Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

[PERSON] (далі - заявник) звернулася до суду з заявою, вказавши заінтересованими особами: Макарівську селищну раду, приватний нотаріус Бучанського нотаріального округу Київської області Середюка Олександра Петровича про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування заяви вказала, що [INFO] померла її мати [PERSON] . На момент смерті [PERSON] постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , разом з дочкою [PERSON] (прізвище до укладення шлюбу - [PERSON] ), яка здійснювала догляд за нею у зв`язку з похилим віком та рядом захворювань. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить належна їй земельна частка (пай) площею 3,01 гектарів, розташована на території Рожівської сільської ради Макарівського району Київської області, кадастровий номер 3222737100:02:007:0013 (державний акт на право приватної власності на землю №151 від 30.03.2001, витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13.12.2016). Єдиним спадкоємцем за законом першої черги, який прийняв спадщину і бажає оформити своє право на спадкове нерухоме майно, є заявниця, дочка померлої. Нажаль, брат заявниці [PERSON] помер [INFO] , ще до смерті матері. Заявниця, будучи спадкоємцем за законом першої черги та постійно проживаючи з матір`ю на момент смерті останньої, фактично прийняла спадщину та продовжила користуватися земельною ділянкою, яка належала її матері. У зв`язку з початком повномасштабного вторгнення країни-агресора та початком активних бойових дій 24.02.2022 р., оголошення воєнного стану в Україні, заявниця не одразу звернулась до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину. У грудні 2024 року, звернувшись до приватного нотаріуса Бучанського нотаріального округу Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Середюка О.П. з метою оформлення спадкових прав після померлої, заявниця отримала відмову з підстави пропущення строку для прийняття спадщини. Враховуючи викладене, заявник, просила суд: встановити факт постійного проживання спадкоємця [PERSON] , [INFO] зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини у будинку за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 11.03.2025 р. заяву [PERSON] , прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи постановлено здійснювати в порядку окремого провадження та призначено підготовче засідання на 10.04.2025 р. Ухвалою суду від 10.04.2025 р. підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 06.05.2025 р. У судовому засіданні заявниця та її представник вимоги за заявою підтримали, просили їх задовольнити. Заінтересована особа Макарівська селищна рада згідно поданого клопотання просила справу розглянути у відсутність представника за наявними у справі матеріалами. Заінтересована особа приватний нотаріус Бучанського нотаріального округу Київської області Середюк Олександр Петрович про розгляд справи повідомлявся належним чином, у судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив. У судовому засіданні допитана свідок [PERSON] пояснила, що із заявницею перебуває у хороших відносинах, знає її давно, вони є сусідами. У зв`язку з хворобою матері заявниця переїхала жити до неї приблизно років 15 тому, оскільки мати не могла за собою доглядати, тому заявниця їй у всьому допомагала. Мама заявниці проживала по [ADDRESS] . Проживали вони вдвох, вели спільне господарство. На момент смерті матері заявниця здійснювала поховання за свій рахунок. У судовому засіданні допитана свідок [PERSON] пояснила, що із заявницею перебуває у дружніх відносинах, знає її давно ще з дитинства, вони є сусідами. Заявниця проживала по [ADDRESS] . Проте, коли [PERSON] захворіла вона переїхала жити до неї, доглядала її. На момент смерті матері ніхто крім заявниці їй не допомагав, не приїздив до неї та з нею не проживав. [PERSON] похоронила матір за власні кошти. Вислухавши учасників справи, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Заявниця [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10-12). [INFO] померла мати заявниці - [PERSON] (а.с. 14, 15, 16). З довідки № 26 від 03.02.2022 р. виданої в.о. старости Червонослобідського старостинського округу, [PERSON] постійно проживала разом із своєю мамою [PERSON] та вела спільне господарство до дня її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 30). На підтвердження факту того, що мати заявниці хворіла, подано виписку № 5544 від 28.10.2021 р. (а.с. 31-34). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить належна їй земельна частка (пай) площею 3,01 гектарів, розташована на території Рожівської сільської ради Макарівського району Київської області, кадастровий номер 3222737100:02:007:0013 (державний акт на право приватної власності на землю №151 від 30.03.2001, витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13.12.2016) (а.с. 17-24). Єдиним спадкоємцем за законом першої черги є заявниця, дочка померлої. Інших спадкоємців судом не встановлено, що слідує з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстрі від 11.12.2024 р. (а.с. 26). Брат заявниці [PERSON] помер [INFO] , ще до смерті матері (а.с. 29). Як вказала заявниця, будучи спадкоємцем за законом першої черги та постійно проживаючи з матір`ю на момент смерті останньої, фактично прийняла спадщину та продовжила користуватися земельною ділянкою, яка належала її матері. У зв`язку з початком повномасштабного вторгнення країни-агресора та початком активних бойових дій 24.02.2022 р., оголошення воєнного стану в Україні, заявниця не одразу звернулась до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину. У грудні 2024 року, звернувшись до приватного нотаріуса Бучанського нотаріального округу Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Середюка О.П. з метою оформлення спадкових прав після померлої, заявниця отримала відмову з підстави пропущення строку для прийняття спадщини, що слідує з листа № 9/01-16 від 17.01.2025 р. (а.с. 27-28). При цьому суд зауважує, що хоча вказаний лист приватного нотаріуса не є постановою про вчинення нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, однак за змістом вказаного листа вбачається, що нотаріус не може видати заявниці свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 27.02.2019 р. по справі №369/8878/16ц, при наданні оцінки листам нотаріусів, у яких зазначено про причини невидачі спадкоємцям свідоцтв про право на спадщину, необхідно виходити із їх змісту та відповідно враховувати підстави зазначені нотаріусами, при цьому істотне значення мають підстави, які унеможливлюють у будь- якому випадку в майбутньому видачу таких свідоцтв нотаріусами, тому при наявності таких підстав незалежно від форми відповіді нотаріуса лист чи постанова про відмову у видачі свідоцтва, необхідно виходити з того, що у спадкодавця можливість оформити спадщину у нотаріуса відсутня. А тому суд приймає наявний в матеріалах справи лист приватного нотаріуса та вважає його достатнім доказом наявності у заявниці перешкод в отриманні свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи дану заяву, суд керується також наступним. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Відповідно до п.3.19 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 3.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини підтверджується: витягом з реєстру територіальної громади; довідкою про реєстрацію місця проживання; іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (паспортом громадянина України, виготовленим у формі книжечки, з відміткою про реєстрацію постійного місця проживання громадянина, якщо спадщина відкрилась до 01 грудня 2021 року, рішенням суду тощо). Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявників зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 315 ЦК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця доживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа доживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявниці за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, що узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 (провадження № 61-44149св18). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а заява такою, що підлягає задоволенню, оскільки з наданих заявницею доказів та показів свідків, допитаних у судовому засіданні, достовірно встановлено факт постійного проживання спадкоємця [PERSON] , [INFO] зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини у будинку за адресою: [ADDRESS] . Встановлення зазначеного факту необхідне заявниці для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті матері. Заявниця не має можливості встановити зазначений юридичний факт у позасудовому порядку. Судові витрати покладаються на заявницю.

Outcome: approved