Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

До Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП" з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 12 828,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 червня 2024 між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового позики №476142, відповідно до умов якого відповідач отримав позику у розмірі 4 000,00 грн зі сплатою процентів за користування коштами у розмірі 1,38% в день. Дата повернення позики 09 липня 2024 року. Кошти були перераховані на платіжну картку позичальника. Договір укладено в електронному вигляді. На підставі договору факторингу від 29 жовтня 2024 позивач отримав право вимоги до відповідача за зазначеним договором позики. Відповідач умови договору позики не виконав, має заборгованість в розмірі 12 828,00 грн, яка складається з: 4\~000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 828,00 грн заборгованість за процентами, 8\~000,00 грн пеня. Позивач просить стягнути зазначену суму з відповідача на свою користь. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно і належним чином за зареєстрованим місцем проживання, однак повторно не з`явився в судове засідання, про причини неявки не повідомив, будь-яких клопотань не направила. Відзив на позов до суду не надходив. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ст.280 ЦПК України. У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. 10 березня 2025 року позов надійшов до суду. Ухвалою Інгулецького\~районного суду\~міста Кривого\~Рогу Дніпропетровської\~області від\~20\~березня 2025\~року \~позов прийнято\~до розгляду\~та \~відкрито провадження\~у справі.\~Призначено розгляд\~справи по\~суті в\~порядку спрощеного\~позовного провадження\~з повідомленням\~(викликом)\~сторін. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. 06 червня 2024 року між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» і [PERSON] укладено електронний договір позики №476142, за умовами якого позикодавець надав відповідачу позику в розмірі 4 000,00 грн строком на 15 днів шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника № [NUMBER] , а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Фіксована процентна ставка становить 1,38% в день. У разі невиконання Позичальником умов цього Договору (неповернення у встановлені умовами Договору строки суми Позики), у випадку коли Сума Позики, зазначена в п. 2 Договору, не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, за користування коштами Позики понад встановлений Договором строк Позикодавець має право нараховувати пеню в розмірі, визначеному п. 2 Договору за кожен день такого понадстрокового користування, з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства (п. 18 договору). Умовами договору передбачене нарахування пені у розмірі 3% в день. Відповідачем договір підписано одноразовим ідентифікатором 8bCs70. Позикодавцем переховано грошові кошти на картковий рахунок відповідача, що підтверджується платіжним дорученням. Відповідач умови договору з повернення позики та сплати процентів не виконав. Із розрахунку заборгованості за договором позики №476142, складеного ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» видно, що заборгованість станом на 30.10.2024 становить 12 828,00 грн: 4\~000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 828,00 грн заборгованість за процентами, 8\~000,00 грн пеня. 29 жовтня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» укладено договір факторингу №291024, за умовами якого до позивача перейшли права вимоги, в тому числі до відповідача [PERSON] за зазначеним вище договором позики. 04 грудня 2024 року відповідачу надіслано вимогу від 29 листопада 2024 року про погашення заборгованості. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за кредитним договором, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Встановлено що договір між сторонами укладений в електронній формі та підписаний відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до положень статті 11 вказаного закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень 12 Закону України «Про електрону комерцію» одним із моментів підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з абзацом 2 ч. 2\~ст. 639 ЦК України \~договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Встановлено, що сторонами визначені істотні умови договору, в тому числі сума кредиту, строк кредитування та дата повернення кредиту, відсоткова ставка, розмір пені за прострочення сплати позики, орієнтовна загальна вартість позики. Підписавши договір, відповідач засвідчив, що погодився на отримання у позику коштів саме на умовах, що визначені договором. Суд зазначає, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету договір позики між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» і відповідачем не був би укладений, а грошові кошти не були би перераховані відповідачу. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20). Відповідно до ч.1\~ст.1046\~ЦК України за договором\~позики одна\~сторона (позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти\~або інші\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути позикодавцеві\~таку ж\~суму грошових\~коштів (суму\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості та сплатити проценти (ч.1\~ст.1048 ЦК України). Відповідно до ст.\~1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст.ст.\~525,\~526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Частина 1\~ст. 611 ЦК України\~передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно зі\~ст.629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Приписами\~ст.625 ЦК України, передбачено, що боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Встановлено, що відповідач користувався коштами, наданими йому на підставі укладеного договору позики. Проте, в повному обсязі та належним чином умови договору щодо повернення позики та сплати відсотків не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість та нарахована пеня. За змістом ст.549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2\~ст.\~551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1\~ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Така заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1\~ст. 1082 ЦК України\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Судом встановлено набуття позивачем права вимоги до відповідача за договором №476142 від 24 червня 2024 на підставі договору факторингу №291024 від 29 жовтня 2024. Статтею 81\~ЦПК України\~визначено,\~що кожна\~сторона повинна\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи зазначені обставини, а також те, що відповідач відзив на позов та будь-яких доказів на спростування суми заборгованості перед позивачем у зазначеному позивачем розмірі - не надав, доводи позивача щодо невиконання відповідачем зобов`язань за договором позики, а також щодо розміру заборгованості нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними, суд приходить до переконання, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд керується таким. Згідно з пунктом 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України\~врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 4-6\~ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до позову судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 7 000,00 грн, на підтвердження яких позивачем надано договір № 4 від 02 грудня 2024 року про надання правової допомоги, детальний опис робіт наданих адвокатом, акт приймання-передачі наданих послуг до зазначеного договору від 13 грудня 2024 року, з якого видно, що вартість послуги з підготовки позовної заяви до суду про стягнення заборгованості з [PERSON] становить 7 000,00 грн. Надаючи оцінку\~переліченим послугам\~правничої допомоги,\~на думку\~суду вартість\~послуг адвоката\~в сумі\~7\~000,00\~грн є\~обґрунтованою та співмірною із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом виконаної адвокатом роботи, значенням справи для учасників. У зв`язку з наведеним, з урахуванням відсутності клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату професійної (правничої) допомоги, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже слід стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого ним судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved