Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

28.03.2024 року до суду звернулася позивач, [PERSON] , з позовом про визнання батьківства та стягнення аліментів до відповідача [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровський відділ\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану у\~Кам`янському районі\~Дніпропетровської області\~Південного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Одеса)\~ 29.03.2024 року отримані відомості із Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. 29.03.2024 року ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовчому судовому засіданні на 18.06.2024 року. 22.04.2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. 14.05.2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив. 18.06.2024 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений на 25.09.2024 року за клопотанням сторін. 25.09.2024 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні зупинений в зв`язку з призначенням судової молекулярно-генетичної експертизи. 30.12.2024 року до суду надійшло повідомлення експерта про неможливість проведення експертизи в зв`язку з неявкою громадянина [PERSON] на експертизу у призначену дату і час. 06.01.2025 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області поновлене провадження у справі. Справа призначена до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 12.03.2025 року. \~ \~ 12.03.2025\~року проведене\~ підготовче\~судове засідання.\~Справа призначена\~до розгляду\~ \~на 07.05.2025\~року.\~ Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 07.05.2025 року в судовому засіданні оголошено вступну і резолютивну частину рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визнати відповідача батьком малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Внести зміни до актового запису про народження дитини - [PERSON] , [INFO] , вчиненого Верхньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) , виключивши відомості про батька дитини « [PERSON] » та вказавши батьком дитини « [PERSON] », змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Стягнути зі відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на наступне. Вона перебувала у шлюбі із [PERSON] . 17.08.2021 року шлюб між ними був розірваний. Згодом вона народила дитину - [PERSON] , [INFO] від [PERSON] , але в зв`язку з тим? що на момент народження дитини ще не сплинуло десяти місяців після припинення шлюбу [PERSON] був записаний батьком дитини. [PERSON] звернувся до суду із заявою про оспорення батьківства та виключення відомостей про нього як про батька з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] . Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29.01.2024 року відомості про батька дитини - [PERSON] були виключені із актового запису про народження дитини - [PERSON] , [INFO] .. Вона тривалий час мала близькі стосунки , зустрічалась із [PERSON] , та певний час проживали разом, вели спільне господарство. [INFO] вона народила сина, [PERSON] . Відповідач є батьком дитини, проте відмовився подати в органи реєстрації актів цивільного стану заяву про реєстрацію батьківства. На сьогоднішній день запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проведений в порядку, передбаченому ст. 135 СК країни зі слів матері. Відповідач не цікавиться дитиною, не надає матеріальну допомогу, не приймає і не хоче приймати участі у житті дитини. Відповідач є молодою та здоровою людиною та відповідно має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Домовитися з відповідачем про визначення походження дитини саме від нього та реєстрації його батьком сина не вдалося, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала за підставами, викладеними в позовній заяві. Також пояснила, що вона познайомилась з відповідачем в 2018 році. У них були тісні відносини, вони зустрічались з відповідачем. Відповідач запрошував її на побачення, дарував букети квітів. Вони разом жили у квартирі її тітки, разом вони відпочивали, відповідач їй часто телефонував. Потім відповідач був призваний на службу в ЗСУ. Через деякий час в неї народилась дитина. Так як в той час у неї захворіла мама і померла сестра, з пологового будинку її забрала мати відповідача до себе додому та деякий час вона проживала в сім`ї відповідача. Мати відповідача раділа онукові та всіляко допомагала їй. Згодом її мати одужала та вона перейшла жити до своєї матері. В подальшому поведінка відповідача до неї змінилась, спочатку він став менше спілкуватись із нею. А потім взагалі перестав спілкуватись, почав говорити, що він не є батьком дитини. Відношення сім`ї відповідача до неї також змінилось без будь-яких на те причин. Вона як до зустрічі із відповідачем так і після народження дитини проживала та проживає з мамою і з будь-якими іншими чоловіками не зустрічалась та не зустрічається, а виховує дитину самостійно. У справі призначалась експертиза для визначення батьківства відповідача, але останній на неї не з`явився, мотивуючи це тим, що не мав змоги. Проте це не відповідає дійсності, так як відповідач приїздив у відпустку і міг з`явитись до експертної у станови для відібрання зразків. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно поданого відзиву на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечував. Свої заперечення обґрунтовував тим, що в період з вересня 2020 року по грудень 2020 року він таємно спілкувався. Зустрічався та мав близькі стосунки з позивачкою, яка перебувала у шлюбі з [PERSON] , та спільно з останнім проживала. Потім в 2020 році він припинив спілкування з позивачкою. В квітні 2021 року він був призваний на строкову службу. Він не може бути батьком народженої позивачкою дитини, адже з дати їхнього останнього спілкування з позивачкою та до дати народження дитини пройшло більше 11 місяців. Крім того позивачка зустрічалася та мала відносини і з іншими чоловіками. Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29.01.2024 року за позовом [PERSON] , були виключені відомості про батька [PERSON] , із актового запису про народження дитини позивачки. Проте ухвалюючи рішення суд не дослідив всіх обставин справи, а саме той факт, чи знав [PERSON] , що не є батьком біологічним дитини, народженої позивачкою. Так як з цього приводу не має права оспорювати своє батьківство. На підставі чого у задоволенні позовних вимог просить відмовити. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Верхньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного тану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, подавши заяви про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, вислухавши учасників розгляду справи, свідків, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. За доводами позивача судом встановлено, що вона тривалий час мала близькі стосунки, зустрічалась із [PERSON] , та певний час проживала разом, вела спільне господарство. [INFO] вона народила сина, [PERSON] . Факт народження дитини підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Також судом встановлено, що позивачка перебувала у шлюбі із [PERSON] . 17.08.2021 року шлюб між ними був розірваний. Як вбачається з наданих суду доказів, шлюб між [PERSON] , і [PERSON] , розірваний 17 серпня 2021 року, а дитина [PERSON] народилася [INFO] , тобто до спливу 10 місяців після розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 122 СК України -Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Таким чином [PERSON] , був записаний батьком дитини, так як після розірвання шлюбі і до народження дитини не пройшло 10 місяців. \~ \~ \~В \~2022\~році \~ [PERSON] ,.\~звернувся \~із позовом\~ \~ до\~ суду\~ до\~ [PERSON] ,\~ \~ про\~виключення \~відомостей про\~нього як\~про батька\~дитини \~із \~актового запису\~про народження\~дитини -\~ [PERSON] ,\~ \~ [INFO] .\~ \~ За\~рішенням \~ Верхньодніпровського\~районного суду\~Дніпропетровської області\~ від\~ \~29\~ січня\~ 2024\~року \~позовні вимоги\~ були\~задоволені \~та \~ виключені\~ відомості\~про \~ [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , із актового запису № 209 від 30 листопада 2021 року, складеного Верхньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам?янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про народження дитини - [PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджується копією рішення суду. Відповідно до ч 4. ст. 82 СК України - Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. При цьому з дослідженого вищевказаного рішення суду встановлено, що факт відсутності кровного споріднення між [PERSON] , та дитиною [PERSON] , [INFO] підтверджується висновком експерта №896-МГ, згідно якого [PERSON] , [INFO] , не може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженого [PERSON] , [INFO] . Таким чином факт відсутності кровного споріднення [PERSON] , та дитиною [PERSON] , [INFO] підтверджується не лише рішенням суду, а й висновком судової генетичної експертизи. Тому доводи відповідача про те, що при розгляді цієї справи не досліджені всі обставин справи, суд вважає безпідставним. Крім того відповідач подавав апеляційну скаргу на дане рішення суду, що підтверджується копією апеляційної скарги та копією ухвали Дніпровського апеляційного суду від 17.09.2024 року, якою закрите провадження за апеляційною скаргою відповідача за тими підставами, що останнім не наведе, яким чином рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2024 року впливає на права, свободи та інтереси [PERSON] . \~ \~ \~ \~На підставі\~рішення Верхньодніпровського\~районного суду\~Дніпропетровської області\~ від\~ \~29\~ січня\~ 2024\~року \~ були\~ внесені\~зміни \~до актового\~запису про\~народження \~ дитини [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та \~відомості про\~батька \~дитини \~ « [PERSON] »\~ внесені\~на підставі\~ \~ч.1\~ ст.\~ 135\~СК України\~ (зі\~ слів\~матері).\~ Таким чином відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] , на час розгляду справи внесені до Державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію народжень на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України - Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1)\~за заявою\~матері та\~батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ,2,3, 4 ст. 128 СК України - За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved