Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-01 00:00:00

У лютому 2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором № 9533768 від 25.12.2023 року у розмірі 11 091,30 грн. та судові витрати у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтовування позовних вимог позивач зазначає, що 25 грудня 2023 року між ТОВ "Мілоан" та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №9533768. Згідно умов договору відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 3300 грн. зі сплатою ним процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, щопередбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів повернення кредиту та сплати комісії і процентів відповідачем не було внесено. ТОВ "Мілоан" умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну йому суму. Однак, як відповідач свої зобов`язання виконав не належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 11 091,30 грн. 26.04.2024 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" було укладено договір відступлення прав вимоги №105-МЛ, до умов якого ТОВ ФК "Кредит-Капітал" набуло статусу нового кредитора та отримало право вимоги до боржників ТОВ "Мілоан", зокрема і до відповідача [PERSON] .. Позивач посилаючись на те, що оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання згідно кредитного договору не виконує, чим порушує його права, просить позовні вимоги задовольнити. 03.03.2025 прийнято до розгляду судом даний позов, відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач [PERSON] надіслав відзив на позовну заяву, де заперечує вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 9533768 від 25.12.2023 року на суму 11 091,30 грн., посилаючись на те, що між ним та ТОВ «Мілоан» був укладений саме договір про споживчий кредит, а не кредитний договір, і нарахування заборгованості здійснено з порушенням вимог законодавства. Відповідач вказує, що розрахунок здійснено за ставками, які перевищують передбачені законом, а також звертає увагу на відсутність у матеріалах справи необхідних документів, зокрема паспорта споживчого кредиту. Відтак просить задовольнити позов частково - лише в межах отриманої суми кредиту в розмірі 3300 грн. Представник позивача надіслав відповідь на відзив, у якому зазначає, що відповідач був ознайомлений з умовами кредитування та відповідальністю за порушення кредитних зобов`язань по кредитному договору, оскільки всі документи знаходяться в особистому кабінеті позичальника. Відповідачем не додано доказів, які б свідчили про невідповідність умов кредитного договору вимогам законодавства та про несправедливість його умов. Доводи відповідача щодо денної відсоткової ставки є хибними, оскільки кредитний договір було укладено до внесення змін до ЗУ "Про споживче кредитування". Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 83 ЦК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що 25.12.2023 року між ТОВ «МІЛОАН», правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №9533768, відповідно до п. 1.2, 1.3 якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 3300 грн., строком на 105 днів з 25.12.2023 року, з терміном повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (а.с. 8-13). З копії платіжного доручення 118614619 від 25.12.2023 року встановлено, що відповідачу згідно кредитного договору № 9533768 було перераховано на картковий рахунок № [NUMBER] кошти у сумі 3300 грн. (а.с.19). З розрахунку суми заборгованості, який зазначений в позовній заяві, а також з копії витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №105-МЛ від 26.04.2024 р., вбачається, що борг відповідача [PERSON] перед позивачем складає в сумі 11 091,30 грн.: 3 300,00 грн. заборгованість за сумою кредиту; 7 454,70 грн. заборгованості за сумою відсотків; 336,60 грн. заборгованості за комісією (а.с.30). Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України). Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Встановлено, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору про споживчий кредит та з порядком його укладання, а також з його формою (п. 6 Договору). Згідно п.6.1 Договору, цей договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства (Мілоан) та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію(оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій статті 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (частина перша статті 642 ЦК України). Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1048 ЦК України). Встановлено, що укладання договору відбулась в електронній формі за допомогою одноразового ідентифікатора, якій було відправлено на номер мобільного телефону [NUMBER] , що вказаний відповідачем в анкеті-заяві, про що свідчить довідка про ідентифікацію (а.с.17). Його дійсність відповідачем у встановленому законом порядку не спростована. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Щодо доводів відповідача про неправомірність нарахування відсотків за користування кредитом за ставками, які перевищують передбачені законом, суд приходить до наступного висновку. 22.11.2023 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі - Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (п.п.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (п.п.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Відповідно до ч.5 ст.8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно з п. 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22.04.2024 включно); - протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно). Таким чином, за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після 24.12.2023 (дати набрання чинності Законом № 3498-IX), а також за договорами строк кредитування за якими буде продовжено після 24.12.2023, денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення (продовження) договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання (продовження) такого договору. Оскільки позивач звертає стягнення по кредитному договору від 25.12.2023, за період з 25.12.2023 року по 08.04.2024 року, суд приходить до висновку, що позивачем нараховано відсотки за користування кредитом за ставками, які передбачені законом. За таких обставин, суд доходить висновку, що відповідачем було порушено умови на яких ним було взято кредит, а тому вимога банку щодо стягнення з нього заборгованості за договором про споживчий кредит № 9533768 від 25.12.2023 року у розмірі 11 091,30 грн. підлягає повному задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати.

Outcome: approved