Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

03 березня 2025 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви, позивач вказує, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] , з якою вона останні п`ять років разом проживала і доглядала її з 2014 року, оскільки бабуся була лежачою. Після смерті бабусі позивач зверталася до нотаріуса за консультацією, який їй повідомив, що вона вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки на день смерті проживала з нею і вона може оформити право власності будь-коли. У квітні 2024 року позивач звернулася до приватного нотаріуса з метою належного оформлення спадщини. Однак постановою приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Угриновської Ю.М. №17/02-31 від 24 лютого 2025 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті бабусі [PERSON] , оскільки у них різні з бабусею адреси реєстрації і в силу вимог статті 1270 Цивільного кодексу України, вона не подала відповідну заяву у межах шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, яким вважається день смерті спадкодавця. Разом з тим, з метою реалізації та захисту своїх прав, позивачу рекомендовано звернутись до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідачем у даній справи визначено спадкоємця першої черги: [PERSON] (єдину дочку покійної бабусі, маму позивача), яка жодних претензій до спадкового майна не має, тому і не зверталися з заявою про прийняття спадщини. За таких обставин позивач просить визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини тривалістю три місяці з дня набрання рішенням законної сили (а.с.1-4). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03\~березня 2025\~ року дану цивільну справу розподілено для розгляду головуючому судді Мелещенко Л.В. (а.с. 15-16). Ухвалою суду від 07 березня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з викликом сторін (а.с. 17-18). Позивач у судове засідання не з`явилася, проте у прохальній частині позовної заяви просить розглядати справу за її відсутності, позов задовольнити у повному обсязі (а.с. 4). У судове засідання відповідач не прибула, але подала до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила розгляд справи здійснювати без її участі (а.с.23). Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Батьками [PERSON] , [INFO] , є батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с.8). Відповідно до копії свідоцтва про смерть, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (а.с. 9). Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 73705954 (а.с. 10). 24 лютого 2025 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Угриновською Юлією Мирославівною відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті бабусі [PERSON] та рекомендовано звернутись до суду для встановлення додаткового строку, достатнього для подання заяви для прийняття спадщини (а.с. 11). Відповідно до копії свідоцтва про народження, батьками [PERSON] , [INFO] , є батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с.12). Як вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу, 13 лютого 1988 року [PERSON] , [INFO] , уклав шлюб із [PERSON] , [INFO] . Прізвище дружини після укладення шлюбу [PERSON] (а.с.13). Згідно частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 5 Цивільного процесуального кодексу України\~визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно статті 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1258 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259\~цього Кодексу. Частиною першою статті 1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець за\~заповітом чи\~за законом\~має право\~прийняти спадщину\~або не\~прийняти її. У відповідності\~з положеннями\~частини першої-другої\~статті 1269\~Цивільного кодексу\~України,\~спадкоємець,\~який бажає\~прийняти спадщину,\~але на\~час відкриття\~спадщини не\~проживав постійно\~із спадкодавцем,\~має подати\~нотаріусу або\~в сільських\~населених пунктах\~-\~уповноваженій на\~це посадовій\~особі відповідного\~органу місцевого\~самоврядування заяву\~про прийняття\~спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частиною першою статті 1270 Цивільного кодексу України\~визначено, що для прийняття\~спадщини встановлюється\~строк у\~шість місяців,\~який починається\~з часу\~відкриття спадщини. Відповідно до\~статті 1221 Цивільного кодексу України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. Згідно з положеннями пункту 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»,\~особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга\~статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому\~статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини. Згідно частини п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та відповідно до частини третьої статті 1296 Цивільного кодексу України, відсутність свідоцтва про право па спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до частини першої статті 1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець протягом шестимісячного строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Проте положенням частини третьої цієї ж статті визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач\~змушена звернутися до суду із цим позовом, оскільки в інший спосіб захистити своє право можливості не має. Строк на подачу заяви до нотаріальної контори позивач пропустила з поважних причин. Судом встановлено, що спору про спадкування не існує, а сама спадщина відповідно до вимог\~статті 1277 Цивільного кодексу України\~відумерлою не визнана, а отже вона є досі відкритою, тому, відповідно до частини першої статті 1268 Цивільного кодексу України, позивач має право на її прийняття як спадкоємець. Згідно частини третьої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до положень статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки така заява відповідача про визнання позову не суперечить фактичним обставинам у справі. Враховуючи рівень обізнаності позивача, її сумлінну помилку щодо необхідності подання заяви про прийняття спадщини, суд вважає, що заява про прийняття спадщини не була подана позивачем з поважних причин і дійшов висновку, що додатковий строк тривалістю три місяці буде достатнім для прийняття спадщини позивачем. Суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що відповідача визнав позовні вимоги у повному обсязі, визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі. На підставі вищенаведеного, відповідно до статей 1217, 1220, 1223, 1261, 1270, 1272 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved