Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

17 лютого 2025 року позивач звернулася до Глобинського районного суду Полтавської області з позовом до відповідача по розірвання шлюбу, зазначивши, що 11 травня 2021 року сторони уклали шлюб. Від вказаного шлюбу спільних дітей не мають. Проживали разом до серпня 2024 року, але сімейне життя з відповідачем так і не склалося через відсутність між ними взаєморозуміння і виникаючих на цьому ґрунті частих сімейних сварок. Вони не розуміли один одного, думки позивачки відповідача не цікавили, він жив своїми інтересами, часто ображав її. З часу припинення сімейних відносин пройшло більше пів року. За цей період намірів до примирення між ними не було. Позивачка остаточно впевнилася, що подальше з відповідачем поживання і збереження сімейних відносин неможливе, а знаходження в зареєстрованому шлюбі суперечитиме її інтересам. На підставі викладеного позивач прохала суд шлюб між нею та відповідачем розірвати, відновити їй дошлюбне прізвище та стягнути з відповідача на її користь витрати зі сплати судового збору. В судове засідання позивачка не з`явилася, в позові вказала, що прохає поводити розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. Відповідно до\~п.1\~ч.\~3\~ст.\~223\~ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. В судовому засіданні встановлено, що 11 травня 2021 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №821, що підтверджується свідоцтвом по шлюб серії [NUMBER] , виданим 11 травня 2021 року (а.с. 3). Крім того, судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, подружнє життя не склалося. Спільного домашнього господарства з відповідачем не ведуть, сімейних стосунків не підтримують. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5, про рівноправність кожного з подружжя кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Згідно ст. 113. СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка просить у позовній заяві відновити дошлюбне прізвище, суд вважає необхідним після розірвання шлюбу залишити останній прізвище « [PERSON] ». Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечень проти розірвання шлюбу не надав, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved