Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Барського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Барської міської ради про визначення способу участі у вихованні дитини. Свої вимоги позивач мотивував тим, що він перебував у шлюбі з відповідачкою, за рішенням суду шлюб розірвано. За час спільного проживання у них народилася донька: [PERSON] , [INFO] . Останні півроку відповідачка з їхньою донькою проживає у с. Ялтушків Жмеринського району Вінницької області, разом зі своєю мамою та бабусею. До переїзду у село їхня донька відвідувала дитячий дошкільний заклад [ADDRESS] та позивач мав можливість спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні. Після того, як дитина стала проживати у селі, відповідачка стала чинити позивачу перешкоди у спілкуванні з донькою. На його дзвінки на мобільний телефон дитини ніхто не відповідає, йде лише переадресація дзвінків на автовідповідач. Тобто, дитина не має доступу до мобільного телефону, який він їй придбав. Вказав, що судовим наказом Вінницького міського суду від 30.10.2023 з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] у розмірі частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.10.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Позивач є військово-службовцем, командиром взводу охорони в/ч [NUMBER] , де частиною вчасно утримуються аліменти на утримання дитини. Зазначив, що має змогу приймати участь у вихованні доньки особисто. Ураховуючи викладене, просить визначити спосіб його участі у вихованні доньки таким чином: надати батькові можливість приймати участь у вихованні дитини та мати з нею побачення й спілкування кожної суботи та неділі тижня на протязі всього дня; можливість спільного проведення відпустки у літній період на протязі місяця; можливість безперешкодного спілкування з донькою за допомогою засобів зв`язку (мобільного телефону, Інтернету та інших засобів зв`язку). Представник відповідачки [PERSON] адвокат Жунку Д.С. подав до суду відзив на позовну заяву. Відповідно до змісту якого, заперечив щодо позовних вимог [PERSON] та просив відмовити у позові. Зазначив, що твердження позивача про те, що [PERSON] перешкоджає йому спілкуватися з дитиною, що дитина не відповідає на його телефонні дзвінки та не має доступу до мобільного телефону не ґрунтуються на фактичних обставинах справи. Так, роздруківками скріншотів листування сторін у месенджері підтверджується той факт, що відповідачка [PERSON] надає можливість позивачу [PERSON] спілкуватися з їхньою спільною дитиною [PERSON] та дозволяє брати дитину до себе, коли позивач виявляє таке бажання. Разом з тим, батько дитини у 2024 році бачився з донькою лише три рази. У 2025 році позивач брав дитину до себе двічі. [PERSON] не має жодних заперечень з приводу спілкування батька з дитиною, не чинить позивачу ніяких перешкод у спілкуванні з їх спільною малолітньою дочкою. Роздруківками скріншотів листування із месенджера підтверджується, що позивач спілкується із дочкою за допомогою відеозв`язку, а тому обставини, викладені у позовній заяві, є необґрунтованими, а позовні вимоги безпідставними. Ураховуючи положення ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 1, 2 ст. 159 СК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України, за відсутності доказів того, що відповідачка чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з малолітньою дитиною, ураховуючи, що позивач не звертався до органу опіки та піклування з приводу наявності перешкод у спілкуванні з дочкою, за відсутності рішення органу опіки та піклування про визначення порядку участі батька у вихованні дитини та доказів ухилення відповідачки від виконання такого рішення, вважає, що немає підстав вважати порушеними права позивача, а тому вимоги позивача про визначення способу участі батька у вихованні дитини є безпідставними та такими, що до задоволення судом не підлягають. Крім того, звертає увагу, що позивач просить суд визначити йому спосіб участі у вихованні дитини, надати можливість приймати участь у вихованні доньки та мати з нею побачення й спілкування кожної суботи та неділі тижня на протязі всього дня; можливість спільного проведення відпустки у літній період на протязі місяця. Разом з тим, відповідно до практики Верховного Суду визначення порядку участі батька у виховані дитини в усі вихідні дні є неприйнятним, оскільки таким чином порушуватимуться права дитини на спілкування з матір`ю у вільний від занять дитини час. Вимогу щодо надання позивачу можливості спільного проведення відпусти з донькою у літній період на протязі місяця, вважає такою, що не відповідає принципу найкращого забезпечення інтересів дитини, ураховуючи вік малолітньої дитини (5 років), яка постійно проживає з матір`ю, з батьком бачиться рідко, окремо з батьком дитина ніколи не проживала і така зміна може негативно вплинути на емоційний стан дитини. У судовому засіданні позивач, представник позивача підтримали позовні вимоги з підстав, що викладені у позовній заяві. У судовому засіданні відповідачка заперечила проти позову. У судовому засіданні представник відповідачки заперечив проти позову. Просив відмовити у його задоволенні повністю з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву. У судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служби у справах дітей Барської міської ради Бородкіна Л.В. зазначила, що на виконання ухвали Барського районного суду Вінницької області від 10.01.2025 органом опіки та піклування виконавчого комітету Барської міської ради у порядку підготовки письмового висновку щодо розв`язання спору було проведено обстеження умов проживання дитини, батьків, вивчено інші обставини щодо участі сторін у вихованні малолітньої доньки, проведено спілкування із самою [PERSON] . Представник третьої особи зазначила, що [PERSON] є комунікабельною, активною дівчинкою, розвинена за своїм віком, не скаржилася на брак спілкування з кимось із батьків, казала, що сумує за дідусем (батьком позивача), розповідала, що хоче гратися з татом, але він буває зайнятий на роботі. За результатами вивчення питання службою не було встановлено фактів перешкоджання відповідачкою участі у вихованні дитини позивачу. Однак, під час засідання служби, позивач запропонував визначити йому можливість зустрічатися з донькою у другу та четверту суботу кожного місяця з можливою ночівлею, та щорічно, під час літніх канікул впродовж одного тижня, попередньо погодивши місце та умови зустрічей з матір`ю, що і було покладено в основу висновку. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні повідомили, що є батьками позивача. Після розлучення його сина з невісткою, їх донечка залишилася жити з невісткою. Вони іноді бачаться з онучкою. Свідки вказували, що певний період, близько півроку, не бачилися з онукою та не могли додзвонитися до неї. Але зараз все нормально. Свідки зазначають, що після переїзду на постійне місце проживання відповідачки з дитиною у село Підлісний Ялтушків, бачитися з онукою важче, оскільки і позивач, і свідки мешкають у м.\~Вінниці. Позивачка або її мама, або бабуся іноді привозять дитину у м.\~Вінницю, тоді вони забирають її до себе та можуть проводити час з онукою. Їх син проводить час з дитиною або у них вдома, або у себе вдома. Свідкам відомо, що у їх сина з колишньою невісткою нема порозуміння щодо побачень з дитиною. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомила, що вона є матір`ю відповідачки. Свідок пояснила, що після розлучення доньки з чоловіком, вона періодично з донечкою живе з нею у с. Підлісний Ялтушків, також у [PERSON] є у власності кімната у гуртожитку у м. Вінниці. Свідок пояснила, що її донька має роботу у м. Вінниці та їздить туди на роботу. Свідок зазначила, що ні [PERSON] , ні вона не заперечували щоб позивач спілкувався зі своєю донькою, пояснила, що іноді привозила онуку у м. Вінницю, де її забирали до себе батьки позивача або позивач. До [PERSON] у с. Підлісний Ялтушків, ні [PERSON] , ні його батьки не приїздили. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомила, що є сусідкою відповідачки близько півроку, свідкові відомо, що відповідачка працює у м.\~Вінниці, з її донькою їй допомагає її мама. Крім того, свідкові відомо, що батько [PERSON] спілкується з нею та якось свідок бачила, що відповідачка передавала доньку її батькові. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідачки, представника відповідачки, представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у позові слід відмовити повністю, з таких підстав. Судом були встановлені такі обставини та відповідні правовідносини. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.11.2023 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Рішення набрало законної сили 28.12.2023. Позивач [PERSON] та донька сторін [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується даними копій довідок про реєстрацію місця проживання Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради. Дитина [PERSON] проживає без реєстрації з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується даними копії довідки Ялтушківського старостинського округу Барської міської ради Вінницької області № 33 від 31.01.2025. На підтвердження того, що позивач є військовослужбовцем, командиром взводу охорони в/ч [NUMBER] , де частиною вчасно утримуються аліменти на утримання дитини, [PERSON] до позовної заяви долучив копію довідки в/ч [NUMBER] № 609 від 20.11.2024 та копію розрахунку заборгованості зі сплати аліментів з 20.10.2023 по 30.09.2024. Згідно з даними копії довідки Комунального закладу «Заклад дошкільної освіти № 18 Вінницької міської ради» № 02-32/31 від 13.11.2024, виданої [PERSON] , батькові вихованки групи № [NUMBER] для дітей 5-го року життя КЗ «ЗДО № 18 ВМР» [PERSON] , [INFO] , про те, що [PERSON] зарахована до ЗДО 26.10.2021 (наказ № 198-О/Д від 26.10.2021). [PERSON] не відвідує заклад дошкільної освіти. Останній день відвідування [PERSON] 31.08.2023. Згідно з даними копії довідки Підлісноялтушківського закладу дошкільної освіти «Вишенька» відділу освіти Барської міської ради Жмеринського району Вінницької області № 1 від 28.01.2025, [PERSON] , 2019 року народження, регулярно відвідує даний дошкільний заклад, завжди має охайний вигляд, має розвиваючі ігри, які час від часу приносить у садок. Мати [PERSON] вільний від роботи час проводить з дочкою, а коли мати на роботі, [PERSON] під наглядом бабусі [PERSON] , 1981 року народження. Батька [PERSON] (відповідно до свідоцтва про народження) працівники садочка не бачили жодного разу. Він не забирав і не приводив дочку у дошкільний заклад. Згідно з даними копії відповіді Служби у справах дітей Барської міської ради, наданої на запит представника відповідачки адвоката Жунку Д.С. щодо надання відомостей про звернення [PERSON] до Служби у справах дітей з приводу наявності перешкод у спілкуванні зі своєю дочкою [PERSON] , які йому створює матір дитини [PERSON] № 15-01-20/45 від 31.01.2025, [PERSON] , [INFO] , з будь-яких питань до Служби у справах дітей Барської міської ради у період з листопада 2023 року та по день видачі довідки не звертався. До відзиву відповідачка долучила роздруківку листування (скріншоти) з месенджера, як доказ того, що вона надає можливість [PERSON] спілкуватися з їхньою спільною дитиною та дозволяє брати дитину до себе, коли позивач виявляє таке бажання. Суд приймає роздруківки як доказ у справі, оскільки під час судового розгляду позивач підтвердив наявність даної переписки та достовірність її змісту. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Барської міської ради про визначення способу участі батька [PERSON] у вихованні доньки [PERSON] , [INFO] , що затверджений рішенням Виконавчого комітету Барської міської ради № 1 від 24.04.2025, в інтересах малолітньої [PERSON] , [INFO] , є доцільним встановити порядок участі у вихованні дитини батька [PERSON] , а саме зустрічі у другу та четверту суботу кожного місяця з можливою ночівлею, та, щорічно, під час літніх канікул впродовж одного тижня, попередньо погодивши місце та умови зустрічей з матір`ю дитини у телефонному режимі. Статтею 51 Конституції України, ч. 2, 3 ст. 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частина десята статті 7 СК України). Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Приватно - правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного (сімейного) права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; перевага балансу інтересів; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах постанова Верховного Суду від 08.11.2023 у справі №\~761/42030/21, постанова Верховного Суду від 11.12.2023 у справі №\~607/20787/19). За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 цієї\~\~ Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду\~\~ від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 у справі №\~905/1926/16 (пункт 40), від 30.01.2019 у справі №\~569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16.06.2020 у справі №\~145/2047/16-ц (пункт 7.23)). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (частина перша статті 151 СК України). Згідно зі статтями 11, 15 Закону Україну «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст. 142 СК України, діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Статтею 150 СК України встановлені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Позивач вказав, що відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, проте не навів жодного факту дій відповідачки, які б свідчили про це, а лише вказував на те, що на його дзвінки ніхто не відповідав, та дитина не має доступу до телефону. Вказував, що у зв`язку з переїздом відповідачки проживати до її матері у с. Підлісний Ялтушків, йому незручно бачитися з дочкою, оскільки він є військовослужбовцем, та не може надовго відлучатися з м. Вінниці. Вважає, що дочці краще було б жити у м. Вінниці. Однак, наведене не входить до предмету спору. Позивач звернувся до суду з позовом про визначення способу участі у вихованні дитини, та повинен був надати докази того, що його право на таку участь порушується відповідачкою. На підставі показань свідків [PERSON] та [PERSON] було встановлено, що після розлучення сторін у справі був період, коли позивач не бачився з дочкою, однак суду не було надано доказів того, що відсутність особистих побачень була наслідком дій відповідачки, ні позивач, ні його батьки (свідки у справі) не зазначали, що їм не було відомо, де знаходиться дитина, у зв`язку з чим позивач мав перешкоди щодо побачень з дитиною. Тоді як було встановлено і з пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] , так і свідків [PERSON] та [PERSON] , що відповідачка сприяє спілкуванню позивача з донькою. З урахуванням обставин, встановлених судом на підставі доказів, що подані сторонами, відсутні підстави вважати, що відповідачка чинить позивачу будь-які перешкоди у спілкуванні з дитиною, тобто цілеспрямовано унеможливлює спілкування батька з донькою чи не дозволяє доньці спілкуватися із батьком. Зважаючи на викладене, суд приходить висновку, що позивач не довів створення йому перешкод відповідачкою у спілкуванні та вихованні дитини, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки позов задоволенню не підлягає, то судові витрати позивача слід залишити за позивачем. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами документів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представник відповідачки зробив відповідну заяву щодо вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed