Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивачки. У березні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначає, що з 26 липня 2024 року вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі. У шлюбі у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . З січня 2025 року подружні відносини між сторонами фактично припинилися. Відношення батька до дитини зазнало погіршень. Він не відвідує дочку, не приймає участі у її вихованні та не забезпечує належним чином матеріально протягом останніх трьох місяців. Позивачка на даний час не має можливості працювати, джерел доходу не має, окрім соціальних виплат на дитину у розмірі 860 гривень на місяць, яких недостатньо утримувати дитину. Тому позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON] у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Заяви,\~клопотання,\~процесуальні дії\~у справі. Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 07.04.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 06.05.2025. Позивачка у відкрите судове засідання не з`явилася, подала заяву , в якій позов підтримала , просить задовольнити та розглянути справу за її відсутності . Відповідач у відкрите судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій позов визнав, просить задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.07.2024, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане Богодухівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 26.07.2024 . ( а.с.9) У шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане Богодухівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 05.11.2024 .( а.с.10) Дитина [PERSON] зареєстрована з 12.11.2024 та проживає разом з матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] , про що свідчить витяг з реєстру Краснокутської територіальної громади Богодухівського району Харківської області № 2024/013701462 від 12.11.2024 ( а.с.11) . Згідно інформації Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області за № 01-20/2532 від 04.04.2025, [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] .(а.с.14 ) Матеріали справи свідчать про те, що\~дитина постійно проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№2) від 27 листопада 1992 року, №250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до\~ст.8 Закону України\~«Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до\~ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~Сімейному Кодексі України. Згідно зі\~ст.141\~СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.1\~ст.80\~СК України\~аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно положень ч. 2, 3 ст.182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином, законом встановлено мінімальний розмір частки заробітку (доходу) платника аліментів, яка стягується у безспірному порядку - 1/4 частина на одну дитину. Відповідно до роз`яснень, наданих у пункті 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.\~7\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2025\~рік» з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць складає 2920 грн., а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 грн; дітей віком від 6 до 18 років 3196 грн. Нормами ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Факт відсутності у батька можливості надавати дитині відповідного розміру утримання має доводитися сторонами відповідно до правил ст. 12, 81 ЦПК України в контексті обов`язку батьків по утриманню дітей, поєднаного з презумпцією можливості батьків його забезпечувати, що витікає із свідомого рішення батьків народити дітей, яке нерозривно пов`язано з існуючою спроможністю батьків належним чином їх утримувати. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. \~Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. \~Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При визначенні зазначеного розміру аліментів, суд виходить із встановлених обставин справи, а також того, що спільна дитина сторін [PERSON] проживає разом із позивачкою, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні\~дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік дитини. Серед іншого суд , враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Відомостей про незадовільний стан\~ здоров`я відповідача суду не надано. Інших неповнолітніх дітей, дружини, непрацездатних батьків на утриманні відповідача , судом не встановлено. Доказів неможливості сплати аліментів у такому розмірі, який просить позивачка , відповідач до суду не надав. Даних про те, що розмір доходів відповідача не дає йому змоги сплачувати аліменти на утримання малолітньої доньки, матеріали справи не містять. Оскільки, відповідач є батьком малолітньої [PERSON] та на нього покладено однаковий з позивачкою обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, проходить військову службу за контрактом, отримує грошове забезпечення , є здоровим та працездатним чоловіком, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку ( доходу), який має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Визначений судом розмір аліментів на переконання суду дозволить зберегти баланс між потребами дитини та потребами відповідача. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно\~ст.191 ч.1 СК України\~аліменти на утримання дитини необхідно стягувати з дня пред`явлення позову, а саме з 31.03.2025. Поряд з тим, згідно з положеннями п.1 ч.1ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Щодо розподілу судових витрат. Згідно із частиною 1\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 1 січня 2025 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3028,00 грн. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 1 211 грн 20 коп. Оскільки позивачка, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів, з урахуванням вище викладеного, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 1211,20 грн, оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved