Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

Орган опіки та піклування м. Черкаси в інтересах малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON] та [PERSON] . Громадянка [PERSON] від попереднього шлюбу має малолітнього сина [PERSON] , батьком якого записаний [PERSON] . 21.08.2024 року вночі малолітні виявлені працівниками правоохоронних органів в орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] без батьків, інших дорослих, про що складений Акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. Малолітній [PERSON] доставлений до КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради». Малолітні [PERSON] та [PERSON] доставлені до КНП «Черкаська міська дитяча лікарня». У зв`язку з тим, що батьки малолітніх на зв`язок не виходили, долею дітей не цікавились, із заявою про повернення дітей до Служби не зверталися, місце їхнього перебування не встановлено, 28.08.2024 року малолітні взяті на первинний облік Служби як такі, що залишились без батьківського піклування. Рішеннями виконавчого комітету Черкаської міської ради від 02.09.2024 № 1168, № 1164, № 1165 малолітнім [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. 03.09.2024 Службу відвідали батьки [PERSON] , [PERSON] та надали свої пояснення щодо ситуації. У поясненнях батьки підтвердили, що свідомо, не маючи на те підстав, залишили дітей на тривалий час без нагляду. Питання про повернення дітей батьками не ініціювалося. Рішеннями виконавчого комітету Черкаської міської ради від 03.10.2024 № 1305 та № 1306 малолітні [PERSON] та [PERSON] влаштовані до КНП «Черкаський обласний центр медичної реабілітації та паліативної допомоги дітям Черкаської обласної ради» на повне державне утримання, терміном на шість місяців. Малолітній [PERSON] залишився перебувати в КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради», пройшов обстеження та лікування в Черкаській обласній психіатричній лікарні, де підтверджено попередні діагнози та інвалідність (термін дії попереднього медичного висновку № 19 на дитину (підлітка)-інваліда з дитинства віком до 18 років, виданого 31.05.2002 КНП «Шполянський центр первинної медико-санітарної допомоги Шполянської міської ради», закінчився 01.06.2024 та батьками не продовжувався). 03.10.2024 громадянка [PERSON] подала до Служби заяву щодо повернення малолітніх на виховання в родину. Громадянка [PERSON] вказала, що повернулась проживати до м. Шполи, де зареєстровано її місце проживання. Зазначила, що планує проживати в орендованому будинку та надала договір оренди житлового приміщення, який ніким не засвідчений. За інформацією Служби у справах дітей виконавчого комітету Шполянської міської ради від 17.10.2024 № 01-26/7274, в орендованому будинку не створені належні умови для проживання дітей, відсутні дитячі речі, ліжка, візочки, дитяче харчування. Зі слів матері [PERSON] , батько малолітнього [PERSON] проходить службу у Збройних Силах України, зв`язок з ним відсутній. З батьком дівчат, громадянином [PERSON] , [PERSON] планує проживати разом. За інформацією Черкаського міського центру соціальних служб від 03.09.2024 № 922, мати дітей на співпрацю з Центром не погодилась, взаємодіяти відмовилась. Акт оцінки потреб сім`ї не складено, у зв`язку з проживанням батьків поза межами м. Черкаси. Адміністрація КНП «П`ятий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» у листі від 18.10.2024 № 991 повідомила, що батьки виконували свої обов`язки по профілактичному огляду, лікуванню дітей, виконували рекомендації лікаря, але документи по інвалідності старшої дитини мати не переоформила. Адміністрація КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради» у листі від 18.10.2024 № 568 повідомила, що малолітній [PERSON] на момент прийняття в центр перебував у тривожному стані, виглядав наляканим. Ситуацію, яка склалася, не усвідомлював. Мова не зрозуміла. Процес адаптації проходить важко, були часті випадки, коли [PERSON] б`ється головою, руками об стіну, підлогу, на звертання до себе не реагує. Після лікування в Черкаській обласній психіатричній лікарні поведінка дитини покращилась. 23.10.2024 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Черкаської міської ради розглядалося питання щодо доцільності повернення малолітніх в родину матері [PERSON] . На засіданні були присутні заявниця та її чоловік [PERSON] . Громадянка [PERSON] повідомила, що планує разом із чоловіком проживати у м. Черкаси, наразі триває пошук квартири. Батькам було надано термін два тижні для вирішення питання з житлом, збору характеризуючих даних та наголошено про необхідність співпраці з Центром для вирішення питання повернення дітей в родину. Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 06.12.2024 № 1642 малолітнього [PERSON] влаштовано до державної установи на повне державне утримання терміном на 6 місяців, як дитину, позбавлену батьківського піклування. За інформацією КП «Центр надання соціальних послуг об`єднаної територіальної громади Шполянської міської ради» від 07.01.2025 № 3, громадянка [PERSON] не налаштована на співпрацю з фахівцями центру. На засіданні Комісії, яке відбулося 15.01.2025, громадянка [PERSON] була збуджена, на запитання реагувала неадекватно, путалася в свідченнях, не змогла пояснити, де наразі проживає, які має плати щодо повернення малолітніх в родину, категорично відмовилася повідомляти про місце знаходження батька дітей [PERSON] . На питання членів Комісії щодо ненадання малолітньому [PERSON] своєчасного доступу до медичних послуг, мати повідомила, що на її думку, син не потребує медичної допомоги та продовження інвалідності. Стосовно лікування малолітніх [PERSON] та [PERSON] мати категорично відмовилась надавати пояснення. На її думку, діагнози, які мають малолітні, не потребують термінового лікування та оформлення інвалідності. Батько [PERSON] засідання Комісії двічі проігнорував. Зібраними документами підтверджено, що батьки ухиляються від виконання покладених на них обов`язків по вихованню, утриманню та лікуванню дітей, що виражається в їх бездіяльності та свідомому нехтуванні батьківськими обов`язками, чим позбавили дітей права на належне батьківське виховання та утримання. Комісією не встановлено жодних обставин, які б унеможливлювали виконання батьками обов`язків по вихованню. Малолітніх. Позбавлення батьківських прав громадян [PERSON] та [PERSON] повністю відповідає інтересам дітей, які не повинні страждати через те, що батьки не піклуються про них, не дбають про їх фізичний та духовний розвиток, свідомо поклавши виконання цих обов`язків на третіх осіб. За таких обставин, змушені звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.03.2025 року відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.05.2025закрито підготовне провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача - Молчанович Н.О. скерувала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, причину неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені, із заявами чи клопотаннями до суду не зверталися. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Суд, взявши до уваги висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Відповідно до ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого. сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб". З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей Серії [NUMBER] від 28.08.2024 (видане повторно), актовий запис № 1333; Серії [NUMBER] від 28.08.2024 (видане повторно), актовий запис № 1332. [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 28.08.2024 року (видане повторно), актовий запис № 892 від 05.08.2016 року. Батьком вказаний [PERSON] . Відповідно до Акту органу внутрішніх справ та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 21.08.2024 року вбачається, що працівниками правоохоронних органів в орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] виявлені малолітні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] без батьків, інших дорослих. Відповідно до Наказів Служби у справах дітей Черкаської міської ради № 128-0, № 126-0 від 28.08.2024 року малолітні взяті на первинний облік Служби як такі, що залишились без батьківського піклування. Рішеннями виконавчого комітету Черкаської міської ради від 02.09.2024 № 1168, № 1164, № 1165 малолітнім [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішеннями виконавчого комітету Черкаської міської ради від 03.10.2024 № 1305 та № 1306 малолітні [PERSON] та [PERSON] влаштовані до КНП «Черкаський обласний центр медичної реабілітації та паліативної допомоги дітям Черкаської обласної ради» на повне державне утримання, терміном на шість місяців. Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 06.12.2024 № 1642 малолітнього [PERSON] влаштовано до державної установи на повне державне утримання терміном на 6 місяців, як дитину, позбавлену батьківського піклування. Як вбачається з Доповідної завідувача сектору [PERSON] від 06.11.2024 року, 23.10.2024 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Черкаської міської ради розглядалося питання щодо доцільності повернення малолітніх в родину матері [PERSON] . На засіданні були присутні заявниця та її чоловік [PERSON] . Громадянка [PERSON] повідомила, що планує разом із чоловіком проживати у м. Черкаси, наразі триває пошук квартири. Статтею 8 Європейської конвенції з прав людини (далі Європейська конвенція) гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя. Втручання у право на повагу до сімейного життя спричиняє порушення статті 8 Європейської конвенції, за винятком випадків, коли воно здійснюється «згідно із законом», має ціль або цілі, що є легітимними згідно з пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є «необхідним у демократичному суспільстві» для досягнення згаданої вище цілі або цілей (пункт 83 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Гаазе проти Німеччини»). При цьому, право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Європейської конвенції (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України»). Так, в даній конкретній ситуації позбавлення відповідачів батьківських прав охоплюється статтею 8 Європейської конвенції і є втручанням у їх право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Виходячи з конкретних обставин справи, втручання у право відповідачів здійснюється з метою захисту прав і свобод малолітніх дітей, що підпадає під виняток, передбачений пунктом 2 статті 8 Європейської конвенції і підтверджує наявність вимоги щодо «законної мети» такого втручання. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частина 2 п. 16 Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року вказує, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків, як підстава для позбавлення батьків батьківських прав, має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В матеріалах справи мається Висновок Виконавчого комітету Черкаської міської ради № 1960-01-21 від 30.01.2025 року про доцільність позбавлення батьківських прав громадян [PERSON] та [PERSON] щодо малолітніх [PERSON] , який народився [INFO] , [PERSON] , яка народилася [INFO] , та [PERSON] , яка народилася [INFO] . Отже, приймаючи до уваги той факт, що відповідачі фактично не приймають участі у вихованні дітей, не надають допомоги на їх утримання, протягом тривалого часу свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню малолітніх, тим самим діють всупереч інтересам дітей, позбавляючи їх права на належне батьківське виховання та утримання, суд доходить до висновку, що це є підставою для позбавлення відповідачів батьківських прав. Відповідно до ч. 2 ст.166 СК України вбачається, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку утримувати дитину. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд на вимогу позивача вирішує питання про стягнення аліментів на дитину. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення СК України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 СК України. Право дитини на утримання від своїх батьків має самостійний характер і не залежить від існування формально закріпленого зв`язку між останніми. Обов`язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають до задоволення, до стягнення з відповідача [PERSON] підлягають аліменти на утримання [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 1/6 частини доходів щомісячно на кожну дитину, та з [PERSON] в розмірі по 1/9 частині доходів на кожну дитину, а також з [PERSON] підлягають до стягнення аліменти на утримання малолітнього [PERSON] в розмірі 1/9 частини доходів на дитину, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан відповідачів, які не обмежені у працездатності, отже мають можливість працювати та за рахунок заробітку брати участь в утриманні дітей. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачі не скористалися своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надали належних доказів, які спростовують доводи позивача.

Outcome: approved