Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

Рішенням Біляївського районного суду від 25.04.2025 року в цивільній справі № 496/1182/24 було відмовлено у задоволенні позовної ПАТ «Укргазбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості та задоволено зустрічну позовну заяву [PERSON] до ПАТ «Укргазбанк» про визнання недійсною заяви-договору. 01.05.2025 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Нікітіною Г.Е. було подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій вона просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн. Представник заявника [PERSON] адвокат Нікітіна Г.Е., до судового засідання не з`явилася, проте у прохальній частині заяви просила розгляд справи проводити без її участі. Представник ПАТ «Укргазбанк» до судового засідання не з`явився, про причини не явки суд не повідомив. Надав до суду відзив на заяву в якій просив відмовити у задоволенні заяви про поновлення строку та залишити заяву про стягнення витрат на правову допомогу без розгляду у зв`язку у із пропуском строку на подання такої заяви. Дослідивши заяву та матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 259 ЦПК України визначено, що суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті. На підставі положень ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частинами 3 та 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, зокрема, представник позивача просить стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 15 000,00 грн. У підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач долучає до матеріалів справи копію договору про надання правничої допомоги № 21/05 від 21.05.2024 року, рахунок-фактуру №28/04 від 28.04.2025 року, акт про надання юридичних послуг від 28.04.2025 року. Як вбачається з рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Зокрема, у рішеннях у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006 року (пункт 80), у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009 року (пункти 34-36), у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 року, у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). Суд враховує, що надання правової допомоги Журавльову О.В. охоплювало як захист від первинного позову ПАТ «Укргазбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, так і підготовку зустрічного позову. Виходячи із вимог ст. 137 ЦПК України, та з огляду на співрозмірність витрат на оплату послуг адвоката, пов`язаних із захистом прав та представництвом інтересів первинного відповідача та позивача за зустрічним позовом у даній конкретній справі, враховуючи характер спору, участь адвоката у справі, кількість судових засідань, тривалість розгляду справи, суд, з урахуванням основоположних засад справедливості, виваженості та розумності, вважає обґрунтованим та об`єктивним, і таким, що підпадає під критерій розумності, розмір витрат на правову допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 15000,00 грн. Суд відхиляє доводи представника ПАТ «Укргазбанк» щодо пропуску строку на звернення до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, оскільки згідно з матеріалами справи, 25.04.2025 року судом ухвалено та проголошено рішення у справі за відсутності сторін, копія судового рішення від 25.04.2025 року направлена на електронну адресу адвоката Нікітіної Г.Е. та доставлена до електронної скриньки 28.04.2025 року. Заяву про ухвалення додаткового рішення надіслано до суду 01.04.2025 року. Отже, строк для звернення із заявою про відшкодування судових витрат на надання правової допомоги заявником не пропущено та відсутні підстави для залишення заяви без розгляду.

Outcome: approved