Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що розпорядженням голови Дубенської РДА від 28.08.2008 № 425 погоджено проєкти землеустрою щодо організації території масивів земельних часток (паїв) на території Птицької сільської ради, затверджено протокол зборів власників земельних часток (паїв) від 01.06.2008 про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) на території Птицької сільської ради та вирішено передати у власність та виділити в натурі (на місцевості) земельні ділянки 558 громадянам власникам земельних часток (паїв) із земель колективної власності колишнього колишнього КСП «ім.Шевченка» на території Птицької сільської ради та видати державні акти на право власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, в розрізі площ та угідь, згідно з додатком. Відповідно до додатку до вказаного розпорядження, [PERSON] взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РВ0039775 виділено в натурі (на місцевості) у масиві № 1 (п. 6) земельну ділянку: [NUMBER] площею 2,01 га та у масиві № 82 - земельну ділянку № [NUMBER] площею - 1,52 га. Згідно з інформацією Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 19.11.2024, на теперішній час у власності [PERSON] залишається земельна ділянка площею 1,52 га, кадастровий номер 5621686000:11:024:0358, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 297712 від 23.07.2009. Таким чином, [PERSON] , будучи іноземною громадянкою, протягом 23.07.2009 набула право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення та упродовж року добровільно її не відчужила, у зв`язку з чим, право власності на земельну ділянку підлягає припиненню шляхом її конфіскації за рішенням суду та продажу на земельних торгах. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 06.02.2025 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 19.03.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Відповідачка про час та місце розгляду справи повідомлена шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судова Влада України. Заяв та клопотань не надала, відзиву не надіслала, про причини неявки не повідомила, тому суд визнає її неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у її відсутність. Прокурор Дубенської окружної прокуратури Стрільчук Н.О. згідно поданої заяви просить розгляд справи проводити без участі прокурора. Зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Від представника Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області до суду надійшло клопотання, в якому просить справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник третьої особи Тараканівської сільської ради згідно поданої заяви просить розгляд справи проводити без участі представника, зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , являється громадянкою Російської федерації. Згідно інформації, наданої Управлінням ДМС України в Рівненській області, остання зареєстрованою на території Рівненської області не значиться (а.с.13 зворот, 31). Розпорядженням голови Дубенської РДА від 28.08.2008 № 425 погоджено проєкти землеустрою щодо організації території масивів земельних часток (паїв) на території Птицької сільської ради, затверджено протокол зборів власників земельних часток (паїв) від 01.06.2008 про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) на території Птицької сільської ради та вирішено передати у власність та виділити в натурі (на місцевості) земельні ділянки 558 громадянам власникам земельних часток (паїв) із земель колективної власності колишнього колишнього КСП «ім.Шевченка» на території Птицької сільської ради та видати державні акти на право власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, в розрізі площ та угідь, згідно з додатком (а.с.9 зворот - 10). Відповідно до додатку до вказаного розпорядження, [PERSON] взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РВ0039775 виділено в натурі (на місцевості) у масиві № 1 (п. 6) земельну ділянку: [NUMBER] площею 2,01 га та у масиві № 82 - земельну ділянку № [NUMBER] площею - 1,52 га. (а.с.10 зворот-11). Згідно з інформацією Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 19.11.2024, на теперішній час у власності [PERSON] залишається земельна ділянка площею 1,52 га, кадастровий номер 5621686000:11:024:0358, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 297712 від 23.07.2009. Зазначені обставини також підтверджуються Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.8, 11 зворот-12). Факт перебування земельної ділянки кадастровий номер 5621686000:11:024:035, площею 1,5217 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства підтверджується відомостями з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 05.05.2025 (а.с.73). Листом керівник Дубенської окружної прокуратури повідомила Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області про намір прокуратури підготувати позовну заяву в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру у Рівненській області про припинення права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 5621686000:11:024:0358 та запропоновано повідомити чи не заперечує ГУ Держгеокадастру у Рівненській області щодо звернення окружної прокуратури до суду з даним позовом, у відповідь на який управління листом від 11.12.2024 повідомило, що не заперечує проти звернення прокурора до судових органів з даним позовом (а.с.17-18). IV. Норми права, які застосував суд. Відповідно до ст.1 ЗК України, земля в Україні є національним багатством і перебуває під особливою охороною закону. Згідно норм ст. 19 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення віднесено до категорії особливо цінних. Положення статей 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі статтею 80 ЗК України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте, з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм ЗК України, суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. У відповідності до ч. 5 ст. 22 ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. Згідно ч. 3 ст. 81 ЗК України, іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі:придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності;прийняття спадщини. Згідно пункту "е" ч. 1 ст. 140 ЗК України, однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Відповідно ст. 145 ЗК України, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду. Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 ЦК України визначено конфіскацію, як одну з підстав припинення права власності. Частиною 5 ст.41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція), кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-92цс13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», від 11 березня 2003 року «Новоселецький проти України», від 1 червня 2006 року «Федоренко проти України»), Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. У відповідності до ч. 4 ст. 145 ЗК України, конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Статтею 153 ЗК України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У випадках передбачених цим Кодексом та іншими законами України, допускається викуп земельної ділянки. При цьому, власникові земельної ділянки відшкодовується її вартість. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Досліджені судом докази достовірно вказують на те, що громадянка російської федерації отримала у власність земельну ділянку розміром 1,52 га, кадастровий номер 5621686000:11:024:0358, що знаходиться на території Тараканівської територіальної громади (колишньої Птицької сільської ради), цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, однак у встановленому законом порядку протягом року не відчужила її та володіє до цього часу. Таким чином, у зв`язку з невиконанням обов`язку добровільного відчуження земельної ділянки сільськогосподарського призначення, право власності відповідачки на вказану земельну ділянку необхідно припинити шляхом конфіскації На думку суду, в даному випадку наявна справедлива рівновага між державним (суспільним) інтересом та інтересом власника земельної ділянки, оскільки остання мала достатньо часу та засобів для реалізації свого права та виконання свого обов`язку, однак до цього часу земельну ділянку не відчужила, що порушує вимоги земельного законодавства. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов прокурора є обґрунтованим й підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за позовну заяву в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved