Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона 01\~травня 1992\~року прийнята\~в члени\~колгоспу «Україна»\~Знам`янського\~району Кіровоградської\~області та\~призначена на\~посаду доярки.\~Колгоспом «Україна»\~надано позивачу\~житло як\~члену колгоспу\~за адресою\~ [ADDRESS] ,\~в якому\~вона проживає\~до сьогодні.\~Рішенням правління\~колгоспу «Україна»\~№23\~від 10\~жовтня 1995\~року вирішено\~продати вказаний\~житловий будинок\~позивачу як\~члену колгоспу,\~про що\~свідчить виписка\~із рішення\~правління від\~11\~жовтня 1995\~року,\~по балансовій\~вартості двадцять\~два мільйона\~рублів.\~ [PERSON] сплатила вартість будинку в розмірі двадцять два мільйона рублів 11 жовтня 1995 року, про що свідчить квитанція до приходного касового ордеру №997 АТ «Україна». Інші документи щодо продажу будинку не збереглися. Рішенням від 12 березня 1996 року виконавчий комітет Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області дозволив Знам`янському БТІ видати реєстраційне посвідчення АТ «Україна» на будинок, що розташований в [ADDRESS] . Технічний паспорт на будинок виготовлений 7 березня 1996 року. На даний час колгоспу «Україна» не існує, правонаступники відсутні. Позивач вважає, що набула право власності на будинок, сплативши за нього продавцю його вартість, однак відсутність на даний час можливості нотаріально оформити договір порушує її права щодо вільного володіння та розпорядження своїм майном, вирішити дане питання інакше як в судовому порядку не представляється можливим. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, відповідно до якої просить розглядати справу без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи, вимоги позову підтримала та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без участі представника, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до трудової книжки [NUMBER] [PERSON] 01 травня 1992 року прийнята в члени колгоспу «Україна» Знам`янського району Кіровоградської області, призначена на посаду доярки. Рішенням правління АТ «Україна» №23 від 10 жовтня 1995 року вирішено продати будинок [ADDRESS] [PERSON] доярці МТФ№6, за балансовою вартістю 22 мільйони карбованців, про що свідчить виписка із рішення правління від 11 жовтня 1995 року. Відповідно до квитанції до приходного касового ордеру №997 [PERSON] сплатила за домоволодіння 22 мільйони карбованців 11 жовтня 1995 року. Рішенням виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області від 12 березня 1996 року дозволено Знам`янському БТІ видати реєстраційне посвідчення АТ «Україна» на будинок, що розташований в [ADDRESS] . Технічний паспорт на будинок виготовлений 7 березня 1996 року. Відповідно до інформаційної довідки №03-16-790/1 від 21.04.2025 наданої Дмитрівською сільською радою Кропивницького району Кіровоградської області на ухвалу суду встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] згідно погосподарського обліку обліковується за [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за вказаною адресою з 22.03.2000 та станом на 21.04.2025 проживає одна. Відповідно до витягу з реєстру Дмитрівської територіальної громади від 26.02.2025, [PERSON] зареєстрована з 22.03.2000 по [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки 426407030 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відомості щодо права власності, інші речові права, іпотеки та обтяження щодо будинку [ADDRESS] відсутні. Частинами 1, 2 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно з роз`ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27.09.2012, № 10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», вбачається, що у відповідності до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІУ, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі\~ст.\~3\~зазначеного Закону\~право власності\~та інші\~речові права\~на нерухоме\~майно,\~набуті згідно\~з діючими\~нормативно-правовими\~актами до\~набрання чинності\~цим Законом,\~визнаються державою. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (Постанова від 13.06.2012 року № 6-54цс12). Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з\~ч.1\~ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За змістом статей 13, 41, 47 Конституції України кожному гарантується реалізація права власності і його захист та непорушність. Кожен має право на житло. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з пунктом 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Таким чином, на спірні правовідносини також поширюється дія норм ЦК Української Відповідно до ст. 128 ЦК УPCP право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. За змістом статей 153, 225 ЦК Української PCP договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. Якщо продавець не є його власником, покупець набуває права власності лише в тих випадках, коли згідно зі статтею 145 цього Кодексу власник не вправі витребувати від нього майно. Відповідно до статті 224 ЦК Української PCP за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до пункту 12 Постанови Ради Міністрів СССР від 11.02.1988 № 197 «Про заходи з прискорення розвитку індивідуального житлового будівництва» рекомендовано колгоспам продавати своїм працівникам житлові будинки садибного типу з надвірними будівлями з оплатою цими робітниками в залежності від їх ставлення до праці та стажу роботи на підприємстві та за рішенням трудових колективів не менше 40% вартості житлового будинку. Статтею 227 ЦК Української PCP передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Згідно зі статтею 47 ЦК Української PCP нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Однією з умов застосування статті 47 ЦК Української PCP є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість. Позивачем доведено існування таких обставин, що виключає будь-яку можливість такого посвідчення. Пунктом 9 частини першої статті 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. Враховуючи вищевикладене, те, що фактично між продавцем та покупцем укладено договір купівлі-продажу будинку, де сторони досягли всіх істотних умов і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, шляхом прийняття виконання, а саме продавець отримав грошові кошти за продаж майна, а позивач в свою чергу, повністю розрахувалася з відповідачем та прийняла нерухоме майно, але нотаріальне засвідчення договору не відбулось, суд вважає, що позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved