодо іншої дитини та уникає будь-яких контактів із позивачем і дитиною. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05 вересня 2024 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 19 березня 2025 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, було надано строк для подання відзиву на позов. У встановлений строк відповідач відзив на позов не подала. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів, наведених у позовній заяві та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, явку представника не забезпечила. Представник третьої особи органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві Державної адміністрації в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 823. Згідно з характеристикою Спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 28 з поглибленим вивченням англійської мови Шевченківського району міста Києва № 13/05-03 від 12.03.2024, протягом навчання в початковій школі освітою, здоров`ям, розвитком, поведінкою та забезпеченням навчальним приладдям дитини опікувалися тільки батько та бабуся. Зі слів рідних, мати дитини, [PERSON] , проживала за адресою реєстрації дитини, але участі в його забезпеченні та навчанні не брала. [PERSON] жодного разу не спілкувалася з учителями, не відвідувала заклад освіти, не цікавилася потребами та успіхами дитини. Відповідно до характеристики Спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 28 з поглибленим вивченням англійської мови Шевченківського району міста Києва № 14/05-03 від 12.03.2024, хлопчик проживає з бабусею, яка опікується забезпеченням, розвитком та навчанням дитини. Батько [PERSON] , [PERSON] , бере безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, але в телефонному режимі постійно цікавиться освітніми потребами дитини. У вирішенні життєвих та освітніх питань [PERSON] бере участь [PERSON] - дружина інформує класного керівника про відвідування дитиною школи, цікавиться успіхами та невдачами здобувача освіти, переймається участю дитини в житті класу та позашкільній діяльності. Мати здобувача освіти, [PERSON] , жодного разу не спілкувалася з учителями, не відвідувала заклад освіти, не цікавилася результатами освітньої діяльності [PERSON] . Зі слів хлопчика, [PERSON] проживає окремо та не бере участі в його вихованні. Згідно з актом обстеження умов проживання, умови проживання за адресою: [ADDRESS] , відповідають санітарно-гігієнічним нормам, квартира оснащена побутовими приладами, наявні комунальні зручності, речі особистого розвитку. [PERSON] , який є сином сторін, в судовому засіданні зазначив, що [PERSON] , два роки тому бачив, коли вона приїжджала в лікарню, того разу вона взяла гроші на ліки у бабусі та зникла, з того часу він її не бачив. [PERSON] з ним не спілкується і він не вважає її мамою, а вважає та називає мамою [PERSON] [PERSON] , яка є матір`ю позивача, у судовому засіданні зазначила, що свідок випадково бачила [PERSON] , запрошувала в гості, проте вона не приходила. Свідок вважає, що позбавлення батьківських прав позитивно вплине на дитину, оскільки цього бажає сама дитина. [PERSON] повідомила про випадок у лікарні, коли [PERSON] взяла гроші на ліки та не зустрілася з дитиною. Відповідач не робила спроб зустрітися з дитиною, а ситуація у лікарні була використана лише для отримання грошей. Свідок зазначила, що [PERSON] веде неналежний спосіб життя. Свідок [PERSON] , яка є дружиною позивача, у судовому засіданні зазначила, що проживає з позивачем із 2016 року та з того часу займається вихованням дитини. Відповідач на зв`язок не виходить і участі у вихованні сина не бере. Востаннє відповідач приходила до лікарні, коли бабуся перебувала там з онуком. [PERSON] тоді не бачилася з дитиною, лише забрала кошти у бабусі, до палати сина не піднімалася. Дитина вважає свідка матір`ю. Згідно з висновком № 106-10308 від 03.12.2024 неповнолітній [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Батько забезпечує базові потреби дитини в повному обсязі, для дитини створені належні умови для проживання та виховання. Мати [PERSON] з 2011 року не проживає з сином, участі у вихованні не приймає, не забезпечує базові потреби дитини, не цікавиться життям сина та не спілкується з ним. Таким чином, орган опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її сина [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У п. 16 постанови Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має особа, в сім`ї якої проживає дитина. Згідно з ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. У рішенні Європейського суду з прав людини від 16.07.2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) суд зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Системний аналіз указаних вимог свідчить про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 11.09.2020 у справі № 357/12295/18, від 29.04.2020 у справі № 522/10703/18, від 13.04.2020 у справі № 760/468/18, від 11.03.2020 у справі № 638/16622/17, від 02.10.2019 у справі № 461/7387/16-ц та від 08.05.2019 у справі № 409/1865/17-ц. Враховуючи, що у судовому засіданні на підставі досліджених доказів встановлено, що [PERSON] тривалий час проживає з батьком [PERSON] ; [PERSON] усунулася від виконання батьківських обов`язків, а саме: тривалий час не спілкується з дитиною, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її здоров`я, суд дійшов висновку, що за встановлених обставин є підстави для застосування такого виключного і надзвичайного способу впливу, як позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України. У разі зміни свого ставлення до дитини або зміни обставин, що стали підставою для позбавлення батьківських прав, відповідач не позбавлений можливості звернутися до суду в загальному порядку з підстав, передбачених ст. 169 СК України, з позовом про поновлення батьківських прав. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved