Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-30 00:00:00

22.01.2025 року ТОВ «Діджи фінанс» звернулися до суду та просили постановити рішення суду, яким стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 102248012 від 28.07.2021 у розмірі 89 700,00 грн, витрати за сплатою судового збору у розмірі 2422,40 грн та 6000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Позовні вимоги\~мотивує тим,\~що 28.07.2021\~між ТОВ\~«Мілоан» та\~ [PERSON] \~укладено договір\~про споживчий\~кредит №\~102248012\~в електронній\~формі,\~відповідно до\~умов якого\~останній на підставі платіжного доручення були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 20 000,00 грн. Обумовлено розмір відсотків та комісії за користування кредитними коштами. Визначено строк кредитування 30 днів до 27.08.2021 року. Проте відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання. В подальшому згідно умов Договору відступлення прав вимоги №13Т ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором № 102248012\~від 28.07.2021 на користь ТОВ «Діджи фінанс», тому позивач набув права вимоги до відповідача. З метою захисту своїх майнових прав змушені звернутись до суду. Ухвалою Звягельського міськрайонного суду Житомирської області 31.01.2025 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. У судове засідання учасники справи не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Не заперечував проти постановлення заочного рішення (а.с. 62). Відповідач у судове засідання не з`явилася повторно. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася за зареєстрованим місцем проживання, проте поштовий конверт був повернений до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», тому в силу вимог п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи судом. У встановлений строк відповідач не подала відзив на позов, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному провадженні. Оскільки відповідач не повідомила про поважність причин повторної неявки в судове засідання, не подала відзив на позов та представник позивача в заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд вважає за доцільне розглянути справу по суті за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі матеріалів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд виснує, що позов підлягає до задоволення за наступних підстав. Судом встановлено, що 28.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та відповідачем [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 102248012 (а.с. 27-33). У Анкеті-заяві на кредит № 102248012 від 28.07.2021 сторони визначили загальний розмір кредиту у розмірі 20 000,00 грн, валюту кредитування: українська гривня, визначили строк кредитування 30 днів до 27.08.2021. Комісія за надання кредиту становить 2200,00 грн, проценти за користування 7500,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (а.с. 11). Також 28.07.2021 відповідач [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором підписав паспорт споживчого кредиту № 103869044 (а.с. 32). Відповідно до копії платіжного доручення № 30422025 від 28.07.2021 ТОВ «Мілоан» на виконання умов договору № 02248012 перераховано відповідачу [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , кошти на картковий рахунок № [NUMBER] в сумі 20 000,00 грн (а.с. 34). Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Мілоан» за кредитним договором № 102248012 [PERSON] має заборгованість за період з 28.07.2021 до 26.10.2021 у розмірі 89 700,00 грн, яка складається з боргу за тілом кредиту 20 000,00 грн, боргу за відсотками 67 500,00 грн, боргу по пені 2200,00 грн (а.с. 14). 12.11.2021 згідно умов Договору відступлення прав вимоги №13Т ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором № 102248012 від 28.07.2021 на користь ТОВ «Діджи фінанс». Долучено Акт приймання-передачі реєстру боржників від 12.11.2021, загальна кількість боржників 2404, загальна сума заборгованості 50 719 567,86 грн; витяг з реєстру боржників щодо Договору № 102248012 від 28.07.2021 на суму 89 700,00 грн; копії платіжних інструкцій про сплату коштів ТОВ «Діджи фінанс» на користь ТОВ «Мілоан» (а.с. 13, 16-23, 38-39). У вересні 2024 року представник ТОВ «Діджи фінанс» звернувся з досудовою вимогою до відповідача, в якій наполегливо рекомендував [PERSON] сплатити заборгованість за Договором № 102248012 від 28.07.2021 у сумі 89 700,00 грн, проте спір не вирішено у добровільному порядку (а.с. 35-36). При вирішенні спору по суті суд керується наступними нормами права. У відповідності до статті 6 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 625 ЦК України. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Також відповідно до положень ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону). Згідно з статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Основоположним принципом\~цивільного судочинства\~є принцип\~змагальності сторін,\~який закріплений\~положеннями статей\~12, 81 ЦПК України, та полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналізуючи фактичні обставини справи, суд доходить до висновку, що між сторонами склалися договірні правовідносини. Кредитний договір № 102248012 від 28.07.2021 укладений між первісним кредитором ТОВ «Мілоан» та [PERSON] в електронній формі. Сторони обумовили істотні умови договорів як то розмір кредиту та суму відсотків, комісії, що підлягають сплаті за користування кредитними коштами, строк дії договору, тощо. Також позивачем доведено правові підстави набуття права вимоги за вказаним кредитним договором та факт неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань. Проте наданий суду позивачем розрахунок заборгованості за договором № 102248012 від 28.07.2021 не відповідає правовій позиції, викладеній Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12), що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Відповідно до наданого розрахунку за договором № 102248012 від 28.07.2021 вбачається, що розрахунок заборгованості за відсотками складений за період з 28.07.2021 до 26.10.2021, незважаючи на той факт, що строк дії договору сторонами обумовлений 30 днів, тобто до 27.08.2021 та узгоджений розмір процентів за користування кредитом становить 7 500,00 грн (а.с. 14, 27). Доказів пролонгації договору згідно з пунктом 2.3 договору позики до позовної заяви не долучено (а.с. 27 зв.б.). Крім того, за розрахунком заборгованості первісного кредитора відповідач має борг за пенею у розмірі 2200,00 грн, проте умовами договору не передбачено нарахування пені (а.с. 14). Також нарахування неустойки не відповідає вимогам п. 18 Перехідних положень Цивільного кодексу України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу,\~а також\~від обов`язку\~сплати на\~користь кредитодавця\~(позикодавця)\~неустойки (штрафу,\~пені)\~за таке\~прострочення.\~Установити,\~що неустойка\~(штраф,\~пеня)\~та інші\~платежі,\~сплата яких\~передбачена відповідними\~договорами,\~нараховані включно\~з 24\~лютого 2022\~року за\~прострочення виконання\~(невиконання,\~часткове виконання)\~за такими\~договорами,\~підлягають списанню\~кредитодавцем (позикодавцем). Тому вимоги позивача за кредитним договором № 102248012 від 28.07.2021 підлягають частковому задоволенню в розмірі 27 500,00 грн, з яких: 20 000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу та 7500,00,00 грн заборгованість за відсотками. За таких обставин суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, доходить висновку наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з вимогами частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1, 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано суду: акт № 102248012 від 30.12.2024 про підтвердження факту виконання правничої допомоги на суму 6000 грн, детальний опис виконаних робіт від 30.09.2024, договір про надання правової допомоги № 42649746 від 01.11.2024, додаткову угоду № 103869044 від 30.12.2024, (а.с. 10, 15, 24-26, 33). Оскільки судом задоволено позовні вимоги ТОВ «Діджи фінанс» у розмірі 31 %, тому пропорційно задоволених вимог слід стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial