Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

У квітні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому зазначає, що з 01 жовтня 2022 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від якого у сторін є малолітній син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, поваги та довіри, наявність різних поглядів на сімейне життя. Шлюбні відносини фактично припинені. Оскільки подальше сумісне проживання і збереження сім`ї стало неможливим, позивач просить шлюб розірвати. Відповідачка [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не подала. Ухвалою судді від 14 квітня 2025 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні представник позивача адвокат Мукомел Л. А. позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідачки адвокат Карун В. П. позов визнав. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом об`єктивно встановлено, що [PERSON] і [PERSON] 01 жовтня 2022 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданим Ізяславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 01 квітня 2025 року. Від шлюбу подружжя має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , повторно виданим Ізяславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 01 квітня 2025 року. Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння, поваги та довіри. Подружні відносини сторони припинили. Позивач категорично заперечує можливість примирення і збереження сім`ї. Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У силу ч. 3 і ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу можливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, небажання сторін зберегти подружні відносини, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу неможливе. Підстав для відмови в позові немає. Відтак, шлюб підлягає розірванню. Судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 1211 грн 20 коп відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідачки на користь позивача. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved