Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

У березні 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» (далі а текстом - ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ») через представника - Пархомчука С.В. звернулося до суду із вказаним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказав, що 11 вересня 2020 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] було укладено Кредитний договір про надання фінансового кредиту №151488, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов?язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до пункту 1.1 Кредитного договору, Товариство надає клієнту фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором на наступних умовах: сума виданого кредиту - 1000 гривень, дата надання кредиту - 11 вересня 2020 року, строк кредитування - 30 днів, стандартна процентна ставка - 2% в день або 730% річних. Кошти у вказаному розмірі відповідач отримав 11 вересня 2020 року на реквізити платіжної банківської карти № [NUMBER] . 28 жовтня 2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 28 жовтня 2021 року до Договору факторингу №01-28/10/2021, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги боржників зазначених у Реєстрі боржників, в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №151488. Відповідач не виконував належним чином зобов`язання за договором, в результаті чого станом на 04 грудня 2024 року виникла заборгованість за договором, яку позивач просить стягнути у розмірі 5200 гривень, з яких: заборгованість по тілу кредиту 1000 гривень, заборгованість за процентами - 4200 гривень. Позивач ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» - в судове засідання представника не направив, про розгляд справи повідомлений належним чином, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (арк.спр.71). Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов, заяви про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи суду не подав. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлений шляхом надсилання судових повісток за зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS] , які отримав особисто, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (арк.спр.66, 87, 91). Ухвалою судді Старосинявського районного суду Хмельницької області від 13 березня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання (арк.спр.58). 08 квітня 2025 року справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у нарадчій кімнаті по колегіальній кримінальній справі по обвинуваченню [PERSON] 24 квітня 2025 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою відповідача. Враховуючи наявність підстав для ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, про що 12 травня 2025 року постановив ухвалу. Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися. У зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд згідно з частиною другою статті 247, частиною третьою статті 211 ЦПК України, здійснює розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у суду матеріалів. З`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, зважаючи на таке. Суд установив, що 11 вересня 2020 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №151488, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) (KL5684) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача ( [NUMBER] ). Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов?язується неухильно їх дотримуватися (арк.спр.23-26). Відповідно до пункту 1.1 Кредитного договору Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 1000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 10 жовтня 2020 року. Строк дії договору 30 днів. За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 730% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2% (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована (пункт 1.3). Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом. Датою укладення цього Договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок Клієнта. Невід`ємною частиною цього Договору є Публічна пропозиція (оферта) Товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства https://www.cly.com.ua/. Клієнт підтверджує, що усвідомлює, що на правовідносини за цим Договором не розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування» (пункт 1 підпункти 1.2 - 1.7 Договору). Додатком №1 до Договору про надання фінансового кредиту №151488 від 11 вересня 2020 року відповідача [PERSON] ознайомлено з Графіком розрахунків та орієнтовною загальною вартістю кредиту (арк.спр.27) Згідно з Довідкою про ідентифікацію встановлено, що клієнт [PERSON] ідентифікований ТОВ «ЗАЙМЕР» й підписав договір про надання фінансового кредиту №151488 від 11 вересня 2020 року шляхом використання одноразового ідентифікатора KL5684 в інформаційно - телекомунікаційній системі https://www.cly.com.ua/, відправленого на його номер телефону [NUMBER] (арк.спр.17). 11 вересня 2020 року (14:28:07) відповідачу перераховано на його картковий рахунок [NUMBER] , кошти згідно з видачою кредиту №151488 у сумі 1000 гривень, що підтверджується Інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» за Вих. №743/01 від 10 січня 2025 року (арк.спр.43). Зазначені реквізити банківської карти № [NUMBER] в довідці ТОВ «Платежі онлайн» співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, вказаними останнім у Кредитному договорі №151488. 28 жовтня 2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в Реєстрі боржників (арк.спр.28-35). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 28 жовтня 2021 року до Договору факторингу №01-28/10/2021, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги боржників зазначених у Реєстрі боржників, в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №151488 від 11 вересня 2020 року на загальну суму 5200 гривень, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 1000 гривень, прострочена заборгованість за процентами - 4200 гривень (арк.спр.16). 12 листопада 2021 року [PERSON] було направлено Вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором (арк.спр.14). Станом на04 грудня 2024 року заборгованість за Кредитним Договором №151488 від 11 вересня 2020 року не погашена, становить 5200 гривень, з яких: прострочена заборгованістьза тілом кредиту в розмірі 1000 гривень, прострочена заборгованість за відсотками - 4200 гривень, що підтверджується Випискою з особового рахунка за Кредитним договором №151488 [PERSON] (арк.спр.15). Позивач, вказуючи на порушення його законних прав та інтересів, звернувся до суду за захистом таких з позовом про стягнення заборгованості. Таким чином, предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за укладеним кредитним договором. До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати такі норми права. Стосовно правонаступництва за борговими зобов`язаннями. За змістом положень пункту 11 частини першої статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг вважається фінансовою послугою. Частина п`ята статті 5 вказаного Закону визначає, що фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та вказаного Закону. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За змістом статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Досліджені судом докази підтверджують, що ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за своїми правовими статусами відносяться до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України, а тому договір відступлення права вимоги на підставі статті 204 ЦК України є обов`язковими для виконання. Також наявними у матеріалах справи доказами підтверджується та сторонами не оспорюється факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора до ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за кредитним договором, який укладений з [PERSON] . Стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до частин першої, третьої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та впорядку, що встановлено договором. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Враховуючи положення частини першої статті 5Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Також, відповідно до частин першої та другої статті 6Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Суд установив, що11 вересня 2020 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту №151488. Вказаний кредитний договір укладений в електронній формі, який підписано за допомогою електронного підпису одноразовими ідентифікаторами (одноразовим паролем). Умовами договору чітко визначено обов`язок позичальника сплатити кредитору відсотки за користування кредитними коштами, розмір відсотків, строки повернення коштів, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов договорів, такі правочини, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створюють презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договори, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковими для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Оскільки на день звернення позивача до суду зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав, тому позивач на законних підставах має право вимагати сплати заборгованості. Стосовно розміру заборгованості за кредитним договором. Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. З матеріалів справи вбачається і судом встановлено, що 11 вересня 2020 року ТОВ «ЗАЙМЕР» надало відповідачу кредит у розмірі - 1000 гривень, а останній зобов`язався повернути кошти та сплатити відсотки за користування ними у розмірі 2% на добу. Досліджені судом докази підтверджують, що відповідач заборгованість за кредитом не погасив та не надав жодних доказів на спростування викладених обставин. Окрім стягнення суми заборгованості за основною сумою боргу, позивач просив стягнути заборгованість за відсотками в сумі 4200 гривень. За умовами Кредитного договору від 11 вересня 2020 року сторони встановили строк кредитування 30 днів (строком до 10 жовтня 2020 року), а тому із врахуванням розміру неповернутого кредиту (тіла кредиту) 1000 гривень, процентної ставки за кредитом і строку кредитування розмір заборгованості за відсотками становить 600 гривень (1000 х 2% х 30), а розмір заборгованості за кредитним договором становить 1600 гривень (1000+600). Водночас, в порядку частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, позивач не надав суду доказів та матеріали справи таких не містять, щодо пролонгації строку кредитування та доказів складання та доведення до відповідача оновлених графіків платежів. Більше того, позивачем не надано суду обґрунтованого розрахунку нарахованих відсотків в сумі 4200 гривень, з врахуванням умов договору кредиту. У зв`язку із цим суд вважає, що відсутні підстави для нарахування відсотків за користування кредитом у визначеному договором розмірі після спливу визначеного цим договором строку кредитування. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, зокрема, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №151488 від 11 вересня 2020 року в розмірі 1600 гривень, з яких: 1000 гривень - заборгованість за кредитом (тіло кредиту) та 600 гривень - заборгованість за відсотками. Розподіл судових витрат. Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивач просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 500 гривень та судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у розмірі 2 422 гривні 40 копійок, а всього - 12 922 гривні 40 копійок. Матеріалами справи встановлено що при звернення до суду з позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2422 гривні 40 копійок. Оскільки на користь позивача підлягає стягненню 1600 гривень кредитної заборгованості, що становить 30,7% від суми пред`явленого позову (5200 гривень), то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 743 гривні 60 копійок (2422,40х30.7:100), сплачений за подання позовної заяви. Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке. Позивачем ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» в особі директора Осипенко І.С. 29 грудня 2023 року укладено Договір про надання правової допомоги з адвокатом Пархомчуком С.В. (арк.спр.18-21) та Додаткову угоду №1 до нього від 27 грудня 2024 року (арк.спр.22). На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката, пов`язаних з цією справою, позивач надав також свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Пархомчука Сергія Валерійовича (арк.спр.52); довіреність ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» від 30 грудня 2024 року адвоката Пархомчука С.В. (арк.спр.42-73); Акт про отримання правової допомоги від 07 квітня 2025 року (арк.спр.74), відповідно до якого адвокат Пархомчук С.В. надав клієнтові ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» такі послуги пов`язані з представництвом інтересів за позовом клієнта до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором: - зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, яка виникла між ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» та [PERSON] в рамках кредитного договору №151488 від 11 вересня 2020 року; - складення та подання до суду позовної заяви (підготовка доказів/додатків до позовної заяви), моніторинг, аналіз судової практики; - інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг «Єдиного державного реєстру судових рішень» щодо процесуального статусу судової справи; - канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції, на що витрачено 5 годин. Вартість послуг 10 500 гривень. Тобто, позивач надав докази понесених витрат на професійну правничу допомогу. Вивчивши матеріали справи та подану заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновків про таке. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України відшкодуванню підлягає не будь-яка допомога, а та, що пов`язана зі справою (представництво в суді, підготовка до її розгляду, збір доказів тощо). Відповідно до частини четвертої цієї ж статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі № 904/1907/15). Проте суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial