Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

Представник позивача звернулася в суд з позовом до відповідача, у якому просить визнати за [PERSON] право власності на будинковолодіння [ADDRESS] , загальною площею 43.2 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] . Мотивувала позовні вимоги тим, що [INFO] померла свекруха позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло згадане майно. Повідомила, що на випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт, згідно якого належний їй на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться у с. Лани, Пустомитівського р-ну, Львівської обл., заповіла [PERSON] 26 липня 2022 року Третьою Львівською державною нотаріальною конторою Львівської області відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на розбіжність написанні її імені у заповіті та паспорті громадянина України. 06 вересня 2022 року Сихівським районним судом Львівської області у справі № 464/3459/22 ухвалено рішення, яким встановлено факт, що заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 911, посвідчений 14.03.2002 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сенів А.Б., складено спадкодавцем [PERSON] на імя [PERSON] 21 вересня 2023 року державним реєстратором відмовлено у проведенні реєстраційних дій з підстав незазначення повної адреси об`єкта нерухомого майна та розбіжності у його площі. Відтак, позивач позбавлена можливості реалізувати своє право на спадкування майна. З огляду на вказане, просила заявлені позовні вимоги задовольнити. Ухвалою від 13 березня 2024 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано десятиденний строк для усунення недоліків, описаних у такій. 03 квітня 2024 року представником позивача [PERSON] подано заяву, якою усунуто недоліки позовної заяви. Ухвалою від 16 квітня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 30 квітня 2024 року представником Третьої Львівської\~державної нотаріальної\~контори Львівської\~областіЗ. Спільник подано клопотання про проведення розгляду справи у їх відсутності. 30\~квітня 2024\~року представником Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради В. Паращич подано клопотання про проведення розгляду справи у їх відсутності. 06 червня 2024 року від представника відповідача [PERSON] надійшли письмові пояснення на позовну заяву, згідно мотивів яких просив витребувати у Третьої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області належним чином засвідчену копію спадкової справи № 633/2002, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] , яка народилась [INFO] . Крім цього, просив проводити розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, а при вирішенні спору поклався на розсуд суду. Ухвалою від 17 червня 2024 року витребувано у Третьої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області належним чином засвідчену копію спадкової справи № 633/2002, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] , яка народилась [INFO] . 24 липня 2024 року, 29 листопада 2024 року та 18 лютого 2025 року від Третьої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області надійшла заява, згідно мотивів якої повідомлено, що документи контори по 2004 рік включно згідно вимог чинного законодавства України передані на зберігання до Львівського державного нотаріального архіву за адресою м. Львів, вул. Здоров`я, буд. 9 «А». Просила розгляд справи здійснювати у їх відсутність. Судове засідання 06 листопада 2024 року о 09 год. 40 хв. не відбулось, у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному. Розгляд справи відкладено на 03 лютого 2025 року о 09 год. 00 хв. Судове засідання 03 лютого 2025 року о 09 год. 00 хв. не відбулось, у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному. Розгляд справи відкладено на 21 квітня 2025 року о 09 год. 00 хв. 17 квітня 2025 року представником позивача [PERSON] [PERSON] подано заяву та клопотання, згідно мотивів яких просила проводити підготовче судове засідання у їх відсутності і призначити справу до судового розгляду по суті. Ухвалою від 21 квітня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні 25 квітня 2025 року представник [PERSON] , з думкою якої погодилась позивач [PERSON] , позовні вимоги підтримали з мотивів викладених письмово та просили такі задовольнити. Інші учасники судового розгляду, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, явку повноважного представника не забезпечили, клопотань про відкладення судового розгляду не подали. Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 25.04.2025 року, є дата складення повного судового рішення 05.05.2025 року. Заслухавши пояснення позивача та її представника, розглянувши матеріали справи і докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 12 лютого 1981 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину по заповіту на спадкове майно, яке складається з житлового будинку на одну кімнату, житловою площею 16 кв.м., одної кухні та кладової, що знаходиться в с. Лани, Пустомитівського р-ну, Львівської обл., зареєстрованого в погосподарських книгах сільради під № 131. З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 20 вересня 2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вбачається, що [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР, яка діяла на момент смерті [PERSON] , для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Стаття 527 ЦК Української РСР передбачає, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. За ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Із заповіту, зареєстрованого в реєстрі за № 911, посвідченого 14.03.2002 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сенів А.Б., вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла [PERSON] належний їй на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться у с. Лани, Пустомитівського р-ну, Львівської обл. Як вбачається з відповіді Третьої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області № 2330/02-14 від 26 липня 2022 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на розбіжність написанні її імені у заповіті та паспорті громадянина України. Рішенням Сихівського районного суду Львівської області від 06 вересня 2022 року у справі № 464/3459/22 встановлено факт, що заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 911, посвідчений 14.03.2002 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сенів А.Б., складено спадкодавцем [PERSON] на імя [PERSON] . Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно О. Тракало № 69478778 від 27 вересня 2023 року відмовлено [PERSON] у проведенні реєстраційних дій за заявою з огляду на відсутність у свідоцтві про право на спадщину від 12 лютого 1981 року повної адреси нерухомого майна, а саме назви вулиці і номеру будинку, наявності розбіжності щодо площі об`єкта нерухомого майна, відсутності документів, що посвідчують виникнення/перехід права власності на господарську будівлю літ. «Б». Як вбачається з технічного паспорта будинку садибного типу від 03 січня 2023 року, житловий будинок [ADDRESS] , складається з 2 житлових кімнат загальною площею 43,2 кв.м., житловою площею 29,8 кв.м., 1936 року завершення будівництва. Із виписки з погосподарської книги № 4 с. Лани Гуменецької сільської ради Пустомитівського району Львівської області на 2001-2005 роки встановлено, що за [PERSON] , яка померла [INFO] , числиться житловий будинок за адресою Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Лани (особовий рахунок № [NUMBER] ). У розділі ІІІ записано, що житловий будинок побудовано 1920 року, загальною площею 42 кв.м., житловою площею 28 кв.м., кількість житлових кімнат 2. Фактична адреса [ADDRESS] . З відповіді ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» № 4986 від 17 січня 2024 року вбачається, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи станом на 29 грудня 2012 року, реєстрація права власності на житловий будинок [ADDRESS] , відсутня. Вказаний будинок складається з двох житлових кімнат та кухні, загальна площа яких складає 43,2 кв.м., житлова площа 29,8 кв.м. Водночас, суд зазначає, що свідоцтво про право на спадщину по заповіту видане [PERSON] 12 лютого 1981 року на однокімнатний житловий будинок житловою площею 16 кв.м. Суперечності також містяться у виписці з погосподарської книги № 4 с. Лани Гуменецької сільської ради Пустомитівського району Львівської області на 2001-2005 роки, згідно якої рік будівництва житлового будинку вказано 1920 р. та інвентаризаційній справі ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», у якій завершення будівництва зазначено 1936 року. Слід вказати, що виписка з погосподарської книги не може бути єдиним доказом на підтвердження факту, що за особою [PERSON] , яка померла [INFO] , рахується житловий будинок [ADDRESS] , який складається з двох житлових кімнат та кухні, загальною площею 43,2 кв.м., житловою площею 29,8 кв.м. Вказані відмінності у площах житлового будинку, кількості кімнат та роках його побудови не дають суду підстав вважати, що Ф. Івасик 12 лютого 1981 року видано свідоцтво про право на спадщину по заповіту саме на житловий будинок [ADDRESS] , який складається з двох житлових кімнат та кухні, загальною площею 43,2 кв.м., житловою площею 29,8 кв.м. Враховуючи викладене вище, суду не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що будинок [ADDRESS] , який складається з двох житлових кімнат та кухні, загальною площею 43,2 кв.м., житловою площею 29,8 кв.м., належав на праві власності [PERSON] . Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вказане, суд прийшов до висновку про те, що обставини, якими представник позивача мотивувала позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому у задоволенні таких слід відмовити. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed