Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті сестри [PERSON] , яка померла [INFO] , мотивуючи свої вимоги наступним. [INFO] померла його сестра [PERSON] . Після її смерті залишилося майно, яке складається з частини права на земельну частку (пай), інші частина права на земельну частку (пай) належить позивачеві. Єдиним спадкоємцем за законом після смерті сестри є позивач, однак на день смерті сестри він разом з нею не проживав, заяву до нотаріуса про прийняття спадщини не подавав, через те, що надто пізно отримав свідоцтво про її смерть. [PERSON] померла [INFO] в місті Нижньовартовськ Ханти-Мансійського автономного округу. Свідоцтво про її смерть видане 25 липня 2024 року та посвідчене 08 серпня 2024 року начальником управління РАЦС Департаменту адміністративного забезпечення Ханти-Мансійського автономного округу Югри за №321. Позивач отримав свідоцтво про смерть поштовою кореспонденцією в березні 2025 року та одразу звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом роз`яснено, що позивач пропустив строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, та є таким, що спадщину не прийняв та рекомендовано завернутися до суду із заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач в судове засідання не з`явився, представник надав заяву про розгляд справи без його участі, підтримав вимоги позову та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, представник надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечив проти задоволення позовних вимог, просив просить вирішити справу на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] успадкували після смерті [INFO] [PERSON] право на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серія КР №0071296 та право на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серія КР №0071297 в рівних частках кожний. [PERSON] видані свідоцтва про права на спадщину за законом на його частини успадкованого майна. Свідоцтво про право на спадщину на частину права на земельну частку (пай) [PERSON] не видавалося. Родинні відносити між [PERSON] та [PERSON] підтверджено свідоцтвом про народження позивача, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження 00045159960, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища 00045159944. [PERSON] померла [INFO] в м. Нижнєвартовськ Ханти-Мансійського автономного округу Російської Федерації, про що 25 липня 2024 року видане свідоцтво про її смерть [NUMBER] . Довідка про смерть №А-06818 щодо смерті [PERSON] видана 25 липня 2024 року. Документи посвідченні апостилем 08 серпня 2024 року. Згідно з Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру наданих нотаріусом Другої Знам`янської державної нотаріальної контори Кіровоградської області, після смерті [INFO] [PERSON] із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилася. Відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови в її прийнятті спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч.1 ст.1296 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України та п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до статті 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є: принцип неприпустимості позбавлення права власності, крім випадків встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність. Статтею 41 Конституції України передбачено: «Кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Підставою виникнення права приватної власності є також успадкування майна, що базується на правонаступництві. Цивільний процесуальний кодекс України у статті 2 закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколів до неї про захист прав людини і основоположних свобод із змінами та доповненнями, внесеними Протоколом № 11 від 11 травня 1994 року, який діє для України з 11 вересня 1997 року та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Виходячи з рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13 червня 1979 року, стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. За змістом положень книги 6 ЦК України, спадкове право захищає власність фізичних осіб. Позивач пов`язаний зі спадкодавцем кровним спорідненням. Усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача, виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб`єктом яких є позивач. Таким чином, суд вважає, що причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини дійсно були об`єктивними та непереборними, оскільки позивач не мав реальної можливості скористатися своїм правом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в межах вказаного строку, вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця. На підставі викладеного та

Outcome: approved