Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання або до досягнення дитиною 23-річного віку. Позов мотивований тим, що позивач із відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, однак спільне проживання з відповідачем фактично припинено та розірвано шлюб на підставі рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 25.09.2014 року, справа №132/2854/14-ц. Від шлюбу даного шлюбу в сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Повнолітня донька сторін продовжує навчання та є студентом третього курсу у ВСП «Вінницький торговельно-економічного фахового коледжу ДТЕУ», термін навчання до 30.06.2025, навчання на платній основі, тому крім оплати за навчання, позивач як матір дитини, несе витрати на її проживання, харчування, тому позивач не має достатніх коштів для подальшої оплати за навчання спільної з відповідачем доньки та задоволення усіх її життєвих потреб. Також позивач зазначає, що відповідач працездатний та здоровий, пенсіонер внутрішніх військ, офіційно працює, проходить військову службу у В/ч [NUMBER] , інших дітей на утриманні не має, аліментів нікому не платить, тому має змогу надавати допомогу, своїй доньці, як повнолітній дитині, яка продовжує навчання. Позивачу важко самостійно утримувати дитину та забезпечити їй достатній рівень життя. Викладене стало підставою для звернення позивачем до суду з даним позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.03.2025 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідач у визначений в ухвалі строк правом на подання відзиву скористався та подав на позов відзив, у якому висловив заперечення щодо обґрунтувань заявлених позовних вимог, але заявлені позовні вимоги щодо стягнення із нього аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, визнав частково, та просив суд ухвалити рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 10 000 грн., починаючи з 03.03.2025 і до закінчення навчання 30.06.2025 року. Позивач подала до суду заяву, в якій підтримала заявлені позовні вимоги та просила суд задовольнити їх у повному обсязі, розгляд справи просила здійснювати у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи обізнаний та повідомлений належним чином, про що свідчать відзив на позовну заяву та надіслані ним на адресу суду додаткові докази відсутності за ним заборгованості по сплаті аліментів на час розгляду справи, а також часткове визнання позовних вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. На підставі п.п. 1-2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності позивача та відповідача. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.11.1995 року по 25.09.2014 рік, та на підставі рішення Калинівського районного суду Вінницької області, справа № 132/2854/14-ц, шлюб між ними було розірвано (а.с. 12-13). Згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 16.03.2007 року вбачається, що позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] .(а.с.14). На підставі виконавчого документу від 15.11.2022 року та рішення Вінницького міського суду Вінницької області, справа № 127/19047/22, з відповідача стягувалися аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно з 29.08.2022 року по досягнення дитиною повноліття та відповідно до постанови державного виконавця від 02.05.2025 року провадження було закінчено та за позивачем відсутня будь-яка заборгованість з приводу стягнення аліментів. Судом встановлено, що спільна донька сторін [PERSON] , [INFO] , досягла повноліття, відповідач не надає матеріальної допомоги в добровільному порядку на утримання дитини, і доказів які б це спростували у матеріалах справи відсутні, тим самим ставлячи позивача в скрутне матеріальне становище, оскільки їх спільна донька продовжує навчання у ВСП «Вінницький торговельно-економічного фаховий коледж ДТЕУ» та є студенткою третього курсу спеціальності «Підприємництво, торгівля та біржова діяльність», денної форми навчання, термін навчання з 01.09.2022 по 30.06.2025.(а.с.15-19). Оскільки спільна донька сторін по справі навчаться на денній формі навчання, здобуває передвищу освіту, працювати та заробляти кошти на власні потреби у неї можливості немає, тому крім оплати за навчання, позивачка як матір дитини, несу витрати на його проживання, харчування, витрати пов`язані з навчання. У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ст. 199 ч.1 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Згідно статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п. 20 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Зазначена постанова підтримана постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 червня 2019 року по справі № 754/866/18. З огляду на викладене суд констатує, що наведеними вище, описаними судом доказами доведена обов`язкова сукупність таких юридичних фактів: походження [PERSON] , [INFO] , від відповідача, досягнення нею 18 років, її вік є меншим 23 років, продовження нею навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у відповідача можливості надавати таку допомогу, що не заперечується відповідачем. Отже, суд бере до уваги те, що [PERSON] , [INFO] , є повнолітньою донькою позивача та відповідача, продовжує навчання на платній основі, проживає на даний час з матір`ю, інших доходів не має, потребує матеріальної допомоги від свого батька на час навчання, а відповідач має змогу надавати доньці таку допомогу, перешкод для виконання ним обов`язку у виді сплати аліментів по утриманню власної повнолітньої дитини у розмірі достатньому для забезпечення її життєвих потреб судом не встановлено. При визначені розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, судом приймаються до уваги, що відповідач позовні вимоги визнає частково, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, та у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а тому, з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін та повнолітньої дитини, у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з продовженням нею навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, щомісячно, починаючи з 03.03.2025 року та до закінчення [PERSON] , [INFO] , навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. Вказаний розмір аліментів на переконання суду є справедливим та достатнім для матеріального забезпечення повнолітньої [PERSON] , [INFO] , на час її навчання, з огляду на спільний та рівний обов`язок як батька, так і матері по матеріальному утриманню дітей, а також враховуючи, що відповідач не заперечував проти стягнення аліментів. Висловленні його заперечення щодо обґрунтування позивачкою заявлених позовних вимог є безпідставними та не спростованими, щодо викладених ним обставин своїх заперечень у відзиві про здійснення щомісячного перерахунку на картковий рахунок повнолітньої доньки 10 000 грн., в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження та відповідачем не надано доказів такого перерахунку, а навпаки підтверджують той факт, що відповідач має змогу сплачувати визначений судом розмір аліментів на утримання повнолітньої доньки. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу по аліментам за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави 1 211,20 гривень судового збору.

Outcome: approved