Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-01 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за договором позики. У обґрунтування позову посилалась на те, що 30.05.2024, [PERSON] , отримав у неї 25000 Євро, котрі зобов`язався повернути до 15.06.2024 на, що власноручно написав розписку. У вказаний в розписці строк відповідач кошти не повернув, а тому змушена звернутись до суду. Під час розгляду справи по суті позивач в судовому засідані підтримала позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] , в судовому засіданні в задоволенні позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав: Згідно долученої до справи розписки відомо, що 30 травня 2024 року, [PERSON] , отримав кошти від [PERSON] , в сумі 25000 Євро, які зобов`язався повернути до 15 червня 2024 року. Відповідно до свідоцтва про зміну імені від 01.10.2024, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище на « [PERSON] ». У відповідностідо вимог ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш яку десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а увипадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як визначено у ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та впорядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно із вимогами\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно з частиною першою\~статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до\~статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Із розписки від 30.05.2024 року відомо, що [PERSON] , отримав кошти в сумі 25000 Євро від [PERSON] , що ним не заперечується в судовому засіданні, які зобов`язався повернути до 15 червня 2024 року. Частиною 1\~ст. 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, за наявності розписки, в якій засвідчені факт отримання відповідачем грошових коштів, така підтверджує факт укладення договору позики між позивачем та відповідачем. Як вбачається із позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 18.12.2018 року, справа № 686/21857/16-ц, «За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першоїстатті 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другійстатті 640 ЦК України, за якою, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13. Вказана розписка містить прізвище, ім`я, по батькові позичальника та позикодавця, суму позики, дату написання та строк виконання. Виходячи з наведеного, судом встановлено, що відповідач [PERSON] , порушує умови договору позики, не виконуючи взяті на себе зобов`язання. За таких обставин суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог сторони позивача, оскільки такі підтверджуються долученими до справи доказами. Відтак, даний позов підлягає до задоволення в повному обсязі заявлених вимог. Відповідно до\~ст. 192 ЦК України\~іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку , встановлених законом. Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства. Такі випадки передбачені ст.\~193, ч. 4 ст.\~524 ЦК України,\~Законом України від 16.04.1991 року «Про зовнішньоекономічну діяльність»,\~Декретом КМУ від 19.02.1993 року «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»\~та\~Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Гривня як національна валюта є єдиним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона цд укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання позики в іноземній валюті позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить вимогам чинного законодавства. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цього з огляду на положення ст. 1046 та 1049\~ЦК України\~належним виконанням зобов`язань з боку позичальника є повернення коштів у строки та розмірі саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в сіх випадках та безумовно в національній валюті України. Таку правову позицію висловлено Великою палатою Верховного суду у постанові від 16.01.2019 року у справі №373/2054/16-ц. Таким чином, загальний розмір заборгованості у відповідача перед позивачкою згідно розписки про отримання коштів становить 25000,00 Євро. У відповідності до\~ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 11891 грн. 50 коп.

Outcome: approved