Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-01 00:00:00

Представник заявника [PERSON] адвокат Ігнатов Є.Є. звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в селі Молодіжне, Мелітопольського району, Запорізької області, яке на день його смерті було і на сьогоднішній день є тимчасово окупованою російською федерацією територією України. Факт смерті підтверджується медичним свідоцтвом про смерть серії 23 №200857613. Померлий [PERSON] є рідним батьком заявниці, що підтверджується свідоцтвом про народження заявниці [PERSON] , серії [NUMBER] , в якому її батьком зазначений [PERSON] , про що в книзі записів актів громадського стану про народження зроблено відповідний запис; копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 13.11.2009 року. Заявник та її представник у судове засідання не з`явилися, були повідомлені судом своєчасно та належним чином про час та місце розгляду справи. Просили суд проводити слухання справи за їх відсутності. Представник заінтересованої особи Комунарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. За таких обставин, суд вважає, що неявка заявника та представника заінтересованої особи не перешкоджає розгляду справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов таких висновків. Відповідно до Наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 року №376 про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, вся територія Мелітопольського району, до складу якої входить село Молодіжне, є тимчасово окупованою російською федерацією територією України, а тому встановлений особливий режим, в умовах якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. На підставі наданих заявником документів, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженець села Молодіжне, Михайлівського району, Запорізької області, є рідним батьком [PERSON] , що підтверджується наступними документами: - свідоцтвом про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , в якому її батьком зазначений [PERSON] , про що в книзі записів актів громадського стану про народження зроблено відповідний запис; - свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого 13.11.2009 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану запорізького міського управління юстиції про те, що громадянин [PERSON] та громадянка [PERSON] , 24.10.2009 року зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] ; - копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , який належить [PERSON] , [INFO] ; - копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , який належав померлому [PERSON] , [INFO] ; - копією медичного свідоцтва про смерть серії 23 №200857613 виданого 30.04.2025 року органами окупаційної влади, яким засвідчено факт смерті [PERSON] . Таким чином, з досліджених судом документів, встановлено родинні відносини заявника з померлою та факт смерті. На підставі ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті; державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року №52/5 (з відповідними змінами та доповненнями) підставою для проведення державної реєстрації смерті є, зокрема, лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року №545, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції\~та законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акту цивільного стану. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до\~Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». У зв`язку з наведеним, а також враховуючи те, що підставою для видачі свідоцтва про смерть є лікарське свідоцтво про смерть або фельдшерська довідка про смерть, форми яких затверджені Міністерством охорони здоров`я України, отримати які заявниця можливості не має, так як її батько помер у 2025 році на тимчасово окупованій території України, у зв`язку з чим на даний час заявниця позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть чоловіка на території України. Згідно зі ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Таким чином, документи, що підтверджують факт смерті особи на тимчасово окупованій території України, видані органами окупаційної влади підтверджують факт смерті, однак, за формою та змістом не відповідають вимогам українського законодавства, а тому не можуть бути підставою для проведення реєстрації смерті особи в органах РАЦС Міністерства юстиції України. Не може вважатись легітимним на території України і свідоцтво про смерть особи, видане органом, який створено на цій території в порядку, не передбаченому законом України. Відповідно до ч.1\~ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених\~Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до ст.ст.3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Забезпечення кожному права на справедливий суд і реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. Європейський суд з прав людини у справах «Кіпр проти Туреччини» і «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» констатував, що зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Європейський суд з прав людини, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Враховуючи викладену практику Європейського суду з прав людини, суд вважає за необхідне взяти до уваги надані заявником документи, і оцінити їх разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, оскільки можливість збору доказів смерті особи на окупованій території може бути істотно обмеженою, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного і сімейного життя тощо. Встановлення факту смерті [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~який помер\~ [INFO] породжує юридичні наслідки для заявниці, при цьому, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в селі Молодіжне, Мелітопольського району, Запорізької області, тому необхідно встановити факт його смерті в судовому порядку.

Outcome: approved