Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

24.08.2023 позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до П`ятої львівської державної нотаріальної контори, третя особа [PERSON] про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності в порядку спадкування, та відповідно до уточнених позовних вимог просили суд визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане П`ятою Львівською нотаріальною конторою 06 червня 2008 року спадкова справа №862 за 2008 рік, зареєстроване в реєстрі за №1530, видане на ім`я [PERSON] на грошові вклади з відповідними відсотками і всіма сумами по приватизації, компенсації індексації, що знаходяться у ТВБВ № 6319/088 на рахунках №№ [NUMBER] (0,56грн.), [NUMBER] (0,05 грн.), [NUMBER] (1215,00 грн., що належали спадкодавцю [PERSON] ; Визнати право власності на спадкове майно за [PERSON] у розмірі 3/10 частки квартири [ADDRESS] після смерті батьків: - матері [PERSON] , яка померла [INFO] 1/10 частки квартири [ADDRESS] з урахуванням частки , успадкованої та не оформленої нею за сином [PERSON] , який помер [INFO] - батька, [PERSON] , який помер [INFO] 2/10 частки квартири [ADDRESS] з урахуванням частки , яка успадкована ним за сином [PERSON] , який помер [INFO] . Визнати право власності на спадкове майно за [PERSON] у розмірі 3/10 частки квартири [ADDRESS] після смерті батьків: -матері, [PERSON] , яка померла [INFO] 1/10 частки квартири [ADDRESS] з урахуванням частки, яка успадкована нею за сином [PERSON] , який помер [INFO] - батька, [PERSON] , який помер [INFO] 2/10 частки квартири [ADDRESS] з урахуванням частки успадкованої ним за сином [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначають, що позивачі проживають та зареєстровані у квартирі [ADDRESS] . Дана квартира складається із трьох кімнат загальною площею 49, 90 м кв. Згідно свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] , виданого 25 липня 1996 року Виконкомом Львівської міської ради народних депутатів дана квартира належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] (помер [INFO] ); [PERSON] (померла [INFO] ), [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (помер [INFO] ) . [INFO] помер [PERSON] [INFO] , який був зареєстрований у даній квартирі. [PERSON] був одружений, його дружина проживала у своїй власній квартирі, зареєструвати його у своїй відмовилась, вони часто сперечались й фактично [PERSON] проживав то в квартирі з батьками то з дружиною. Фактично важливі документи й навіть одяг зберігались за його адресою реєстрації, часто він залишався ночувати, а перед смертю він посварився з дружиною, оформив відпустку і поїхав в гості до тітки у с. Свірж де і помер від переохолодження. [PERSON] працював таксистом тому не був схильним до вживання алкогольних напоїв тому очевидно смерть була пов`язана із його складним психологічним станом через проблеми у стосунках із дружиною. Спільних дітей в них не було. На час смерті [PERSON] у квартирі були зареєстровані та постійно проживали батько, [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] , [INFO] , брат [PERSON] [INFO] та брат [PERSON] , [INFO] . По смерті [PERSON] , який помер [INFO] залишилось спадкове майно, а саме 1/5 частки у квартирі [ADDRESS] , що становить 9,9 м. кв. від загальної площі квартири, так як відповідно до ч.2 ст.362 ЦК України, частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Батько [PERSON] і мати [PERSON] , які є спадкоємцями за законом по смерті їхнього сина [PERSON] постійно проживали у цій квартирі, фактично прийняли спадкове майно і вступили у володіння та користування ним, однак юридично його не оформили. Окрім цього на час відкриття спадщини вони були особами непрацездатного віку та відповідно до ст.535 Цивільного Кодексу України (1963р.) мали право на обов`язкову частку по смерті сина [PERSON] . Таким чином є всі підстави вважати, що батьки прийняли спадщину за померлим сином [PERSON] , які проживали у квартирі яка належала їм з дітьми на праві спільної сумісної власності. Саме у цій квартирі [ADDRESS] вони проживали спільно до смерті спадкодавця і після його смерті тут зберігались усі важливі документи померлого, більша частина його одягу, він часто обідав і ночував саме тут та зареєстрованим за вказаною адресою. Батьки [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину по смерті сина [PERSON] , вони користувалися нею та на протязі свого подальшого життя утримували її та сплачували квартплату. Відповідно дружина [PERSON] своєчасно спадщину не прийняла і не звернулася до нотаріальної контори у шестимісячний термін з дня смерті чоловіка. Він помер у іншому населеному пункті і його похорон здійснювали батьки. Спадкове майно по смерті [PERSON] складалось з 1/5 частки в квартирі [ADDRESS] . На час відкриття спадщини батьки спадкодавця були особами непрацездатного віку та прийняли по смерті сина [PERSON] вказане спадкове майно , у володіння та користування у рівних частках, частка прийнята матір?ю [PERSON] становила 1/10 частки квартири [ADDRESS] , а частка батька [PERSON] по смерті сина [PERSON] також становила 1/10 частки квартири. Таким чином, з урахуванням часток у квартирі які мали батьки і з урахуванням прийнятої спадщини, їх частки у квартирі склали: [PERSON] 3/10 частки квартири [ADDRESS] , а частка [PERSON] також становила 3/10 частки вказаної квартири. [INFO] померла мати, [PERSON] , по смерті якої залишилось спадкове майно, яке складалось із 1/5 частки вказаної квартири у спільній сумісній власності та 1/10 частки квартири померлого сина [PERSON] , тобто 3/10 частки, або 15 м. кв. від загальної площі. Це спадкове майно фактично прийняли її чоловік [PERSON] , син [PERSON] та син [PERSON] у рівних долях (по 1/10 частині, або по 5 м. кв. кожному), однак не оформили юридично. Таким чином після смерті дружини [PERSON] частка [PERSON] становила 4/10 частки вказаної квартири, а частки сина [PERSON] та сина [PERSON] після смерті матері [PERSON] становили по 3/10 частки вказаної квартири. [INFO] помер батько, [PERSON] по смерті якого залишилось спадкове майно, а саме 1/5 частка у квартирі (10 кв. м.), яка належала йому на праві спільної сумісної власності, 1/10 частка (5 кв.м), яку він фактично прийняв після смерті сина, [PERSON] та 1/10 частка (5 м. кв. ) по смерті дружини [PERSON] . Всього частка у квартирі, що належала батькові [PERSON] , з урахуванням часток, які він прийняв фактично по смерті сина [PERSON] та дружини [PERSON] становить 4/10 частки кватири або 20 м. кв. у квартирі [ADDRESS] . Позивачі [PERSON] та [PERSON] 27 грудня 2022 року звернулись до приватного нотаріуса Львівського нотаріального округу Львівської області Дитюк Г.М. із заявою про видачу їм свідоцтв про право на спадщину за законом по смерті їхнього батька [PERSON] , який помер [INFO] та матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Дані заяви були зареєстровані в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 126, спадкова справа № 42/ 2022 та № 123, спадкова справа № 41/2022. До заяв про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом по смерті [PERSON] були додані наступні документи: - Свідоцтво про смерть [PERSON] серії [NUMBER] , видане відділом ДРАЦС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м. Львів) 16.02.2022 року актовий запис № 787; - Довідку з місця проживання про склад сім`ї і прописки (форма № 2), видану ЛКП «Магістральне» 30.08.2022 року за № 1039; - Довідку з місця проживання про склад сім`ї і прописки (форма № 2), видану ЛКП «Магістральне» 30.08.2022 року за № 1038; - Довідку з місця проживання про склад сім`ї і прописки (форма № 2), видану ЛКП «Магістральне» 14.03.2023 року за № 733; - Свідоцтво про смерть [PERSON] серії [NUMBER] , видане 20.01.1998 року Відділом РАГС Львівського виконкому, запис № 417; - Свідоцтво про смерть [PERSON] серії [NUMBER] , видане міським відділом РАЦС Львівського МУЮ 26.04.2010 року актовий запис 2165; - Свідоцтво про одруження [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] , видане 04.12.1957 року Красноармійським райбюро ЗАГС м. Львова, запис № 1573; - Свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER] , видане Шевченківським райбюро ЗАГС м. Львова 02.12.1960 року, запис № 2324; - Свідоцтво про народження [PERSON] ; - Свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] , видане Виконкомом Львівської міської ради 25 липня 1996 р. - Довідку № 4973-3 від 09.01.2023 року видану Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» Технічний паспорт, інвентаризаційна справа № 25569, виданий 09.01.2023 року Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки». Звернувшись до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Г.М. Дитюк про видачу позивачам [PERSON] та [PERSON] свідоцтв про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] по смерті батька, [PERSON] , з урахуванням частки померлого сина, [PERSON] та матері [PERSON] яка прийняла частину спадкового майна померлого сина [PERSON] , однак у цьому їм було відмовлено. Відмовляючи позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом по смерті їхнього батька [PERSON] , приватний нотаріус листом №36/02-14 від 18.05.2023 року було повідомлено, що згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 710447022, сформованої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дитюк Г.М. 27.12.2022 року після смерті [PERSON] П`ятою Львівською Державною нотаріальною конторою заведено спадкову №862/2008 від 05.06.2008 року, спадкоємцем якого є його дружина [PERSON] та надала копії документів цієї справи. Із цих документів видно, що по спливу 10 років [PERSON] 05.06.2008 року подала до П`ятої Львівської Державної нотаріальної контори заяву № 1129 ( спадкова справа №862/08) про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом. У заяві вказала, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] [INFO] , який постійно проживав в [ADDRESS] . На день смерті залишилось таке спадкове майно: Грошові вклади в банках міста Львова. Спадщину прийняла. Крім неї спадкоємців немає. У відповідності до статті 1261 Цивільного Кодексу України, просила видати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане майно. Нотаріусом перевірено справжність підпису заявника. Особу спадкоємця [PERSON] [INFO] встановлено за паспортом [NUMBER] , виданий Франківським РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 01.11.2006 року. Окрім цієї заяви у матеріалах справи міститься свідоцтво про право на спадщину за законом видане 06 червня 2008 року. У цьому свідоцтві нотаріус посвідчила, що на підставі ст. 1261 ЦК України спадкоємцем майна громадянина [PERSON] , який помер [INFO] є його дружина [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] . Спадкове майно на яке видано це свідоцтво складається з грошових вкладів з відповідними відсотками і всіма сумами по приватизації, компенсації і індексації, що знаходяться: у ТВБВ № 6319/088 на рахунках №№ [NUMBER] (0,56 грн.), [NUMBER] (0,05 грн.), [NUMBER] (1215,00 грн.), що належать спадкодавцю на підставі повідомлення Філії-Львівського міського відділення Ощадного банку № 6319, виданого 16.04.2008 року за № 522 на № 673/02-14 від 14.02.2008 року. Позивачі вважають, що при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 червня 2008 р. на ім`я [PERSON] було допущено порушення вимог чинного законодавства України, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин, виходячи з наступного. Дані правовідносини виникли у 1998 році (після смерті [PERSON] [INFO] ), коли діяли положення Цивільного Кодексу УРСР 1963 року. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР у редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину : 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном ; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як видно із дійсних обставин справи, по смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину фактично прийняли та вступили в управління та володіння спадковим майном, а саме квартирою [ADDRESS] , батько [PERSON] та мати [PERSON] , які були співвласниками цього майна, зареєстровані у ній та постійно проживали на час смерті спадкодавця [PERSON] . Разом з тим [PERSON] , який помер [INFO] на час смерті не проживав у даній квартирі, а навпаки деякий час проживав з [PERSON] по адресі [ADDRESS] , а тривалий час хворів і проживав у с. Свірж Перемишлянського району Львівської області, де [INFO] і помер, про що свідчить свідоцтво про смерть [PERSON] . Про те, що спадкодавець [PERSON] не проживав у квартирі [ADDRESS] (спадкове майно), а проживав по іншій адресі: [ADDRESS] підтверджується і заявою, поданою [PERSON] до П`ятої Львівської державної нотаріальної контори 05.06.2008 року. Також [PERSON] у цій заяві підтверджує той факт, що на час смерті [PERSON] вона не проживала у квартирі [ADDRESS] , яка є спадковим майном, що є необхідною умовою п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР від 1963 року, яка регулює дані правовідносини, а фактично проживала по іншій адресі, а саме у квартирі [ADDRESS] . Як видно із фактичних обставин справи і матеріалів спадкової справи № 862/08 відкритої П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою, [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини, не подавала, тому вважається такою, що не прийняла спадщину. [PERSON] лише по спливу більше 9-ти років (05.06.2008 року) по смерті [PERSON] звернулась до П`ятої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак не надала жодного доказу, який би свідчив про прийняття нею спадщини фактично. Свідоцтво про право на спадщину, видане П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою 06 червня 2008 року, видане на підставі повідомлення філії-Львівського міського відділення Ощадбанку № 6319, виданого 16.04.2008 року на запит нотаріуса № 673/02-14 від 14.02.2008 року, тобто ще до подачі заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину. Окрім цього, подаючи заяву до нотаріальної контори, громадянка [PERSON] навмисно скрила факт наявності інших спадкоємців, а саме батьків спадкодавця [PERSON] та [PERSON] , а нотаріус всупереч закону коло спадкоємців не з`ясувала. Також [PERSON] у заяві перекрутила факти і зазначила у заяві неправдиву інформацію про місце проживання спадкодавця на час його смерті, що спростовується свідоцтвом про смерть [PERSON] . При видачі свідоцтва про право на спадщину за законом громадянці [PERSON] , державний нотаріус П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Ясинська Н.М. допустила порушення вимог Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 03.03.2004 року (зі змінами і доповненнями), затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03.03.2004 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за № 283/8882, яка діяла на час видачі цього свідоцтва. Як видно із матеріалів спадкової справи № 862/08, заведеної П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою у ній відсутні будь-які документи, які б свідчили про прийняття спадщини фактично [PERSON] . Зокрема, не підтверджено родинних стосунків із спадкодавцем (немає свідоцтва про шлюб), не зазначено місце відкриття спадщини, не додано жодного доказу про наявність спадкового майна, а саме 1/5 частки квартири, немає доказів, що спадкодавець проживав безпосередньо перед смертю з [PERSON] , оскільки місцем смерті є с. Свірж, Перемишлянського району Львівської області, про що зазначено у свідоцтві про смерть [PERSON] . Натомість громадянка [PERSON] , як видно із поданої заяви скрила факт існування інших спадкоємців, а нотаріус при видачі свідоцтва про право спадщину не встановила коло осіб, які мають право на спадщину і не закликала їх до прийняття спадщини по смерті спадкодавця [PERSON] . Отже, [PERSON] не прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР. Що й підтверджує безпідставність та неправомірність видачі їй свідоцтва про спадщину. У зв`язку з вищевикладеним позивачі і були вимушені звернутися до суду з даними позовними вимогами. Ухвалою суду від 11.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. З метою виконання вимог ч.1 ст. 189 ЦПК України розпочато підготовче провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання. 10.11.2023 до суду від третьої особи надійшли пояснення у справі, а саме вона зазначила, що з першим чоловіком вона одружилась 25.04.1985 року. Він проживав у гуртожитку по [ADDRESS] , вона проживала [ADDRESS] . Після розлучились. З другим чоловіком [PERSON] вони почали зустрічатись. 20.01.1991 року одружились, вона змінила прізвище на « [PERSON] ». Чоловік працював АТП146/01 водієм таксі аж до дня смерті [INFO] , а вона у школі №93 вчителем. Зазначає, що жили вони з чоловіком [PERSON] в любові та злагоді, вели спільне господарство. З ними проживала її мама, сестра [PERSON] , син [PERSON] . [INFO] в них народилась донька [PERSON] , проте на той час [PERSON] перебувала у шлюбі з першим чоловіком і той не дав згоди. На час відкриття спадщини в день смерті чоловіка [INFO] [PERSON] фактично прийняла все його спадкове майно, яке було нажити ним в період зареєстрованого з нею шлюбу. Все це зберігалося в квартирі де вони жили, від одягу до документів і особистих речей. на початку 2008 року [PERSON] пішла до П`ятої ЛДНК, щоб отримати спадщину на грошові вклади померлого чоловіка. Нотаріус пояснила, що її право на отримання спадщини виникло з 18.01.1998 року і не обмежено часом на відкриття спадщини, оскільки регулюється цивільним кодексом 1963 року, який втратив чинність у 2004 році, а також інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України 1994 року, яка втратила чинність 2004 року. Отримане свідоцтво на грошові вклади видано законно. В той час як батьки померлого не вчинили жодних дій, тому вони вважаються такими, що відмовилися від спадщини. Якщо судом буде встановлено факт прийняття спадщини батьками, [PERSON] готова перерозподілити спадкове майно (грошові вклади), які вона отримала згідно свідоцтва видане П`ятою ЛДНК 06.06.2008 за законом. 12.12.2023 до суду від П`ятої ЛДНК Львівської області надійшла копія спадкової справи №862/08 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 17.04.2024 року до суду від державного нотаріуса Пятої ЛДНК у Львівській області Ясинської Н.М. надійшли письмові пояснення, в яких просили суд відмовити у задоволенні позову про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності у порядку спадкування, який ґрунтується на законах та інструкції не діючий на день смерті спадкодавця та на час відкриття спадщини, з грубим порушенням ст.8 ЗУ «Про нотаріат». 06.06.2008 року за реєстровим номером №1530 щодо матеріалів спадкової справи №862/2008 до майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , який до дня смерті зі слів спадкоємиці, [PERSON] , постійно проживав з нею з 1990 року по день смерті за адресою: [ADDRESS] , в П`ятій Львівській державній нотаріальній конторі державним нотаріусом Ясинською Н.М., було вчинено нотаріальну дію - видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади, на ім?я дружини - [PERSON] . В матеріалах спадкової справи на ст. 7 - Ксерокопія паспорта громадянки України серії [NUMBER] виданого на ім?я [PERSON] , на сторінці місце проживання - штамп Франківського РВ ЛМУ УМВС у Львівській області, зареєстрований [ADDRESS] , 06 лютого 1984 року. Наступний запис: Франківський РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській області - знято з реєстрації місця проживання 04 грудня 2007 року. У позовній заяві до Франківського районного суду міста Львова позивачі [PERSON] та [PERSON] на ст. 1 свідчать: « [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований у даній квартирі, але тривалий час і станом на день смерті у ній не проживав». На цій же ст. 1 позивачі ще раз підтверджують що син [PERSON] був зареєстрований постійно від 12.12.1983 року по вказаній адресі до дня смерті [INFO] згідно Довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки форми №2, виданої ЛКП «Магістральне» №20806797 від 14 березня 2023 року за №733. У довідці чітко зазначено що спадкодавець був зареєстрований постійно, проте інформація про фактичне проживання відсутня. А на ст.4 позивачі стверджують: Разом з тим [PERSON] , який помер [INFO] на час смерті не проживає у даній квартирі, а навпаки деякий час проживав [PERSON] по адресі [ADDRESS] , а тривалий час хворів і проживав у с. Свірж Перемишлянського району Львівської області, де [INFO] і помер, про що свідчить свідоцтво про смерть [PERSON] [NUMBER] , видане РАГС Львівського міськвиконкому 20 січня 1998 року. Про те, що спадкодавець [PERSON] не проживав у квартирі [ADDRESS] (спадкове майно), а проживав по іншій адресі: [ADDRESS] підтверджується заявою поданою [PERSON] до П`ятої Львівської державної нотаріальної контори 05.06.2008 року. Також громадянка [PERSON] у цій заяві підтверджує той факт, що на час смерті [PERSON] вона не проживала у квартирі [ADDRESS] , яка є спадковим майном, що є необхідною умовою п.1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР від 1963 року, яка регулює дані правовідносини, а фактично проживала по іншій адресі, а саме у квартирі [ADDRESS] ». Дана теза вкотре підтверджує факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті свого чоловіка, виконавши умову ст. 549 п. 1 ЦК УРСР від 1963 року - володіла усім рухомим майном спадкодавця: ощадними книжками і т.д., та проживала постійно з чоловіком в її з матір`ю квартирі [ADDRESS] , в той час як батьки померлого [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] не проживали з сином в квартирі [ADDRESS] до та на день смерті та не вчинили жодних юридичних дій що свідчили б про прийняття ними спадщини після смерті [PERSON] . Викладені факти та аргументи підтверджують факт проживання дружини [PERSON] зі спадкодавцем у квартирі [ADDRESS] та прийняття нею спадщини. Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане через 10 років після смерті спадкодавця, відповідало законам діючим на момент смерті спадкодавця. Згідно із Розділом ІІІ Глави 2 ст. 96 та Глави 3 ст. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України зареєстрованої Міністерством юстиції України 07 липня 1994 року за №152/361, свідоцтво про право на спадщину за законом було видано законно. При відкритті спадщини нотаріус перевіряла факт смерті згідно Свідоцтва про смерть, час смерті - це день смерті, місце відкриття спадщини - останнє місце проживання спадкодавця (де проживав тимчасово або постійно) якщо відсутня довідка з ЖЕК про прописку спадкодавця - за вибором спадкоємця місцем відкриття спадщини є місцезнаходження основної частини рухомого майна, що було підтверджено відповідними ощадними книжками виданими ТВБВ №63191088 на ім`я спадкодавця. Згідно матеріалів спадкової справи відсутні відомості про батьків спадкоємця, факту прийняття ними спадщини відповідно до п. 2. ст. 553 Цивільного кодексу Української РСР Нотаріальна дія вчинена станом на 06 червня 2008 року відповідала діючим законам та інструкції, які також роз`яснювались та доводились до відома спадкоємиці. Вся юридична процедура зібрання матеріалів до видачі спадщини проводилась на підставі законів, діючих на день смерті спадкодавця, на підставі яких і дотримуючись яких видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади дружині [PERSON] . На видачу спадкоємцю постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії у нотаріуса не було юридичних підстав. Отже видача свідоцтва про право на спадщину за законом дружині [PERSON] ніяким терміном не обмежена як такій що прийняла спадщину з дня смерті чоловіка. Прийняті більш пізні закони та інструкції не повинні погіршувати впевненість спадкоємця у законності виданого їй документа. 25.04.2024 до суду від позивачів надійшли уточнення до позову про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності в порядку спадкування. 23.05.2024 до суду від П`ятої ЛДНК Львівської області надійшло клопотання про застосування строків позовної давності. Також, 23.05.2024 року від П`ятої ЛДНК Львівської області надійшли додаткові пояснення, в яких вони просили відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначаючи наступне. Так, усім без виключення особам, що перелічені у Свідоцтві про право власності на квартиру № [NUMBER] виданого 25 липня 1996 року Виконкомом Львівської міської ради народних депутатів, квартира [ADDRESS] , було відомо про той факт, що вказана особам померла. Однак, жоден з числа співвласників, у тому числі жоден із позивачів, які станом на 1998 рік знали про смерть [PERSON] та приналежність останньому частки у спірному майні, не звернулися у порядку визначеному ст. 549 та 553 Цивільного кодексу Української РСР. Обов`язковою умовою прийняття спадщини є саме звернення до нотаріуса з відповідною заявою, що не було вчинено ні зі сторони позивачів, ні зі сторони інших осіб. Відтак, незалежно від дійсності оскаржуваного свідоцтва про право на спадщину, позивачі не мають правових підстав для набуття права власності на 1/5 (одну п`яту) частку квартири [ADDRESS] , яка належала померлому [PERSON] , так як [PERSON] та [PERSON] не звертались з відповідною заявою про прийняття спадщини, як і позивачі у справі, внаслідок чого жодні їхні права не порушені, оскільки вони не набули прав на спадкове майна і не могли їх набути у силу приписів ст. 549 та 553 ЦК УРСР. Ухвалою суду від 25.06.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. 22.08.2024 року через канцелярію суду від представника [PERSON] надійшли заперечення на додаткові пояснення, в яких вона фактично посилалась на ті ж обставини, що й в уточнених позовних вимогах. 05.11.2024 року через канцелярію суду від представника [PERSON] надійшли додаткові пояснення, в яких вона, зокрема, зазначила, що спадщина відкрилась у період дії ЦК УРСР, тому застосуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Зауважує, що обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно, то нормою цієї статті чи іншими нормами цивільного права не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину відповідно спадкове майно прийняте батьками після смерті їх сина у відповідності до норм ЦК УРСР входять до спадщини на яку мають право сини після їх смерті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовну вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, надала пояснення аналогічні тим які викладені в уточненій позовній заяві. Від представника П`ятої ЛДНК Львівської області в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без їх участі. Просили суд прийняти рішення згідно законодавства України. [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, повідомлялась належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином. Суд, враховуючи, що справа тривалий час перебуває в провадженні суду, вважає за можливим розглянути справу у відсутності не осіб, які не з`явилися та були належним чином повідомленні, про причини неявки суд не сповістили. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності та кожен доказ окремо, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] , виданого 25 липня 1996 року Виконкомом Львівської міської ради народних депутатів дана квартира належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] (помер [INFO] ); [PERSON] (померла [INFO] ), [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (помер [INFO] ) . (а.с.26) [INFO] помер [PERSON] . (а.с.18) На час смерті [PERSON] у квартирі були зареєстровані та постійно проживали батько, [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] , [INFO] , брат [PERSON] [INFO] та брат [PERSON] , [INFO] . (а.с. 19,20,21) [PERSON] на день своєї смерті був одружений із [PERSON] , що не заперечується сторонами у справі. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з 1/5 частки у квартирі [ADDRESS] , що становить 9,9 м. кв. від загальної площі квартири, так як відповідно до ч.2 ст.362 ЦК України, частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Отже, після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги є батьки померлого та дружина. Згідно з ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном та (або) подання нотаріальному органу за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що батьки [PERSON] та [PERSON] після смерті свого сина [PERSON] постійно проживали у спірній квартирі, прийняли спадкове майно після його смерті відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України (1963 року), оскільки фактично вступили в управління та володіння спадковим майном. Вони користувались спірною квартирою на протязі свого подальшого життя, утримували її та сплачували квартплату, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями про сплату комунальних послуг, та довідкою від 19.04.2024 №14 про відсутність заборгованості) (а.с. 140, 145, 146) В матеріалах справи відсутні докази, що померлий [PERSON] постійно проживав за адресою [ADDRESS] . [PERSON] , як дружина померлого чоловіка відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР мала право звернутися до нотаріального органу за місцем відкриття спадщини із відповідною заявою, яка мала б бути подана в шестимісячний строк. Проте, з матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після спливу десяти років після смерті [PERSON] . В даній заяві вказано, що її чоловік [PERSON] постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . На день смерті залишилось таке спадкове майно: грошові вклади в банках міста Львова. Спадщину вона прийняла. Крім неї спадкоємців не має. Відповідно до статті 46 ЗУ «Про нотаріат» (в ред. чинній на момент звернення до нотаріуса), нотаріуси та інші посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, вправі витребувати від підприємств, установ і організацій відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Відповідні відомості і документи повинні бути подані в строк, вказаний нотаріусом або іншою посадовою особою, яка вчиняє нотаріальну дію. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Згідно ст. 525 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. (ст. 526 ЦК УРСР (в редакції 1963 року)) Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України зареєстрованою Міністерством юстиції України 07 липня 1994 року за №152/361 (далі Інструкція), стаття 5, Нотаріуси зобов`язані здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до Закону "Про нотаріат" ( 3425-12 ) і принесеної присяги, сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду, зберігати в таємниці відомості, одержані ними, у зв`язку з вчиненням нотаріальних дій, відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам. На прохання громадян чи юридичних осіб, які звернулися за вчиненням нотаріальних дій, нотаріуси мають право витребувати від підприємств, установ і організацій відомості та документи, необхідні для вчинення цих нотаріальних дій, складати проекти угод і заяв, виготовляти копії документів та виписки з них, а також давати роз`яснення з питань вчинення нотаріальних дій і консультації правового характеру. Чинним законодавством нотаріусу можуть бути надані й інші права. Згідно ст. 14 Інструкції, у відповідності зі статтею 46 Закону "Про нотаріат"( 3425-12 ) нотаріус вправі витребувати від підприємств, установ і організацій відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Такі відомості і документи повинні бути подані в строк, вказаний нотаріусом. Проте цей строк не може перевищувати одного місяця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місце знаходження майна або його основної частини. (Розділ ІІІ Глава 2 ст. 96 Інструкції) Прийняття і відмова від спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. (Глава 3 ст.111 Інструкції) Відповідно до Глави 3 ст. 114 п.1, 11, Державний нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які подали заяву, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов`язково вимагаються відповідні документи. Місце відкриття спадщини підтверджується: свідоцтвом органів реєстрації актів громадянського стану про смерть спадкодавця, якщо останнє постійне місце проживання його і місце смерті збігаються; довідкою житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої держадміністрації або з місця роботи померлого про постійне місце його проживання; записом у будинковій книзі про постійну прописку спадкодавця, а якщо місце проживання померлого невідоме, - документом (довідкою виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів та ін.) про місцезнаходження спадкового майна або його частини. Отже, в супереч Інструкції, нотаріусом не було перевірено останнє постійне місце проживання померлого [PERSON] , оскільки в матеріалах спадкової справи відсутні будь-які відомості взагалі про будь-яке місце проживання померлого. Нотаріусом не було належним чином встановлено ані зареєстрованого місця проживання померлого, ані фактичного. Як зазначено в письмових поясненнях «зі слів спадкоємиці [PERSON] , [PERSON] постійно проживав з нею з 1990 року по день смерті». Крім того, нотаріусом не в повній мірі встановлено склад спадкового майна, не перевірено щодо наявності інших спадкоємців. [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із порушенням шестимісячного терміну, будь-яких доказів того, що померлий постійно проживав з нею за однією адресою на час смерті надано не було, а отже відсутні підстави вважати, що відповідачка фактично вступила в управління або володіння спадковим майном. Свідоцтво про право на спадщину видане П`ятою ЛДНК 06 червня 2008 року, видане на підставі повідомлення філії-Львівського міського відділення Ощадбанку №6319, виданого 16.04.2008 на запит нотаріуса №673/02-14 від 14.02.2008 року, тобто до подачі заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, що підтверджує що [PERSON] фактично не вступила в управління або володіння таким спадковим майном на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини, оскільки у неї не було можливості його утримувати чи володіти, оскільки документи про ці кошти вона отримала у 2008 році на запит нотаріуса. [INFO] померла мати, [PERSON] . (а.с.17) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається із 1/5 частки спірної квартири у спільній сумісній власності та 1/10 частки квартири померлого сина [PERSON] , тобто 3/10 частки. Відповідно до ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. (стаття 1261 ЦК України) Отже, спадкове майно після смерті [PERSON] фактично прийняли її чоловік [PERSON] , син [PERSON] та син [PERSON] у рівних долях (по 1/10 частині). Після смерті дружини [PERSON] частка [PERSON] становила 4/10 частки вказаної квартири, а частки синів [PERSON] та [PERSON] після смерті матері [PERSON] становили по 3/10 частки вказаної квартири. [INFO] помер батько, [PERSON] . (а.с.16) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з 1/5 частка у квартирі, яка належала йому на праві спільної сумісної власності, 1/10 частка, яку він фактично прийняв після смерті сина, [PERSON] та 1/10 частка після смерті дружини [PERSON] . Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивачі звернулись до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Г.М. Дитюк про видачу їм свідоцтв про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] після смерті батька, [PERSON] , з урахуванням частки померлого сина, [PERSON] та матері [PERSON] яка прийняла частину спадкового майна померлого сина [PERSON] , нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва, та повідомлено, що згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 710447022, сформованої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дитюк Г.М. 27.12.2022 року після смерті [PERSON] П`ятою Львівською Державною нотаріальною конторою заведено спадкову №862/2008 від 05.06.2008 року, спадкоємцем якого є його дружина [PERSON] та надала копії документів цієї справи. Також роз`яснено, що за оформленням спадкових прав після смерті [PERSON] на належну йому частку спірної квартири необхідно звернутися до суду. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 80 ЦПК України, належними докази,які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином суд, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку що позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі. Представником відповідача заявлено клопотання про застосування строків позовної давності. Як роз`яснено у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для нього. Виходячи з наведеного, позовна давність застосовується лише у випадку обґрунтованості позову. У разі якщо вимоги позову є необґрунтованими, то суд має відмовити в його задоволенні за необґрунтованістю. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша, п`ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Представник відповідача зазначає, що позивачам [PERSON] та [PERSON] було достовірно відомо той факт, що станом на [INFO] помер [PERSON] . У свою чергу, позивачі звернулися з позовною заявою про скасування Свідоцтва про право на спадщину за законом, що було видано П?ятою Львівською державною нотаріальною контрою 06 червня 2008 року, спадкова справа №862 за 2008 рік, зареєстровано в реєстрі за №1530, видане на ім?я [PERSON] . Проте, позивачі чітко усвідомлювали, що померлий [PERSON] був одружений на [PERSON] , яка у тому числі, як дружина має право на спадщину за законом у майні свого померлого чоловіка. Відомості про те, що [PERSON] належить на праві власності об`єкт нерухомого майна, а саме його частка, були відомі позивачам, відтак останні свідомо припускали, що починаючи з 1998 року на вказане майно можуть бути пред`явлені заяви, щодо його спадкування за законом. Проте, суд не погоджується тим, що позивачами було пропущено строк звернення до суду, й вони повинні були свідомо припускати, що після смерті їх брата [PERSON] може прийняти спадщину його дружина [PERSON] , оскільки після смерті брата [PERSON] вони є спадкоємцями першої черги. Позивачі дізналися про своє порушене право коли приватним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину саме після смерті їх батьків, а тому у застосування строків позовної давності слід відмовити.

Outcome: approved