Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Кропивницької міської ради, про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] разом з батьком. В обґрунтування позову вказав, що 28.08.2013 року він з відповідачем уклав шлюб, від якого мають сина [PERSON] , 2021 року народження. Водночас зазначає, що наприкінці 2021 року спільне проживання з відповідачем припинилось, проживають окремо. 31.08.2023 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Після припинення шлюбних відносин син проживає з позивачем у будинку за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що в даному будинку створені всі необхідні умови для проживання сина, будинок мебльований, затишний, відповідає всім вимогам комфортного проживання, для сина облаштована окрема кімната, де він може як навчатись, так і відпочивати та гратись. На даний час відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не спілкується з сином, не відвідує, проживає окремо у місті Кропивницькому. Фактично відповідач самоусунулась від процесу виховання дитини та повністю ігнорує його інтереси. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки відповідача. Отже, фактично з народження сина позивач самостійно займається його вихованням, піклується про нього, стежить за станом здоров`я, піклується про його фізичний та духовний стан, сприяє засвоєнню дитиною загальновизначених норм моралі, тощо. \~ \~ \~ \~За таких обставин, враховуючи, що з народження дитина проживає з батьком, позивач має роботу, постійне місце проживання, самостійно забезпечує повноцінне життя сина, за місцем роботи характеризується позитивно, а відповідач злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, хоче офіційно визначити місце проживання дитини та просить позов задовольнити, судові витрати залишити по фактично понесеними позивачем. \~ \~ \~ \~Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.10.2023 року прийнято позовну заяву, відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання.\~Витребувано з Органу опіки та піклування Кропивницької міської ради (25006, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 41) оригінал або належним чином завірену копію висновку органу опіки та піклування щодо доцільності/недоцільності визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.04.2024 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. \~ \~ \~ \~У судових засіданнях позивач та його представник позов підтримали, посилаючись на викладене в ньому, просили задовольнити в повному обсязі. Позивач зокрема вказав, що з народження дитиною займається він, мати після пологів займалась собою, після виїзду за кордон, через пару місяців повернулась, залишила сина та знов поїхала за кордон. Телефонує дуже рідко, питає як справи. Дитина знаходиться на повному утриманні батька. 07.05.2025 року за вх. № 2951 представник позивача адвокат Поліщук Ю.Р. подала до суду заяву, в якій просила провести судове засідання призначене на 07.05.2025 року без участі позивача та його представника, позов просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Заяв, клопотань до суду не подавала, правом подання відзиву на позовну заяву не скористалась. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи Поровчук А.А. 07.05.2025 року за вх. № 2939 подала до суду клопотання, в якому просила провести розгляд справи без її участі, висновок органу опіки та піклування Кропивницької міської ради підтримала. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання 07.05.2025 року всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~ \~ \~ \~Заслухавши позивача та його представника, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 26.05.2021 року Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 534 (а.с. 9). Згідно довідки № 0107401 про реєстрацію місця проживання особи (Додаток 13 до Правил) від 28.09.2023 року, [PERSON] , [INFO] з 11.06.2021 року по теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Місце проживання позивача [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України позивача (а.с. 7, 8). Тобто, дитина зареєстрована за місцем реєстрації та проживання батька. Допитана у судовому засіданні 23.01.2025 року свідок [PERSON] , яка є хрещеною матір`ю [PERSON] , пояснила, що дитина проживає з батьком з народження, на початку війни відповідач виїхала за кордон, через деякий час повернулась, залишила сина та знов поїхала за кордон. З відповідачем не спілкується вже дуже довго. Вихованням та піклуванням [PERSON] займається лише батько. Допитаний у судовому засіданні 23.01.2025 року свідок [PERSON] , який є рідним братом відповідача, пояснив, що дитина проживає та виховується батьком, дитина має все необхідне, не пам`ятає коли останній раз бачив сестру, зв`язок з нею не підтримує. Допитана у судовому засіданні 23.01.2025 року свідок [PERSON] , яка є дружиною брата відповідача, пояснила, що вихованням та забезпеченням дитини займається батько, відповідач залишила дитину та поїхала за кордон, зв`язку не підтримують, мати ставилась до дитини нейтрально. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Принципом 6 Декларації прав дитини передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. Висновком Органу опіки і піклування Кропивницької міської ради № 1346/19 від 22.02.2024 року було визначено про недоцільність визначення місця проживання дитини [PERSON] ,\~ [INFO] з батьком [PERSON] , у зв`язку із відсутністю спору про місце проживання дитини (а.с. 43-44). Комісією з питань захисту прав дитини під час розгляду питання, щодо доцільності проживання з батьком, було встановлено, що дитина проживає разом з батькам, за місцем проживання дитині наявні умови для розвитку та виховання, складні життєві обставини відсутні, на електронну адресу управління надійшла заява [PERSON] , в якій мати дитини повідомила, що перебуває на окупованій території, не претендує на те, щоб син [PERSON] проживав з нею. Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України», Європейський суд з прав людини наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Аналіз національного законодавства вказує на те, що втручання суду у вирішення питання щодо місця проживання дитини має відбуватись у крайніх випадках, за наявності спору між батьками, задля сторонньої оцінки обставин, що визначені ч. 2\~ст. 161 СК України. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем у позовній заяві вказано та під час судового розгляду встановлено, що дитина проживає з батьком та перебуває на його утриманні, відповідач самоусунулась від виховання сина та не претендує на проживання дитини з нею, не заперечує проти проживання сина з батьком, тобто судом не встановлено, що між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання дитини, або існував на момент пред`явлення позову. Згідно із частинами 4, 5\~ст. 19 СК України\~при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. При ухваленні рішення, суд також приймає до уваги поданий до суду висновок Органу опіки і піклування Кропивницької міської ради № 1346/19 від 22.02.2024 року про недоцільність визначення місця проживання дитини [PERSON] ,\~ [INFO] з батьком [PERSON] , у зв`язку із відсутністю спору про місце проживання дитини. За встановлених обставин, у суду відсутні підстави вважати, що на час звернення позивача до суду з позовом про визначення місця проживання малолітньої дитини, яка фактично проживає разом з батьком, між батьками дитини виник спір саме щодо місця проживання сина, оскільки мати малолітньої дитини не порушувала в судовому порядку питання щодо відібрання дитини у позивача, не зверталась до суду з позовом про визначення місця проживання дитини разом з собою. Зверненню до суду з позовом про визначення місця проживання малолітньої дитини має передувати спір між батьками дитини щодо місця її проживання. При цьому той з батьків, хто звертається до суду з таким позовом має довести, що дійсно батьки не можуть досягнути згоди щодо місця проживання дитини і з цього приводу між ними існує спір. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 10 липня 2024 року у справі № 127/16211/23. З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вимоги про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком заявлені позивачем передчасно, оскільки зверненню до суду з відповідним позовом має передувати спір між батьками щодо місця проживання дитини та принаймні існувати на час вирішення справи в суді. Таким чином, суд вважає, що спір між сторонами щодо місця проживання дитини відсутній, підстав для судового захисту прав дитини шляхом визначення її місця проживання з батьком суд не вбачає, у звязку з чим позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed