Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути із відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 20.02.2015 у розмірі 49690,37 грн., а також стягнути судові витрати у розмірі 2422.40 грн. судового збору. На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 20.02.2015 з метою отримання банківських послуг [PERSON] підписано Анкету-заяву №б/н та приєдналася до умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщення на сайті банку https://privatbank.ua/terms. Отже, з моменту підписання заяви між Банком та [PERSON] був укладений договір в порядку ч.1 ст.634 ЦК України шляхом приєднання клієнта до запропонованого Банком Договору. Відповідно до підписаної Анкети-заяви, відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому було збільшено до 50000 грн. [PERSON] отримала кредитну картку № [NUMBER] строк дії 07/18 Універсальна. Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору здійснила дії щодо проведення її активації, користувалася карткою, а також отримувала кредитні кошти з власної ініціативи. Позивач вказує, що активація відповідачем картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору. Також позивач звертає увагу суду на те, що [PERSON] не лише отримала кредитну картку, а й визнала укладення кредитного договору та погодилася з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на виконання укладеного договору, в тому числі щодо сплати відсотків. Після спливу строку дії першої картки [PERSON] для можливості користування рахунком додатково отримані наступні картки: Кредитна картка номер [NUMBER] , строк дії 07/19- Універсальна; Кредитна картка номер 4149439005301241, строк дії 10/22 - Універсальна; Кредитна картка номер [NUMBER] , строк дії 08/23 - Універсальна GOLD; Кредитна картка номер 4149629359872033, строк дії 07/26 -Універсальна GOLD; Кредитна картка номер 5168745029107825, строк дії - 04/27- Універсальна GOLD. Також, в процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки на 40,8% річних. У процесі користування кредитним рахунком клієнту були завжди доступні у вільному доступі на сайті банку та у додатку Приват24 умови обслуговування кредитних карток. Позивач вказує, що у зв`язку зі змінами у законодавстві впровадженні нормами закону "Про споживче кредитування" паспорту споживчого кредиту клієнт підписав паспорт споживчого кредиту від 08.09.2022, а клієнт не надавав банку жодного разу заперечення щодо розміру відсоткової ставки, при цьому частково погашав заборгованість, що свідчить про обізнаність клієнта з умовами кредитування. Позивач звертає увагу суду, що далі у процесі користування рахунком 02.05.2023 відповідачем підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої отримано додаткову кредитну картку № [NUMBER] , строк дії 06/27 типу Універсальна GOLD, а також погоджені інші умови користування кредитним рахунком. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті, при цьому, [PERSON] мала заборгованість. Тобто, починаючи з 02.05.2023 відсотки нараховувалися відповідно до підписаної відповідачем заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач отримала кредитну картку № [NUMBER] , строк дії 11/27- GOLD. Також позивач звертає увагу суду, що у зв`язку із початком повномасштабного вторгнення та збройної агресії російської федерації, Банк пішов на зустріч клієнтам та скасував відсоткову ставку у березні 2022 року - розмір 0%, а в подальшому із 01.04.22 р. відсоткова ставка поступово повернута до погодженого розміру. Отже, позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме: надав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок [PERSON] , а відповідач в свою чергу, порушила зобов`язання за вказаним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість станом на 12.03.2025 в розмірі 49690.37 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 42432.22 грн та заборгованості за простроченими відсотками 7258.15 грн.. Оскільки відповідач не погашає заборгованість, АТ КБ «ПриватБанк» вимушене звернутись із даним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у судовому порядку з метою захисту порушених прав, а саме повернення кредитних коштів. 16 квітня 2025 року відповідно до ухвали судді відкрито спрощене позовне провадження у цій справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 06 травня 2025 року. Сторони у судове засідання не з`явилися, так як не викликалися. Про дату та час проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подала, хоча про день розгляду справи повідомлялася належним чином рекомендованим повідомленням вих..№0610247292910. Відповідно до ч.3 ст.223, ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Заяви, клопотання: клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності, клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, клопотання позивача про дослідження доказів. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав: Із копії Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку №б/н від 20 лютого 2019 року (а.с.10-31) судом встановлено, що [PERSON] надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, відповідач ознайомилася з основними умовами кредитування, інформацією щодо реальної річної процентної ставки, орієнтовною загальною вартістю кредиту та порядком повернення кредиту. Із копії заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.32-37) судом встановлено, що 02.03.2023 здійснено ідентифікацію клієнта та [PERSON] підписано. Відповідачем погоджено використання ОТР пароля в якості підпису та інших видів простого електронного підпису. Підпис відповідачем здійснено власноруч на планшеті. Із копії паспорта споживчого кредиту (а.с.38-40) судом встановлено, що 08.09.2022 відповідач [PERSON] підписавши ознайомилася за допомогою ОТР пароля з умовами, відсотками та періодом кредитування. Із копії розрахунків заборгованості за договором б/н від 20.02.2015 (а.с.41-55) судом встановлено, що [PERSON] не виконала своїх зобов`язань та допустила заборгованість станом на 12.03.2025 у сумі 49690.37 грн., яка складається з: 42432.22 грн. заборгованість за тілом кредиту; 7258.15 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Із копії виписки за договором №б/н за період з 21.07.2014 по 18.03.2025 (а.с.56-65) судом встановлено, що відповідач користувалася кредитними коштами з 25.02.2015 по 01.03.2025. Із копії паспорта громадянина України (а.с.66), судом встановлено, що відповідач [PERSON] народилася [INFO] в місті Одеса Одеської області. Дослідивши усі докази в їх сукупності та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, враховуючи відсутність відзиву на позовну заяву, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими позивач зобов`язався надати та надав грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач зобов`язався повернути кредит та проценти за користування кредитом, однак, у повному обсязі та вчасно свої зобов`язання не виконав. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1\~ст.634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст.527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до положень ч.ч.1, 2\~ст.530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України\~встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1\~ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник згідно з ч.1\~ст.1049 ЦК України\~зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12\~ЦПК України доведення умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №751/861/17 (провадження №61-28582ск18). Матеріали справи містять виписки за договором №б/н за період з 21.07.2014 по 18.03.2025 (а.с.56-65) з яких встановлено, що відповідач користувалася кредитними коштами з 25.02.2015 по 01.03.2025. Тобто, суду позивачем надано докази користування відповідачем кредитними коштами та часткове їх погашення. Доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені\~Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Подібні за змістом висновки, викладені і у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц. Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. А саме, суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість кредиту у сумі 49690.37 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені платіжною інструкцією №BOJ65B49BI від 25.03.2025 (а.с.1), за правилами ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача у сумі 2422,40 грн., а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у сумі 2422 гривні 40 копійок.

Outcome: approved