Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У лютому 2025 року [PERSON] (в особі представника - адвоката ДолговоїЛ.В.) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів та просив суд змінити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на підставі рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 16 червня 2016 року справа №375/613/16-ц на користь [PERSON] , на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 травня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що з моменту набрання рішенням про стягнення аліментів законної сили, позивач добросовісно сплачував аліменти на утримання доньки [PERSON] . На теперішній момент в житті позивача відбулися суттєві зміни у сімейному та матеріальному становищі, тож сплата визначеного рішенням суду від 16 червня 2016 року розміру аліментів у розмірі 1/3 частини всіх доходів відповідача щомісячно на утримання доньки [PERSON] є такою, що не відповідає вимогам СК України. Так, з 1 жовтня 2017 року до 5 травня 2021 року позивач перебував у шлюбі із [PERSON] . Від шлюбу у позивача народилася донька [PERSON] [INFO] , яка також знаходиться на його утриманні та проживає у м. Миколаєві. Шлюб було розірвано за рішенням Заводського районного суду від 5 травня 2021 року (цивільна справа №487/1878/21). 13 лютого 2024 року позивач зареєстрував новий шлюб з [PERSON] 1984 р.н., з якою натепер мешкає однією сім`єю у м. Миколаєві. Також, вони мають спільних дітей: [PERSON] [INFO] . [INFO] від шлюбу у позивача народився спільний син - [PERSON] . У зв`язку із народженням сина і необхідністю його догляду, дружина позивача [PERSON] на теперішній момент не працює, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тобто до [INFO] . Тож усі витрати по забезпеченню сім`ї, утриманню дружини і малолітніх дітей лягли лише на позивача, а з урахуванням сплати аліментів на старшу доньку [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів позивача щомісячно, його мінливих доходів (заробітку) не вистачає для забезпечення їх усім необхідним: продуктами харчування, в тому числі дитячого, необхідного одягу, оплату комунальних послуг, придбання необхідного для розвитку дітей тощо. Все це ставить його сім`ю у скрутне матеріальне становище. Таким чином,\~склалася ситуація,\~коли за\~рахунок своїх\~мінливих доходів,\~позивач вимушений\~утримувати чотирьох\~дітей та\~дружину,\~яка перебуває\~у відпустці\~по догляду за дитиною. Аліменти в розмірі 1/3 частки ставлять позивача у скрутне матеріальне становище, оскільки і друга дитина [PERSON] отримує аліменти (за домовленістю) з її матір`ю [PERSON] щомісячно. Квитанції про сплату аліментів долучаються до справи. Окрім цього, матеріальний стан позивача жодним чином не покращився, а з введенням воєнного стану в Україні та втратою роботи позивачем, який проживає в прифронтовому регіоні, навпаки істотно погіршився. Від свого обов`язку щодо утримання старшої доньки позивач в жодному разі не ухиляється, однак, у зв`язку з утримання чотирьох дітей та, з урахуванням цього, значного погіршення матеріального становища, позивач вимушений звернутися до суду з питанням щодо зміни сплаченого раніше розміру аліментів на утримання старшої доньки [PERSON] . Позивач вважає, що зменшення розміру аліментів на утримання старшої доньки [PERSON] з 1/3 до 1/8 частини буде відповідати вимогам розумності та справедливості на даний час за обставин, що у нього як у платника аліментів змінилися умови, визначені частиною1 статті 192 СК України, для зменшення розміру аліментів, а саме: змінився сімейний та майновий стан, оскільки він утримує ще трьох малолітніх дітей від інших шлюбів і дружину. Враховуючи вищевикладене просить суд задовольнити позовні вимоги та зменшити розмір аліментів до 1/8 частини з його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 лютого 2025 року справу передано для розгляду головуючому-судді Банах-Кокус О.В. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 27 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Позиція відповідача 18 березня 2025 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву в якому із зазначеним позовом не погоджується повністю та просить не задовольняти, виходячи із наступного. Зазначає, що станом на дату звернення до суду із даним позовом, рішення суду у справі про стягнення аліментів №375/613/16-ц перебуває на примусовому виконанні Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП №52020051. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Коштів, які сплачуються на підставі рішення суду, для задоволення реальних та достатніх потреб спільної доньки не вистачає, з урахуванням постійного зростання цін. Самостійно вона одна забезпечити усі необхідні потреби доньки не може, та змушена працювати щодня, задля належного забезпечення дитини та її розвитку. Позивач життям дитини, а особливо навчальним процесом, здоров`ям та будь-якими іншими потребами своєї доньки [PERSON] абсолютно не цікавиться. Зазначає, що інформація про те, що відповідач добросовісно сплачував аліменти не відповідає дійсності. Аліменти сплачувались Позивачем не добросовісно, а лише при вжитті відповідних примусових заходів державними виконавцями для забезпечення виконання рішення суду. Кошти щомісячно позивач розпочав сплачувати лише у 2024 році, до цього часу державними виконавцями періодично вживались примусові заходи щодо боржника у зв`язку із наявною заборгованістю зі сплати аліментів із винесенням відповідних постанов про тимчасові обмеження у праві виїзду за кордон, у праві полювання та користування зброєю, у праві керування транспортними засобами, накладенням арешту на майно та внесенням інформації до Єдиного державного реєстру боржників. На підтвердження недобросовісності надає інформацію про виконавче провадження, отриманої з АСВП, розрахунок заборгованості зі сплати аліментів № 86439 від 01.09.2023р. Окрім доньки [PERSON] , як зазначив Позивач на його утриманні перебуває донька [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що добровільно за погодженням з [PERSON] сплачує аліменти на утримання доньки. Як доказ позивачем надано квитанції. Однак, зокрема у квитанціях: у квитанції від 27.09.2024 р. на суму 750,00 грн - не зазначено цільового призначення коштів, що не можна вважати сплатою саме аліментів; у квитанції від 14.11.2024 р. на суму 1005,23 грн - призначення платежу зазначено, як [PERSON] , Днем Народження!; у квитанції від 05.12.2024р. на суму 2713,57 грн - призначення платежу зазначено, як допомога дітям; у квитанції від 06.12.2024 р. на суму 502,51 грн - призначення платежу зазначено - дітям на [PERSON] ; у квитанції від 31.12.2024 р. на суму 1507,54,06 грн - призначення платежу зазначено - дітям на новорічні подарунки; у квитанції від 05.01.2025 р. на суму 2412,06 грн- призначення платежу зазначено, дітям допомога. Дані квитанції не можуть бути враховані на підтвердження сплати саме аліментів на утримання доньки [PERSON] . У позовній заяві Позивачем зазначено, що на його утриманні на даний час перебуває дружина [PERSON] , яка отримувала дохід до часу народження сина [PERSON] , [INFO] та продовжує отримувати соціальні виплати та інші доходи від AT КБ «ПриватБанк», перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Позивач стверджує, що має на утриманні, окрім дружини [PERSON] , спільних дітей: [PERSON] , [INFO] (народжений у шлюбі) та [PERSON] [INFO] , однак факт утримання Позивачем синів [PERSON] та, зокрема сина [PERSON] та дружини не підтверджено. Зазначає, що факт укладення повторного шлюбу, народження дітей не є підставою для зменшення аліментів, оскільки даний факт не свідчить про те що в Позивача змінився матеріальний стан настільки, що унеможливлює сплату аліментів на користь відповідача. З огляду на викладене, просить відмовити в задоволенні позову. \~ \~ \~ \~Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позов та просили задовольнити повністю. Відповідач в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, вислухав пояснення та доводи позивача, представника позивача, відповідача, дослідив матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов наступних висновків. При розгляді справи судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 22 липня 2010 року, актовий запис №458, у позивача та відповідача є донька [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 16 червня 2016року справа №375/613/16-ц з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини всіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 травня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 23листопада 2016 року, актовий запис №1797, батьком [PERSON] , [INFO] , вказано [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с.11). Відповідно до копії рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 5травня 2021 року справа № 487/1878/21, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.23-24). Встановлено, що 13 лютого 2024 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] , свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] , актовий запис № 53 (а.с.18). Згідно із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане повторно 5грудня 2024 року, батьком [PERSON] , [INFO] записано [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане 9жовтня 2024 року, батьком [PERSON] , [INFO] записано [PERSON] (а.с. 15). Згідно із відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків [PERSON] за період з 1 кварталу 2024 року по 3 квартал 2024року інформація щодо джерел/сум нарахованого (виплаченого) доходу в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків відсутня. Відповідно до акту про фактичне місце проживання від 15 січня 2025 року [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . У позивача станом на 19 листопада 2024 року відсутня заборгованість зі сплати аліментів, що підтверджується довідкою про відсутність заборгованості зі сплати аліментів. До позову долучені документи, якими позивач обґрунтовує сплату аліментів на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , а саме платіжні інструкції: від 5 липня 2024 року на суму 2613,07 грн, призначення платежу - в рахунок аліментів; від 1 вересня 2024 року на суму 3015,08 грн, призначення платежу - в рахунок аліментів; від 27 вересня 2024року на суму 750,00 грн - не зазначено цільового призначення коштів; від 3 жовтня 2024 року на сумі 2713,57 грн, призначення платежу - в рахунок аліментів; від 5 листопада 2024 року на суму 2727,21 грн, призначення платежу - в рахунок аліментів; від 14 листопада 2024 року на суму 1005,23 грн, призначення платежу [PERSON] , Днем Народження!; від 5 грудня 2024 року на суму 2713,57 грн, призначення платежу зазначено -допомога дітям; від 6 грудня 2024 року на суму 502,51 грн, призначення платежу зазначено - дітям на Миколая; від 31 грудня 2024 року на суму 1507,54 грн, призначення платежу зазначено - дітям на новорічні подарунки; від 05 січня 2025 року на суму 2412,06 грн, призначення платежу зазначено, дітям допомога; від 3 лютого 2025 року на суму 2512,56 грн, призначення платежу, на утримання дітей. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Відповідно до частини\~першої\~статті\~2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття\~15 ЦК України\~закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі статтею\~141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у статті 180 СК України. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (стаття 181 СК України). Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. За статтею 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною\~першої\~статті\~192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Так, конструкція зазначеної статті 192 СК України визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 14грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 10 жовтня 2023 року у справі № № 682/2454/22 (провадження№ 61-10748 св 23). Згідно з пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Відповідно до статті 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до частин 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу. Звертаючись до суду із даним позовом, [PERSON] зазначив, що має на утриманні малолітню дитину [PERSON] . Однак суд не погоджується з такими доводами позивача, з огляду на наступне. Позивач вказує на те, що він сплачує аліменти, по домовленості із колишньою дружиною [PERSON] на утримання [PERSON] , та надав як доказ платіжні інструкції. Проте суд звертає увагу на те, що відповідачем на власний розсуд визначена сума грошових коштів на утримання дитини, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що батьки [PERSON] досягли домовленості щодо розміру грошових сум. На підставі цього, надані платіжні інструкції не можуть слугувати належними і допустимими доказами виконання відповідачем зобов`язання з утримання неповнолітньої [PERSON] . Також позивач зазначив, що з 13 лютого 2024 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та вони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Дружина не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, отже, на його утриманні перебуває дружина двоє малолітніх синів. Відомості про перебування дружини позивача у відпустці по вагітності та пологам, по догляду за дитиною до досягнення трьох років в матеріалах справи відсутні. Враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, зважаючи на наявні по справі відомості щодо матеріального та сімейного стану позивача, а саме відсутність стабільного заробітку та наявність в нього трьох дітей, яких він зобов`язаний утримувати, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову про зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача. Суд врахує, що відповідно до положень частини 5\~сттатті 183 СК України\~передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті,\~на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до частини другої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною першою статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Суд, враховуючи інтереси дітей позивача, які мають право на належні умови для всебічного розвитку, освіти, виховання, на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, вважає, що вимоги [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , підлягають частковому задоволенню, а саме зменшенню з 1/3 частки всіх видів доходів [PERSON] до 1/6 частки його доходів (тобто по 1/3 частки від заробітку платника аліментів на кожну дитину). Аналогічні правові висновки містяться в постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі №727/1599/22. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Посилання відповідача, що позивач не цікавиться життям дитини, до 2024 року аліменти сплачував не добросовісно, а лише при вжитті відповідних примусових заходів державними виконавцями для забезпечення виконання рішення суду, мав заборгованість зі сплати аліментів, суд до уваги не приймає, оскільки у разі не сплати аліментів відповідач має право звернутись з позовом про стягнення пені за порушення строків сплати аліментів. Висновки суду щодо розподілу судових витрат Позивач не ставить вимог про відшкодування судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial