Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

позов зареєстрований судом 03.03.2025 року і мотивований тим, що 13.02.2022 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 9104924 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового ідентифікатора F24125 згідно вимог ст.ст. 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», згідно з умовами якого відповідачка отримала кредит 15\~600 грн. на картку № [NUMBER] ХХ ХХХХ 2573. Кредит надавався на умовах строковості, повернення, сплати процентів за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. Підписанням договору відповідач підтвердила, що ознайомлена з усіма його істотними умовами, їй була надана була вся інформація, передбачена законом для укладення договорів. ТОВ «Мілоан» кредитні кошти були перераховані в обсязі та у строк, визначені умовами договору, проте відповідач умов договору не виконала, коштів не повернула. 25.07.2024 року був укладений договір № 25-07/24, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором № 9104924. Згідно розрахунку позивача, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 9104924 від 13.02.2022 року становить 18\~220,80 грн. Дана сума складається з заборгованості за тілом кредиту 15\~600 грн., заборгованості по відсоткам, нарахованим на дату відступлення права вимоги 2\~152, 80 грн., заборгованості за комісіями 468, 00 грн. На підставі ст.ст. 512, 514, 526, 530, 625, 1048, 1049, 1054 ЦК України ТОВ «Факторинг Партнерс» просило стягнути з відповідача заборгованість за договором № 9104924 від 13.02.2022 року в загальному розмірі 18\~220, 80 грн. та судові витрати, що складаються з судового збору 2\~422,40 грн. та витрат на правничу допомогу 9\~000 грн. Представник позивача директор ТОВ «Факторинг Партнерс» - Сердійчук Я. в судове засідання не з`явилась, в позовній заяві зазначила про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримала, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась за адресою реєстрації проживання, завчасно, відзиву на позов, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у її відсутності не надавала. Про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З урахуванням вимог статей 223,\~280 ЦПК України\~суд провів заочний розгляд справи. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явились в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 13.02.2022 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 9104924 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового ідентифікатора F24125 (0937925653) згідно вимог ст.ст. 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», згідно з умовами якого відповідач отримала кредит 15\~600 грн. на картку № [NUMBER] . Порядок (технологія) укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікації визначений розд. 6 договору. Позичальника ідентифіковано та верифіковано шляхом отримання через систему ВаnkIDНБУ ідентифікаційних даних позичальника (п.6.7). Договір складається з Правил та індивідуальної частини (з дод. № 1, № 2), набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки, що ним обумовлені з моменту отримання кредиту (п.7.1). Кредит надавався в порядку та строки, визначені договором: на 90 днів, з 13.02.2022 року, складається з пільгового та поточного періодів (п.1.3). Пільговий період складає 30 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 15.03.2022 року (п.1.3.1). Поточний період складає 60 днів, що настає з наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 14.05.2022 року (дата остаточного погашення заборгованості) п.1.3.2. Сторонами договору у п.1.4 погоджено, що позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 15.03.2022 року, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 14.05.2022 року. Сторонами погоджено загальні витрати позичальника за пільговий період 2\~246, 40 грн., за весь строк кредитування 49\~046,40 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту за пільговий період 17\~846,40 грн., за весь строк кредитування 64\~646,40 грн. (п.1.5). Згідно п.1.5.1 комісія за надання кредиту 468 грн., яка нараховується за ставкою 3, 00 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Згідно п.1.5.2 проценти за користування кредитом нараховуються протягом пільгового періоду: 1\~778, 40 грн., які нараховуються за ставкою 0,38% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Згідно п.1.5.3 проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 46 800 грн. нараховуються за стандартною процентною ставкою 5, 00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Тип процентної ставки фіксована (п.1.6) Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2, 2.3 договору. Сторонами договору (п.1.7) погоджено, що позичальник не повинен сплачувати на користь кредитодавця будь-які платежі, не передбачені цим договором. Вказані у договорі розміри комісій, процентів та будь-яких інших винагород не можуть бути збільшені кредитодавцем без згоди позичальника. Умовами п.2.3 договору передбачено можливість пролонгації договору. Сплата заборгованості після спливу строку кредитування є підставою для виникнення у позичальника додаткових обов`язків щодо сплати пені та/або процентів згідно розд. 4 договору (2.4.2). Відповідачу кредитні кошти були перераховані в обсязі та у строк, визначені умовами договору, що також підтверджено довідкою (а.с. 54), виданою ТОВ «ФК «Елаєнс» на підставі договору №40484607_26/10/18-1 про надання послуг з переказу грошових коштів та про інформаційно-технологічну взаємодію та приймання платежів, укладеного ТОВ «ФК «Елаєнс» та ТОВ «Мілоан» і підтвердженням того, що платежі успішно проведені в системі. Деталі операції: 15\~600 грн. за договором № 9104924 від 13.02.2022 року на картку Приватбанк № 4149 49ХХ ХХХХ 2573. ТОВ «Мілоан» умови договору виконало в повному обсязі, відповідачка умов договору не виконала, коштів не повернула. 25.07.2024 року укладено договір № 25-07/24, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором № 9104924. Згідно розрахунку позивача, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 9104924 від 13.02.2022 року становить 18\~220,80 грн. Дана сума складається з заборгованості за тілом кредиту 15\~600 грн., заборгованості по відсоткам, нарахованим на дату відступлення права вимоги 2\~152,80 грн., заборгованості за комісіями 468,00 грн. Станом на дату звернення до суду з даним позовом заборгованість за кредитним договором № 9104924 від 13.02.2022 року в розмірі 18\~220, 80 грн. залишається не погашеною. За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1046 ЦК України визначено: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору (ст. 638 ЦК України). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що за умовами кредитного договору від 13.02.2022 року, кредит в загальній сумі 15\~600 грн. був наданий відповідачу шляхом перерахування коштів на її банківський картковий рахунок, вказаний при оформленні кредитного договору. Договір укладений дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-комунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт пропозиції) та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайти товариств за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір з відповідачем не був би укладений. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Необхідно, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Однак важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19. Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що позивач надав належні і допустимі докази укладення 13.02.2022 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] договору про споживчий кредит № 9104924 та отримання позичальником кредитних коштів в загальній сумі 15\~600 грн., переходу права вимоги до позивача за вказаним договором. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, який не був оспорений відповідачем, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Факторинг Партнерс» за кредитним договором № 9104924 від 13.02.2022 року становить 18\~220, 80 грн. Дана сума складається з заборгованості за тілом кредиту 15\~600 грн., заборгованості по відсоткам, нарахованим на дату відступлення права вимоги 2\~152, 80 грн., заборгованості за комісіями 468, 00 грн. Станом на день розгляду справи заборгованість за кредитним договором відповідачем не погашена, тому з [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 9104924 від 13.02.2022 року в загальному розмірі 18\~220, 80 грн. При зверненні до суду з позовом позивач сплатив (із застосуванням коефіцієнта 0,8) судовий збір в сумі 2\~422,40 грн., про що надав платіжну інструкцію від 24.02.2025 року. За таких обставин, згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір сумі 2\~422,40 грн. Правнича допомога позивачу у даній справі була надана АО «ЛігалАссістанс» на підставі договору про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024 року, заявки на надання юридичної допомоги № 76 від 01.01.2025 року, витягу з акту про надання юридичної допомоги у справі до [PERSON] , згідно яких надання усної консультації у даній справі з вивченням документів 2 год., загальною вартістю 3\~000 грн, складання позовної заяви 2 год., загальною вартістю 6\~000 грн. (загалом 9\~000 грн.). Враховуючи вимоги ст. 137 ЦПК України, а також тривалість і складність справи та виконані працівником АО роботи, час, витрачений на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг, предмет позовних вимог, а також враховуючи співмірність витрат на правничу допомогу із складністю даної справи, ціною позову, обсягом наданих послуг і значенням справи для сторін, суд вважає необхідним компенсувати позивачу понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3\~000 грн. \~

Outcome: approved