Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-04 00:00:00

В\~січні 2025\~року АТ КБ «ПриватБанк» в особі представника Ляр Д.Ю. через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд стягнути з відповідача\~на свою користь заборгованість у сумі 42\~273,23 грн. за кредитним договором № б/н від 11.11.2013 року та судові витрати у сумі 2422,40 грн. В обґрунтування позову вказано, що [PERSON] звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-Заяву № б/н від 11.11.2013 року та приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку. На підставі вказаної анкети відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 39\~757,62 грн.. [PERSON] після отримання кредитної картки, здійснила дії щодо її активації, користувалася карткою, а також отримувала кредитні кошти з власної ініціативи. Після спливу терміну дії першої картки, [PERSON] здійснила дії для отримання додаткових кредитних карток. Зазначено, що банк виконав свої зобов`язання перед відповідачкою в повному обсязі, але в процесі користування кредитними коштами остання не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення наявної заборгованості. На момент звернення з позовом до суду [PERSON] продовжує ухилятися від виконання свої зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням прав та інтересів АТ КБ «Приватбанк». 17.03.2025 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача подав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, щодо ухвалення судом заочного рішення не заперечив. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, заяв, клопотань або відзиву до суду не направила. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-Заяву № б/н від 11.11.2013 року та приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку. Таким чином, з моменту підписання між банком та відповідачем був укладений договір в порядку ч.1 ст.634 ЦК шляхом приєднання клієнта до запропонованого Банком договору. На підставі вищевказаної Анкети-заяви відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 39\~757,62 грн., що знайшло підтвердження в наданій позиваче довідці від 17.12.2024 року про видачу кредитних карток. У виписці по руху коштів чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, а також факти використання відповідачем кредитних грошей, а отже й отримання кредитної картки, крім того з виписки вбачається, що відповідачка частково сплачувала заборгованість за договором. Отже, відповідач не лише отримала кредитну картку, а й визнала укладення кредитного договору та погодилася з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на виконання укладеного договору та його умов, в тому числі, щодо сплати відсотків. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості [PERSON] станом на 15.12.2024 року має непогашену заборгованість в розмірі 42\~273,33 грн., яка складається з наступного: 35\~903,86 грн. заборгованість за тілом кредиту, 6\~369,37 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст.\~638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Банк надав всю необхідну інформацію в письмову вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору. Враховуючи, що законодавчо не встановлений обов`язок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, доказом наявності факту ознайомлення Відповідача з умовами кредитування є положення ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією (отримання кредиту боржником та сплата ним періодичних платежів). Таким чином, кредитний договір укладений відповідно до норм чинного законодавства та є чинним. Позивач надав до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображенні і графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий. Оскільки наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджується факт укладення між сторонами договору та факт існування за договором заборгованості внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків по сплаті кредиту, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту. За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом у розмірі 42\~273,23 грн. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог. Так, пред`явлений ним позов задоволений повністю. З огляду на це суд вважає, що з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати в сумі 2422,40 грн. З урахуванням викладеного, відповідно до ст. ст. 15, 16, 526, 530, 533, 536, 549-552, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, та

Outcome: approved