Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-08 00:00:00

У березні 2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Какун А.С. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитними договорами у загальному розмірі 76 080 грн 51 коп. Свої вимоги мотивує тим, що 14.02.2022 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] \~ було укладено кредитний договір №102217562. Кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі ТОВ «Мілоан» та доступний через сайт ТОВ «Мілоан» та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, передбачені договором. Згідно умов договору, кредитні кошти надаються Товариством у безготівковій формі, шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки відповідача. 16.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №16072024, у відповідності до умов якого, ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників. Відповідно до реєстру боржників від 16.07.2024 до договору факторингу №16072024 від 16.07.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 22234,00 гривень, з яких: 20000,00гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1134,00 гривень - сума заборгованості за відсотками; 1100, 00 гривень сума заборгованості за комісією. Таким чином, відповідач [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №102217562 у вказаному розмірі. Крім того,\~09.02.2022 між\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«ЛІНЕУРА \~УКРАЇНА» та\~ [PERSON] \~ було\~укладено кредитний\~договір №\~2919483\~в електронній\~формі,\~за умовами\~якого остання\~отримала кошти\~кредиту у\~безготівковій формі\~ \~шляхом їх\~перерахування за\~реквізитами платіжної\~картки,\~наданими відповідачем.\~Кредит вважається\~наданим в\~день перерахування\~ТОВ «ЛІНЕУРА\~ УКРАЇНА»\~суми кредиту.\~19.07.2023\~року між\~ТОВ «ЛІНЕУРА\~ УКРАЇНА»\~та ТОВ\~«ФК «ЄАПБ»\~укладено Договір\~факторингу №\~19072023,\~у відповідності\~до умов\~якого останнє\~набуло право\~вимоги до\~боржників за\~кредитними договорами,\~вказаними у\~реєстрі боржників,\~в тому\~числі,\~до [PERSON] \~в сумі\~23792,51грн,\~з яких:\~4900,00\~грн -\~сума заборгованості\~за основною\~сумою боргу;\~18\~892,51\~грн -\~сума заборгованості\~за відсотками. Таким чином, відповідач [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 2919483 у вказаному розмірі. Крім того, 04.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 270137 в електронній формі. Згідно умов договору, кредитні кошти надаються Товариством у безготівковій формі, шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки відповідача. 29.02.2024\~між ТОВ\~«СЕЛФІ КРЕДИТ»\~ та\~ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» укладено\~Договір факторингу\~№ 29022024,\~у відповідності\~до умов\~якого ТОВ\~«ФК «ЄАПБ»\~набуло права\~вимоги до\~боржників,\~вказаними у\~реєстрі боржників,\~в тому\~числі до\~ [PERSON] \~ в\~сумі 30054,00грн,\~з яких:\~13000,00\~грн -\~сума заборгованості\~за основною\~сумою боргу;\~17054,00\~грн -\~сума заборгованості\~за відсотками. Таким чином, відповідач [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 270137 у вказаному розмірі. Ухвалою суду від 06.03.2025 провадження по справі відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. \~ \~ \~ \~У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідач відзив на позовну заяву не надала. \~ \~ \~ \~Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідні до них правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14.02.2022 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] шляхом використання\~електронного підпису\~одноразовим ідентифікатором було укладено договір про споживчий кредит №102217562. Відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 20000грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірах передбачених цим договором строком на 90 днів до 15.05.2022. Відповідно до п.1.5.1 Договору, комісія за надання кредиту: 1100,00 грн., яка нараховується за ставкою 5,50 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Відповідно до п.1.5.2 Договору, проценти за користування кредитом:3780,00 грн., які нараховуються за ставкою 0,63 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду 30 днів. Відповідно до п.1.5.3 Договору, процента ставка за користування кредитом поточного періоду: 60000,00 грн., які нараховуються за ставкою 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду 60 днів. Згідно п.2.1, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково шляхом переказу на Картковий рахунок. Договір про\~споживчий кредит\~№102217562\~від 14.02.2022 підписано в електронному вигляді електронним підписом з одноразовим ідентифікатором [PERSON] [NUMBER] . В матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту, який є додатком до договору. Відповідно до копії Платіжного доручення 39834182 від 14.02.2022, ТОВ «Мілоан» перераховано [PERSON] кошти згідно договору №102217562 у розмірі 20000, 00 грн. 16.07.2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №16072024, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» Права Вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 16.07.2024 року на виконання п.1.2 договору факторингу №16072024 від 16.07.2024 клієнт передав, а фактор прийняв реєстр Боржників. Акт підписано та скріплено печатками обох сторін. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №16072024 від 16.07.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 22234,00грн., з яких: 20000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1134грн. - сума заборгованості за процентами; 1100 грн. сума заборгованості за комісією. Крім того, 09.02.2022 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір № 2919483 про надання кошів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого сума кредиту складає 4900,00 грн., строк кредиту 360 днів. Відповідно до п. 1.4.1 Договору стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту. За п. 1.6 Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання Договору складає за стандартною ставкою 40\~003,60 грн. Відповідно до п. 2.1. Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної карти, реквізити якої надані клієнтом Товариству з метою отримання кредиту. Відповідно до п. 2.4. Договору, кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту за реквізитами, згідно п.2.1 Договору. Договір № 2919483 про надання кошів на умовах споживчого кредиту від 09.02.2022 підписано в електронному вигляді електронним підписом [PERSON] . В матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту, який також підписано 09.02.2022 в електронному вигляді електронним підписом з одноразовим ідентифікатором Х 785 [PERSON] 19 липня 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 19072023, у відповідності до умов якого останнє набуло права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 19.07.2023 року на виконання п.1.2 договору факторингу № 19072023 від 19.07.2023 клієнт передав, а фактор прийняв реєстр Боржників. Акт підписано та скріплено печатками обох сторін. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 19 липня 2023 року до Договору факторингу № 19072023, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №2919483 в сумі 23792,51грн., з яких: 4900 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 18892,51грн. - сума заборгованості за процентами. Крім того, 04.02.2022 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено Договір № 270137 про надання споживчого кредиту, за яким сума кредиту складає 15\~000, 00 грн, строк кредиту 30 днів. Відповідно до п. 1.5.1. Договору, стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується в межах строку кредиту. Відповідно до п. 2.1. Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Відповідно до п. 2.4. Договору, кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту за реквізитами, згідно п.2.1 Договору. Договір № 270137 про надання споживчого кредиту від 04.02.2022 підписано в електронному вигляді електронним підписом одноразовим ідентифікатором [PERSON] . В матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту, який також підписано 04.02.2022 в електронному вигляді електронним підписом [PERSON] 29.02.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 29022024, за яким ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийнято належні ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно акту прийому-передачі Реєстру Боржників №1 від 29.02.2024 року на виконання п.1.2 договору факторингу № 29022024 від 29.02.2024 клієнт передав, а фактор прийняв реєстр Боржників №1. Акт підписано та скріплено печатками обох сторін. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників №1 до Договору факторингу № 29022024 від 29.01.2024, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором №270137 в сумі 30054,00грн., з яких: 13000грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17054,00грн. - сума заборгованості за процентами. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 6\~цього\~Кодексу передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Нормою статті 639\~ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем. Він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до\~частин 1, 2, 4\~статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис.\~\~Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.\~\~Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону\~вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із\~статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України,\~статтею 36 Господарського процесуального кодексу України\~та\~статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. За змістом статті 12 цього Закону\~\~якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З договорів № 102217562 від 14.02.2022, №2919483 від 09.02.2022, №270137 від 04.02.2022 вбачається, що у відповідності до вимог частини 1\~статті 638 ЦК України\~між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Зазначене відповідає висновкам, що викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21). Як передбачено\~ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі\~ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Щодо вимог\~ТОВ «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів»\~про стягнення\~заборгованості за\~Договором про\~споживчий кредит\~№ 102217562\~від 14.02.2022\~укладеним між\~ТОВ «МІЛОАНІ» та [PERSON] в розмірі 22234 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до\~статті 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною першої статті 1048\~ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з статтею 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048\~ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Згідно з частиною першою\~статті 530 ЦК України\~якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Суд дійшов\~висновку про\~задоволення позову\~в цій\~частині \~та \~стягнення з\~ [PERSON] \~на користь\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» заборгованості\~за Договором\~про споживчий\~кредит №\~102217562\~від 14.02.2022 в розмірі 22234,00 гривень, з яких: 20000,00гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1134,00 гривень - сума заборгованості за відсотками; 1100, 00 гривень сума заборгованості за комісією. Щодо вимог ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення заборгованості за Договором №2919483 від 09.02.2022 про надання коштів на умовах споживчого кредиту укладеним між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] в розмірі 23792,51 грн., та про стягнення заборгованості за Договором №270137 про надання споживчого кредиту від 04.02.2022 укладеним між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] в розмірі 30054,00 грн суд зазначає наступне. За змістом ч. 3 ст.12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). У ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року по справі №666/4957/15 вказав на те, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. У постанові від 30 січня 2018 року в справі №161/16891/15 Верховний Суд вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає. Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог (ст.ст.12, 81 ЦПК України). Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторін. Тобто, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс. Кредитний договір, як і договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені і у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі № 755/2284/16-ц. При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Як було\~встановлено судом,\~пунктом 2.1\~Договору \~№2919483\~від 09.02.2022\~про надання\~коштів на\~умовах \~споживчого кредиту\~ передбачено,\~що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної карти, реквізити якої надані клієнтом Товариству з метою отримання кредиту. Відповідно до п. 2.4. Договору, кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту за реквізитами, згідно п.2.1 Договору. Також, п. 2.1. Договору №270137 про надання споживчого кредиту від 04.02.2022, передбачено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Відповідно до п. 2.4. Договору, кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту за реквізитами, згідно п.2.1 Договору. Разом із тим, судом встановлено, що позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що позикодавцями ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» були перераховані грошові кошти відповідачу в розмірі, що передбачені Договором №2919483 від 09.02.2022 про надання коштів на умовах споживчого кредиту та Договором №270137 про надання споживчого кредиту від 04.02.2022, а відповідач ці кошти отримала. Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. Тобто, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Додані до позовної заяви роздруковані розрахунки заборгованості за договорами не є належним доказом надання відповідачеві кредитних коштів, оскільки сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Вказані висновки суду гуртуються на правових позиціях викладених Верховним Судом у постановах від 29 січня 2020 року у справі № 755/18920/18 та від 13 травня 2020 року у справі № 219/1704/17. За вказаних обставин, у зв`язку з не доведенням позивачем факту перерахування кредитних коштів, а отже і обставин видачі кредитних коштів, з метою доведення виконання умов договору позики, а також фактичного користування відповідачем кредитними коштами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення на користь позивача заборгованості у заявленому в позові розмірі, та відмовляє у задоволені позову в частині вимог ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення заборгованості за Договором №2919483 від 09.02.2022 про надання коштів на умовах споживчого кредиту укладеним між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] в розмірі 23792,51 грн., та про стягнення заборгованості за Договором №270137 про надання споживчого кредиту від 04.02.2022 укладеним між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] в розмірі 30054,00 грн. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених вимог у розмірі 878,12 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial