Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, у якій просила видати обмежувальний припис відносно [PERSON] на строк 6 (шість) місяців, яким заборонити йому: перебувати в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; наближатися на відстань ближче ніж 300 м до місця проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати, переслідувати та спілкуватись із [PERSON] . Заяву обґрунтовує тим, що з 2017 року перебуває у шлюбі із [PERSON] , від якого у них спільний малолітній син [PERSON] , 2019 р.н. Вони разом проживають у квартирі [ADDRESS] , яка на праві власності належить її батьку. Останнім часом [PERSON] зловживає алкогольними напоями та вчиняє відносно неї домашнє насильство. Зокрема, він неодноразово висловлювався на її адресу нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, штовхав, за що постановою Залізничного районного суду м. Львова від 24.02.2025 року у справі № 462/9595/24 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Також 14.12.2024 року та 04.05.2025 року щодо кривдника було винесено терміновий заборонний припис. Через дії [PERSON] вона перебуває у стані постійного стресу, оскільки існує велика вірогідність продовження або повторення насильницьких дій з боку заінтересованої особи. Тому просила заяву задовольнити. У судовому засіданні заявниця заяву підтримала, додатково пояснила, що дія термінового заборонного припису щодо [PERSON] закінчилась 09.05.2025 року і він одразу ж повернувся додому. Вона ж переживає за своє життя та здоров`я, останній вчиняє щодо неї домашнє насильство у присутності малолітньої дитини, а тому просить видати щодо нього обмежувальний припис. В судове засідання заінтересована особа не з`явилась, належним чином телефонограмою повідомлений\~про розгляд\~заяви(ч.\~9\~ст.\~128\~ЦПК України). Враховуючи стислі строки розгляду справи, встановлені ч. 2 ст. 350-5 ЦПК України, а саме 72 години після надходження заяви, а також те, що неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи (абз. 2 ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України), суд вважає за можливе провести розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до приписів ст. 350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (п.1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України); батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків"(п. 3 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 28.1.2017 року, після чого дружині присвоєне прізвище [PERSON] . З свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] [PERSON] зареєстрована у квартирі [ADDRESS] , а спільно із нею проживає [PERSON] . Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 24.02.2025 року у справі № 462/9595/24 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства щодо [PERSON] . З термінового заборонного припису від 14.12. 2024 та від 04.05.2025 року вбачається, що щодо [PERSON] у зв`язку із скоєнням фізичного та економічного насильства стосовно [PERSON] застосовано заходи термінового заборонного припису виді зобов`язання залишити місце проживання постраждалої особи; заборони на вхід та передування в місці проживання постраждалої особи та заборони будь-яким чином контактувати з постраждалою особою строком на 10 та 5 днів відповідно. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є\~Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до п. 3 ст. 1 ст.\~3\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. А відповідно до п. 14 вказаної статті, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Згідно з положеннями п. 1, 2 ч. 2 ст.\~3\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема: подружжя, колишнє подружжя. Положеннями\~ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1, 2 ч. 1 ст.\~26\~цього\~Закону, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа, а у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування. Положеннями ст. 26 Закону передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб та ін. Відповідно до ч. 3-4 ст. 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Відповідно до ч. 2 ст. 350-6 ЦПК України у разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців. Таким чином, суд вважає доведеним факт вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо своєї дружини [PERSON] . Оскільки існує загроза продовження чи повторного вчинення насильства, настання тяжких наслідків його вчинення, такі ризики є реальними та стверджуються зібраними у справі доказами, тому для попередження вчинення домашнього насильства, а також реального захисту і відновлення порушених прав та охоронюваних законом інтересів постраждалої особи\~до кривдника\~необхідно застосувати\~обмежувальний припису спосіб, зазначений заявником, так як такий відповідає переліку заходів тимчасового обмеження прав кривдника, визначеному у статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Однак суд дійшов переконання, що обмежувальний припис щодо [PERSON] слід видати на строк 4 місяці, оскільки саме такий строк тимчасового обмеження прав кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалих осіб буде достатнім, обґрунтованим та легітимним заходом втручання у права та свободи особи, а тому заява підлягає частковому задоволенню. За правилами частини 3 статті 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про обмеження припису відносяться на рахунок держави.

Outcome: partial