Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

07 лютого 2025 року орган опіки та піклування Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області звернулись до суду з позовом, в якому просили позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітнього [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача на користь дитини аліменти у розмірі усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту надходження позову до суду, мотивуючи свої вимоги тим, що мати дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по її утриманню та вихованню, після звільнення з місць позбавлення волі подальшою долею, справами та здоров`ям дитини не цікавиться, дитина перебуває в дитячому будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] .. Представник органу опіки та піклування Новобілоуської сільської ради позов підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на обставини, вказані в позовній заяві. Відповідач, будучи повідомленою належним чином про день та час розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду та відзиву на позов не надала. Третя особа мати-вихователь ДБСТ [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, вказуючи, що за час перебування дитини в їх родині мати не з`являлась та не цікавилась дитиною. Суд вирішив можливим проводити заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, враховуючи те, що представник позивача проти цього не заперечує. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON] , відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 4,30). Відповідно до копії окремої ухвали Чернігівського районного суду Чернігівської області від 24.12.2019 [PERSON] засуджена за ч. 2 ст. 121 КК України до позбавлення волі строком на вісім років. Службу у справах дітей Чернігівської райдержадміністрації повідомлено про необхідність вирішення питання щодо встановлення опіки над малолітнім [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). Розпорядженням Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області № 190 від 05.07.2019 [PERSON] , [INFO] встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.6). Розпорядженням Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області № 193 від 10.07.2019 [PERSON] влаштовано до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] в [ADDRESS] (а.с. 8-9). Листами Служба у справах дітей Чернігівської РДА Чернігівської області від 15.10.2019 та 28.10.2019 повідомляла [PERSON] про місце перебування її малолітнього сина [PERSON] та роз`яснено про її право після звільнення з місць позбавлення волі звернутись із заявою до районної державної адміністрації про повернення їй дитини (а.с. 21, 23). Згідно повідомлення ДУ «Надержинщинська виправна колонія (№65)» № 15/06/4443-24 від 29.11.2024, [PERSON] була звільнена 08.10.2024 року умовно-достроково на підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 30.09.2024 (а.с.16). Згідно характеристики Редьківського ліцею Новобілоуської сільської ради, [PERSON] навчається в 3 класі ліцею, виховується в дитячому будинку сімейного типу, батьки-вихователі відповідально ставляться до виховання та навчання дитини, вдома створені необхідні житлово-побутові умови для розвитку дитини, створені умови для забезпечення виконання навчальних завдань під час дистанційного навчання. [PERSON] забезпечений необхідним шкільним приладдям, батьки-вихователі підтримують постійний зв`язок зі школою та класним керівником (а.с.25). Рішенням виконавчого комітету Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області № 09 від 16.01.2025 року вирішено затвердити висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.26). Відповідно до висновку щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , виконавчий комітет Новобілоуської сільської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] [INFO] по відношенню до її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки після звільнення з місць позбавлення волі [PERSON] не зверталась до Служби, батьків-вихователів щодо вирішення питання про подальшу долю сина, за місцем проживання дитини не навідувалась, справами та здоров`ям дитини не цікавилась (а.с.29). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з частиною другою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Згідно з частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як встановлено в ході судового розгляду відповідач [PERSON] , будучи обізнаною про місце перебування її дитини, після звільнення з місць позбавлення волі не з`явилась до органу опіки та піклування, до родини, де перебуває на вихованні її син, а отже самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків щодо малолітнього сина [PERSON] , не цікавиться його життям, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною, не проявляє інтересу до його внутрішнього світу. Суд вважає, що відповідач свідомо знехтувала своїми батьківськими обов`язками, а отже в її діях наявна винна поведінка, яку змінити неможливо. В даному випадку позбавлення [PERSON] батьківських прав повністю відповідає інтересам її малолітньої дитини, а отже зявлені позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 166 ЦК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ \~При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я і матеріальне становище дитини відповідача, обставини даної справи і вважає за необхідне позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів та утримання неповнолітньої дитини в розмірі по 1/4 частині всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, задовольнити повністю. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судовий збір за позовні вимоги про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів слід стягнути з відповідача на користь держави, як то передбачено ст.141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved