Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

11 квітня 2025 року до суду надійшла позовна заява про стягнення заборгованості за кредитним договором, за змістом якої 10 серпня 2022 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 5105909618. Відповідно до умов Кредитного договору Позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту - 44 968,007 гривень; строк користування - 60 місяців; річні проценти - 10,99 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти - 3,50 % від суми кредиту. Разом із тим, умови вищезазначеного Кредитного договору Позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором (Графіком погашення кредиту) строки не повернуті. 06 лютого 2025 року Відповідачу було надіслано повідомлення-вимогу щодо дострокової сплати заборгованості за кредитним договором. зазначена вимога відповідачем не виконана. Як наслідок, станом на 12 березня 2025 року заборгованість Позичальника за Кредитним договором, становить 94 314,90 грн., в т.ч.: \~ \~ \~ \~заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) - 44 886,18 грн.; заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) - 4 544,83 грн. заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) - 44 883,89 грн. що підтверджується відповідним Розрахунком заборгованості по кредитному договору та Виписками. На підставі чого просить стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» заборгованість за Кредитним договором та судові витрати. 11 квітня 2025 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Згідно позовної заяви, заяви від 18 квітня 2025 року, представник позивача просить розгляд справи проводити у їх відсутність, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. 09 травня 2025 року відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутність та без звукозапису, позовні вимоги визнає частково. Справу розглянуто за наявними у справі матеріалами в порядку ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Як зазначено у ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ч. 1 ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом ст.ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як зазначено у ч. 1 ст. 1048 ЦК України, норми якої в силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ч. 2). Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що кредитний договір є двосторонньою угодою і має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит (певну грошову суму) та набуває право вимоги на повернення наданих грошових коштів і сплати процентів, а позичальник несе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту і сплати процентів. Тобто, кредитний договір є відплатним, тому позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами. 10 серпня 2022 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 5105909618. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору Кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Відповідно до умов Кредитного договору № 5105909618 від 10 серпня 2022 року, Позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту - 44 968 гривень; строк користування - 60 місяців; річні проценти - 10,99 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти - 3,50 % від суми кредиту. Власноручним підписанням Договору [PERSON] підтвердив, що повідомлений кредитодавцем у відповідності до вимог чинного законодавства, у чіткій та зрозумілій формі з інформацією, вказаною в ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 6, 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою інформацією, необхідною для свідомого та добровільного вибору фінансової послуги. Позичальник підтвердив, що ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних Позичальником умов кредитування. Видача кредитних коштів за договором від 10 серпня 2022 року в сумі 44 968,007 грн. для [PERSON] підтверджена платіжним дорученням № 1000227146 від 10 серпня 2022 року та випискою по особовим рахункам останнього. Таким чином, між сторонами укладено договір №5105909618 від 10 серпня 2022 року, на підставі якого відповідач отримав кредитні кошти, тобто кредитор виконав свої зобов`язання і надав кредит, однак відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань і не повернув кредит та платежі за користування кредитом у визначений строк та розмірах у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість. Відповідач не надав суду доказів того, що кредитні кошти не отримував, ними не користувався, або що у нього немає заборгованості за вказаним договором. Крім того, 06 лютого 2025 року АТ «ТАСКОМБАНК» було направлено повідомлення-вимогу щодо дострокової сплати заборгованості за кредитним договором. зазначена вимога відповідачем не виконана. Враховуючи те, що позичальник (відповідач) не виконав умови договору та не повернув у встановлений строк отримані кошти, продовжує ними користуватися, то з урахуванням наведеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 94 314,90 грн., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) - 44 886,18 грн.; заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) - 4 544,83 грн.; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) - 44 883,89 грн., оскільки нарахування процентів здійснюється в межах строку надання кредиту та які передбачені умовами договору про надання споживчого кредиту. Отже, суд звертає увагу, що між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту, умовами якого передбачено та встановлено відсотки за користування кредитними коштами, з чим погодилась відповідач підписуючи вказаний договір (з усіма його умовами). Волевиявлення сторони щодо підписання договору про надання споживчого кредиту свідчить, що особа, яка погоджується укласти договір, отримала всі необхідні відомості для прийняття рішення про погодження умов договору. Згідно ч. 1, 2 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на момент укладення спірного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори з споживачем умови, які є несправедливими. Однак, умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Відповідач розумів розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів, що ним під сумнів не ставиться. На підставі ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивач належними і допустимими доказами довів правомірність своїх вимог, водночас відповідач не надав доказів, які спростовують твердження позивача, що є його процесуальним обов`язком, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги підлягають задоволенню, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved