Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

[PERSON] , звернулась д осуду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилається на наступне. [INFO] померла матір позивачки [PERSON] . За життя остання проживала та була зареєстрована по [ADDRESS] . На день смерті з нею в домоволодінні буди зареєстровані та проживали донька [PERSON] , [INFO] та онуки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] .. Спадкоємцями першої черги за законом являються: діти спадкодавця: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з яких позивачка єдина яка прийняла спадщину за законом. До складу спадкового майна входить житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] , який складається з житлового будинку літ. «А» загальною площею 110,80 кв.м., житловою площею 55,50 кв.м., господарських будівель і споруд: сарай літ. «Б», «Г», «Е», літня кухня літ. «В», «И», вбиральня літ. «Д», навіс літ. «Ж», гараж літ. «К», колодязь №1, №2, ворота №3, огорожа №5, яма вигрібна №6. За даними погосподарського обліку Острицької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, будинок побудований у 1988 році, головою домогосподарства являється [PERSON] . Згідно постанови нотаріуса, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок, мотивуючи ненаданням документів, які підтверджують належність спадкодавцеві права власності на зазначене вище майно. Так як спадкодавець за життя не привів у порядок правовстановлюючі документи на спадкове майно, [PERSON] у позасудовому порядку позбавлена можливості оформити на себе право власності в порядку спадкування, у зв`язку з чим просить суд визнати за нею право власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами розташований за адресою [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач не з`явився, проте від її імені діяв представник [PERSON] , який подав заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивачки. Вказав що позовні вимоги підтримує та просив задовольнити позовні вимоги і не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач на призначене судове засідання явку свого представник не забезпечив, проте, до суду надійшла заява від відповідача про розгляд справи у їхній відсутності та не заперечували проти задоволення позовних вимог. У відповідності до ч.1 ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України справу було розглянуто у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів без фіксації судового засідання звукозаписувальним технічним засобом. Суд, всебічно та повноцінно дослідивши матеріали справи дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. З досліджених в судовому засіданні доказів та витребуваної копії спадкової справи на спадкодавця [PERSON] судом встановлено наступне. [INFO] у віці 64 роки померла матір позивача, [PERSON] , що підтверджується Повним витягом з ДРАЦС громадян щодо актового запису про смерть №00046209477 від 26.07.2024 року. [PERSON] за життя проживала та була зареєстрована по [ADDRESS] з дня народження по день смерті [INFO] та на момент смерті спадкодавця у її домоволодінні були зареєстровані та проживали: донька [PERSON] , [INFO] та онуки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою № 543 від 01.08.2024 року виданої Цуренським старостинським округом №1 Острицької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне її майно, зокрема житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташованого в [ADDRESS] . Згідно довідки № 544 від 01.08.2024 року виданої Цуренським старостинським округом №1 Острицької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області після смерті [PERSON] спадкоємцями 1 черги за законом являються: донька [PERSON] , [INFO] , сини [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] .. Сини спадкодавця заявами від 26.12.2024 року до приватного нотаріусу підтвердили що спадщину не прийняли, не оформляли та не претендують, а також не заперечують, щоб свідоцтво про право на спадщину за законом було видане спадкоємцям, які прийняли спадщину, тобто дочці спадкодавця [PERSON] .. [PERSON] своєчасно прийняла спадщину так, як постійно та безпосередньо мешкала зі спадкодавцем, за адресою [ADDRESS] з 20.02.1991 року по даний час, що підтверджується довідкою № 545 від 01.08.2024 року виданої Цуренським старостинським округом №1 Острицької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області та заявою №257 від 26.07.2024 року, якою позивач просила видати на її ім`я свідоцтво про право на спадщину за законом. Постановою приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу Опришко С.І. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 3/02-31 від 05.01.2025 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину за законом на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] , оскільки не подала до нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу правовстановлюючих документів, які підтверджують належність спадкодавцеві права власності на зазначене вище майно. Відповідно Довідок № 535, 533 виданих Цуренським старостинським округом №1 Острицької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 24.07.2024 року позивачка має у користуванні земельну ділянку загальною площею 0,23 га для будівництва житлового будинку господарських будівель та споруд, розташовану по [ADDRESS] , а також за [PERSON] рахується житловий будинок побудований 1988 року з господарськими будівлями та спорудами розташованого за вище вказаною адресою. Копією облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2021-2025 роки № 0460-1 підтверджується що головою домогосподарства по [ADDRESS] являється [PERSON] .. Актом обстеження № 83 від 27.09.2024 року ФОП [PERSON] встановлено, що при обстеженні житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами по [ADDRESS] , житловий будинок літ. «А» загальною площею 110,80 кв.м., житловою площею 55,50 кв.м., побудованого в 1988 році. На земельній ділянці побудовано сарай літ. «Б», «Г», «Е», літня кухня літ. «В», «И», вбиральня літ. «Д», навіс літ. «Ж», гараж літ. «К», колодязь №1, №2, ворота №3, огорожа №5, яма вигрібна №6. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч. 2 вказаної статті, способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав за правилами позовного провадження. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 2-390/2006 (провадження № 61-5088св18), від 26 серпня 2020 року у справі № 636/4329/16-ц (провадження № 61-22570св18). Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст.1218, ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається спадщина, до складу якої входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до статей 1217, 1258 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно\~ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до чч. 1, 3 , 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ч. 1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Відповідно до ч. 1\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п. 11 ч. 1ст. 346 ЦК України). Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року). Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року,\~та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст.ст.25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19-32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову І практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Згідно п.п. 4.15, п. 4, глави 10 розділу П «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до п. 3, глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. Верховний Суд України у постанові Пленуму № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.23 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки позивач через відсутність у нього правовстановлюючих документів на спадкове майно не може оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку, тому його права підлягають захисту в судовому порядку шляхом визнання за ним права власності на це майно. Тому, зважаючи на те, що інші спадкоємці відмовились від спадщини, а позивач своєчасно отримала спадщину, в спірному будинку проживає з 1991 року та була зареєстрована, а померла за життя право власності на нерухоме майно не зареєструвала, тому у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа позивач не може оформити свої права на спадкове майно, а саме житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по [ADDRESS] , у зв`язку з чим єдиний спосіб реалізації порушеного і оспорюваного права є визнання права власності у судовому порядку.

Outcome: approved