Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

У червні 2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, якою просить визначити додатковий строк для подачі [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний код [NUMBER] до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] , терміном в 3 (три) місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначено,\~що « [INFO] помер\~батько позивача\~-\~ [PERSON] .\~Факт родинних\~відносин між\~ними підтверджується\~ свідоцтвом\~про народження [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/4 частини квартири [ADDRESS] , та інше майно. Позивач є єдиним спадкоємцем померлого, інших спадкоємців за заповітом чи за законом які виявили бажання вступити в спадок - немає. Також, не знав, що в судовому порядку його було знято з реєстрації по місцю проживання. Вказує, що не мав можливості звернутись із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом 6-місячний термін, оскільки про смерть батька не знав, так як перебував на військовій службі в ЗСУ, вчасно подати заяву не зміг, бо фактично отримав першу можливу відпустку тільки в травні 2024 року. На сьогоднішній день перебуває в лавах ЗСУ та боронить державу від російської агресії. Нотаріусом повідомлено позивача про неможливість прийняття спадщини через пропущені ним строки для прийняття спадщини, в зв`язку з чим потрібно звернутись до суду із позовом про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 червня 2024 року відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 10\~жовтня 2024\~року ухвалою\~Кіровського районного\~суду м.\~Кіровограда витребувано\~від приватного\~нотаріуса Кропивницького\~міського нотаріального\~округу Панчишиної\~Світлани\~Станіславівни належним чином завірену копію спадкової справи та інформацію. З інформаційної довідки, яка надійшла до суду 29.11.2024 року вбачається, що у Спадковому реєстрі інформація відсутня . 10\~жовтня 2024\~року ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі за позовом [PERSON] до\~Кропивницької міської\~ради про\~визначення додаткового\~строку для\~подання заяви\~про прийняття\~спадщини в якості заінтересованої особи Управління комунальної власності Кропивницької міської ради залишено без задоволення. 21 листопада 2024 року ухвалою Кіровського\~районного суду\~м.\~Кіровограда клопотання представника позивача про участь в засіданні в режимі відеоконференції по справі №404/5629/24, провадження №2/404/1552/24 за позовною заявою [PERSON] до Кропивницької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини- задоволено. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 березня 2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні. У зв`язку з набранням чинності 25.04.2025 Закону України від 26.02.2025 № 4273-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» найменування Кіровського районного суду міста Кіровограда змінено на Фортечний районний суд міста Кропивницького. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися, через електронний кабінет представник позивача подав заяву щодо розгляду справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07.08.2023 року, виданим Фортечним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис № 292. Факт родинних відносин між позивачем та його померлим батьком підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 11.09.2010, виданим Фортечним районним у м. Кропивницькому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 1495. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/4 частини квартири [ADDRESS] , та інше майно. Позивач про смерть батька не знав, так як перебував в лавах ЗСУ, на підтвердження чого надав довідку, видану ТВО командира в/ч [NUMBER] , капітаном [PERSON] за № 5/278 від 20.06.2024 року, в якій зазначено, що молодший сержант [PERSON] перебуває на військовій службі з 20.02.2023 року у в/ч [NUMBER] (а.с.10). Позивач звернувся\~із заявою\~до приватного\~нотаріуса Кропивницького\~міського нотаріального\~округу Панчишиної\~С.С. щодо роз`яснення порядку прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , померлого [INFO] . 27.05.2024 року за вих. № 260/02-31 приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області роз`яснено позивачу, що вирішити питання щодо спадкування не є можливим у зв`язку із пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. Як вбачається з інформаційної довідки із спадкового реєстру № 79303084 інформація про заведену спадкову справу після смерті [PERSON] відсутня. Спір виник з приводу надання додаткового строку для прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини, згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, тому часом відкриття спадщини є день смерті [PERSON] , тобто [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав цих вимог суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (відповідно до частин другої, третьої та шостої\~статті 13 ЦК України). Стаття 5 ЦПК України\~визначає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 цього ж Кодексу\~передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (частина перша\~статті 1222 ЦК України). У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (відповідно до частин другої та третьої\~статті 1223 ЦК України). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (частина перша\~статті 1258 ЦК України). Згідно з частиною першою\~статті 1259 ЦК України\~діти спадкодавця входять до першої черги спадкоємців. Відповідно до\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1\~статті 1269 ЦК України\~передбачено, що\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України). Статтею 1272 ЦК України\~встановлено, що у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч. 3\~ст. 1272 ЦК України). Отже, подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем. Відповідно до п.24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України.\~\~ З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (правові висновки у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 24 червня 2020 року у справі № 759/10380/16-ц, від 28 березня 2022 року у справі № 750/2158/21, від 20 липня 2022 року у справі № 489/5656/20, які відповідають абзацу шостому пункту 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»). Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо, що відповідає позиції, викладеній у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 та від 28 березня 2022 року у справі № 750/2158/21. Правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Тобто суд, розглядаючи такі позови встановлює саму по собі наявність причин, що унеможливили своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини, та оцінює їх з точки зору поважності. Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини. У той же час, необізнаність позивачів про законні підстави виникнення відповідного права та, як наслідок, початку строку його реалізації, передбаченого законом, за своєю суттю є умовою, яка взагалі виключає можливість реалізації цього права. За приписами\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Зі змісту\~статті 12 ЦПК України\~вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав цих вимог суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (відповідно до частин другої, третьої та шостої\~статті 13 ЦК України). Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. До того ж, Верховний Суд наголошує, що стандарт доказування "вірогідність доказів", на відмінну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри". За результатами розгляду даної справи судом встановлено, що в силу об`єктивних життєвих обставин (молодший сержант [PERSON] перебуває на військовій службі з 20.02.2023 року у в/ч [NUMBER] ) позивачам тривалий час не було відомо про смерть батька, який помер [INFO] . Враховуючи вказані обставини, оцінивши надані докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач з об`єктивних причин пропустив строк, визначений законом для прийняття спадщини, суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини позивачами поважними та задовольнити позовні вимоги, встановивши додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини строком два місяці з дня набрання рішенням законної сили. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Outcome: approved