Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

У листопаді 2024 року представник Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи вимоги тим, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитні договори, а саме: 23 липня 2019 р. кредитний договір № 2001363889701, за яким позичальнику видано кредит у сумі 26278,18 грн.; 30 жовтня 2020 р. кредитний договір № 1001719692001, за яким позичальнику видано кредит у сумі 10500 грн.; 23 березня 2021 р. кредитний договір № 1010054909, за яким позичальнику видано кредит у сумі 10900 грн. Однак, відповідач умови договорів виконувала неналежним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість: по кредитному договору від 23 липня 2019 р. № 2001363889701 38830,84\~ грн., з яких: 26278,18 грн. заборгованість за кредитом; 12552,66 грн. заборгованість процентами; 0 грн. заборгованість за комісією; по кредитному договору від 30 жовтня 2020 р. № 1001719692001- 10272,65 грн., з яких: 5244,04 грн. заборгованість за кредитом; 1,21 грн. заборгованість процентами; 5027,4 грн. заборгованість за комісією; по кредитному договору від 23 березня 2021 р.\~ № 1010054909- 12334,11 грн., з яких: 7717,02 грн. заборгованість за кредитом; 1,8 грн. заборгованість процентами; 4615,29 грн. заборгованість за комісією. Просив стягнути з відповідача суму заборгованості станом на 09 вересня 2024 року у загальному розмірі 61 437,60 грн. та судові витрати зі сплати судового збору. Ухвалою судді від 26 грудня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Представник відповідача, адвокат Калінін С.К. позовні вимоги визнав частково, посилаючись у відзиві на те, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Позивачем було включено в кредитний договір комісію за обслуговування кредитної заборгованості, вказані кошти списувались з рахунку клієнта, що суперечить положенням Закону України «Про захист прав споживачів». Враховуючи, що комісію за обслуговування кредитного договору було встановлено незаконно, то заборгованість по комісії не підлягає сплаті. Крім цього, оскільки відповідачем було сплачено кошти, які банком було зараховано в сплату комісії за обслуговування кредитної заборгованості, що є незаконним, то ці кошти підлягають зарахуванню в рахунок погашення заборгованості по тілу кредиту. 20 січня 2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в обґрунтування якої зазначено, що між банком і відповідачем було укладено у письмовій формі договори, згідно з якими відповідач отримала кредитні кошти. Відповідач зобов`язалась сплатити проценти за користування кредитами та повернути кредити в порядку та строки, обумовлені договорами. Кредити були надані, а договори укладені шляхом підписання заяв, які містять усі суттєві умові, притаманні кредитному договору, згідно з ЦК України. Окрім того, відповідач, поряд із заявами, підписала «Паспорти споживчого кредиту». Паспорти споживчого кредиту були підписані до моменту підписання відповідачем заяв. Зазначав, що відповідно до ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів органів, що здійснюють державне регулювання ринків фінансових послуг. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Вказаний закон не забороняє встановлення у договорі про споживчий кредит комісій та інших обов`язкових платежів за додаткові та супутні послуги кредитодавця, крім тих, які за законом надаються безоплатно, для отримання і обслуговування кредиту. Відповідач користувалась кредитом, не заявляючи про будь-яку незгоду чи заперечення проти умов кредитування, а тому наразі діє недобросовісно. Також заперечував щодо стягнення витрат на правничу допомогу на користь відповідача, оскільки їх розмір не є співмірним зі складністю справи та предметом позову. Просив відхилити доводи відповідача, наведені у відзиві на позов. 29 січня 2025 року від представника відповідача, адвоката Калініна С.К. надійшли додаткові письмові пояснення у справі. У позовній заяві представник позивача просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач та її представник у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомили. У відзиві на позовну заяву просили розглядати справу за відсутності сторони відповідача. З урахуванням викладеного, положень ст. 223 ЦПК України, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності учасників процесу на підставі наявних у цій справі доказів. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. Судом установлено, що між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та відповідачем, [PERSON] 23 липня 2019р. було укладено кредитний договір № 2001363889701, шляхом підписання заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за яким позичальнику видано кредит у сумі 26278,18 грн. Відповідач ознайомилась з паспортом споживчого кредиту, про що поставила свій підпис. Також, 30 жовтня 2020 р. між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та відповідачем, [PERSON] було укладено кредитний договір № 1001719692001, шляхом підписання заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за яким позичальнику видано кредит у сумі 10500 грн. Відповідач ознайомилась з паспортом споживчого кредиту, про що поставила свій підпис. Крім того, 23 березня 2021 р. між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та відповідачем, [PERSON] було укладено кредитний договір № 1010054909, шляхом підписання заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за яким позичальнику видано кредит у сумі 10900 грн. Відповідач ознайомилась з паспортом споживчого кредиту, про що поставила свій підпис. До позовної заяви позивачем долучено Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у редакціях, чинних на момент укладення вищезазначених кредитних договорів. На підтвердження перерахування відповідачу кредитних коштів у розмірах, визначених вказаними вище кредитними договорами, позивачем надано платіжні інструкції, довідку про збільшення кредитного ліміту. З виписок по рахункам відповідача вбачається, що відповідач користувалась кредитними коштами, здійснювала відповідні витрати та повернення кредиту. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Заяви відповідача про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, публічна пропозиція АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, становлять укладені сторонами договори, які є договорами приєднання в силу ст. 634 ЦК України, що підтверджується підписами в заявах. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина друга статті 1054 ЦК України). Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З поданих АТ «ПУМБ» розрахунків заборгованості за кредитними договорами випливає наступне: по кредитному договору від 23 липня 2019 р. № 2001363889701 заборгованість відповідача становить 38830,84 грн., з яких: 26278,18 грн. заборгованість за кредитом; 12552,66 грн. заборгованість процентами; 0 грн. заборгованість за комісією; по кредитному договору від 30 жовтня 2020 р. № 1001719692001- 10272,65 грн., з яких: 5244,04 грн. заборгованість за кредитом; 1,21 грн. заборгованість процентами; 5027,4 грн. заборгованість за комісією; по кредитному договору від 23 березня 2021 р.\~ № 1010054909- 12334,11 грн., з яких: 7717,02 грн. заборгованість за кредитом; 1,8 грн. заборгованість процентами; 4615,29 грн. заборгованість за комісією. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов вказаних кредитних договорів, позивачем була направлена вимога про сплату заборгованості. Проте, відповідачем вказана вимога не була задоволена. Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Стаття 559 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). За змістом ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. На порушення норм закону та умов договору відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, кредит та проценти за користування кредитом у визначений договором строк не повернула. За таких обставин, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за вказаними кредитними договорами. Надаючи оцінку доводам представника відповідача, що наведені у відзиві на позовну заяву, суд виходить з такого. Щодо посилання представника відповідача на необґрунтованість нарахування комісії по кредитним договорам\~ та необхідність зарахування коштів, сплачених на погашення комісії, в рахунок погашення заборгованості по тілу кредитів, суд зазначає таке. Статтею 8 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. За пунктом 10 частини 1 статті 12 цього ж Закону визначено, що у кредитному договорі обов`язково визначається порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися. Вказаний Закон не забороняє встановлення у договорі про споживчий кредит комісій та інших обов`язкових платежів за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Умовами заяв про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування нарахування та сплата комісії за обслуговування кредитної заборгованості визначена сторонами кредитування та безпосередньо узгоджена з позичальником шляхом підписання заяв з такими умовами кредитування, а тому платежі за комісією правомірно включені банком до заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30.06.2021 у справі № 201/10403/19. Представник відповідача у відзиві на позов посилався на положення ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно з ч. 1, 2 якої продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Разом із тим, у ч. 3 ст. 18 цього Закону наведено перелік таких умов договору, які вважаються несправедливими, серед яких відсутня умова щодо встановлення комісії за розрахунково-касове обслуговування кредитного договору. Представником відповідача на засадах змагальності цивільного судочинства не надано доказів того, що позивач не надавав послуг з обслуговування кредитної заборгованості, за які встановлено комісію у вищезазначених договорах. Клопотань про витребування таких доказів у позивача представником відповідача також не заявлялось. Відтак, висновок представника відповідача про те, що ці послуги позивачем не були надані, ґрунтується на припущеннях. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача у цій справі, зокрема і щодо стягнення з відповідача комісії за обслуговування кредитної заборгованості, з огляду на що суд задовольняє позов у повному обсязі. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, тому витрати відповідача на правничу допомогу стягненню з позивача не підлягають. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved