Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-01 00:00:00

28 лютого 2025 року представник позивача адвокат Валенко Роман Іванович в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами. В своїй позовній заяві представник позивача посилався на те, що [PERSON] , [INFO] , є потерпілим від Чорнобильської катастрофи. Відповідно до постанови Ради міністрів в УРСР та Укрпрофради від 14 грудня 1989 року №315, виконавчим комітетом Житомирської обласної ради народних депутатів позивачу було видано направлення №8759 від 07.05.1990 року для працевлаштування та забезпечення житлом, відповідно до якого він разом із членами своєї сім`ї був переселений із с. Мощаниця Лугінського району у зв`язку з радіоактивним забрудненням його населеного пункту внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Відповідно до договору купівлі-продажу від 20.08.1991 року укладеного між [PERSON] , що проживав на момент його укладення за адресо [ADDRESS] , та виконавчим комітет Гоголівської селищної ради народних депутатів Великобагачанського району Полтавської області, що діяли відповідно до чинної на той момент постанови Ради Міністрів Української PCP №115 від 21.05.1990 року, було придбано для сім`ї переселенців із села Мощаниця Лугінського району Житомирської області [PERSON] відповідно до направлення №8759 від 07.05.1990 року жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] і в цілому складається з: літ. А - жилого будинку жилою площею 36,8 кв.м, літ. Б - сараю, літ. В - сажу, літ. Г - сараю, літ. К - колодязю, огорожою, санвузлом, тротуаром і розташований на земельній ділянці Гоголівської селищної Ради народних депутатів. Відповідно до архівного витягу наданого архівним відділом Миргородської PBА Полтавської області №07-02-13/235 від 28.10.2024 року, відповідно до рішення виконавчого комітету Гоголівської селищної Ради народних депутатів Великобагачанського району Полтавської області від 15 жовтня 1991 року № 58 "Про затвердження присадибних ділянок під індивідуальне житлове будівництво" позивачу також в зв`язку з купівлею домоволодіння було затверджено присадибну ділянку площею 1762 кв.м. по [ADDRESS] . В подальшому цей житловий будинок було передано у власність [PERSON] , але рішення про передачу йому у власність він втратив, а до архіву воно передано не було. З 1991 року і по даний час позивач використовує даний житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , для постійного проживання, регулярно оплачує комунальні платежі та утримує його в належному санітарно - технічному стані, є зареєстрованим та проживає в ньому з 1991 року, вважає його своєю власністю. Оскільки житловий будинок переданий в приватну власність квартирна плата не нараховується та не стягується. Маючи намір привести документацію на даний житловий будинок в належний стан та провести реєстрацію права власності, позивач звернувся до Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» для виготовлення технічного паспорта, який було виготовлено 23 серпня 2024 року. 02 грудня 2024 року позивач звернувся для проведення реєстраційних дій до державного реєстратора виконавчого комітету Гоголівської селищної ради Полтавської області Хан Н.Л. та отримав відмову у їх проведенні у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на даний житловий будинок. Тому позивач звернувся з даним позовом до суду, оскільки позбавлений можливості оформити на себе право власності. В підготовче судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача ГОГОЛІВСЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ в підготовче судове зсідання не з`явився, надіслав до суду листа, в якому позов визнав, просив суд розглянути справу без участі представника відповідача, відзив на позов не подали (а.с. 51). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову у підготовчому засіданні, зазначаючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону у відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідно до Направлення № 8759 від 07.05.1990 року, виданого виконавчим комітетом Житомирської обласної Ради народних депутатів згідно Додатку № 2 до постанови Ради Міністрів в УРСР та Укрпрофради від 14.12.1989 року за № 315, [PERSON] та члени його сім`ї направляються для працевлаштування та забезпечення житлом, які переселяються з с. Мощаниця Лугінського району в зв`язку з радіоактивним забрудненням його населеного пункту внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 5). Відповідно до довідки виданої Липниківською сільською радою Лугинського району Житомирської області [PERSON] в тім, що він дійсно проживав і селі Мощаниця, яке згідно Постанови № 106 Кабінета Міністрів УРСР відноситься до ІІ зони гарантованого відселення (а.с. 6). Відповідно до договору від 20 серпня 1991 року, який посвідчений секретарем виконавчого\~комітету Гоголівської\~селищної Ради\~народних депутатів\~Великобагачанського району\~Полтавської області\~20.08.1991,\~зареєстровано в\~реєстрі за\~№ 126, [PERSON] продав, а виконком Гоголівської селищної Ради народних депутатів купив для сім`ї переселенців з села Мощаниця Лугінського району Житомирської області, [PERSON] , направлення № 8759 від 07 травня 1990 року, виконавчим комітетом Житомирської обласної Ради народних депутатів, жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] номер п`ятнадцять і в цілому складається з: літ. А - жилого будинку жилою площею 36,8 кв.м, літ. Б - сараю, літ. В - сажу, літ. Г - сараю, літ. К - колодязю, огорожою, санвузлом, тротуаром і розташований на земельній ділянці Гоголівської селищної Ради народних депутатів (а.с. 7). [PERSON] був власником жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22.11.1985 року, видано Великобагачанською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 1373 зареєстрованого в Полтавському бюро технічної інвентаризації в книзі №3 за №4 від 22.01.1985 року, та свідоцтва про право на спадщину, виданого Великобагачанською державною нотаріальною конторою 19.03.1991 року за номером 308 і зареєстрованого в Полтавському бюро технічної інвентаризації за № 11 в реєстровій книзі № 3 від 20.03.1991 року (а.с. 8-12). Відповідно до оціночного акту від 20 серпня 1991 року складеного комісією у складі голови комісії Олексенко Г.П. - заступника голови райвиконкому, членів комісії: Косинська 0.К. - заступника завідуючого райфінвідділом, [PERSON] - районного архітектора, [PERSON] - начальника БТІ, [PERSON] - голови Гоголівської селищної Ради народних депутатів, затверджено, що вартість житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] , що належав гр. [PERSON] , який буде продано для гр. [PERSON] переселенця із зони Чорнобильської АЕС, становить в сумі 14750 (чотирнадцять тисяч сімсот п`ятдесят) крб. згідно Постанови Ради Міністрів УРСР №149 від 30.06.1990 року для купівлі [PERSON] , та проведено оплату за будинок [PERSON] в сумі 14750 крб. (а.с. 13, 14). Відповідно до довідки від 20.12.2023 № 1167 виданої виконавчим комітетом Гоголівської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області, за домоволодінням, що знаходиться в [ADDRESS] , закріплена земельна ділянка площею 0,1800 га, дана земельна ділянка не приватизована (а.с. 15). Відповідно до архівного витягу № 07-02-13/235 від 28.10.2024, рішенням виконавчого комітетом Гоголівської селищної Ради народних депутатів Великобагачанського району Полтавської області від 15 жовтня 1991 року № 58, в зв`язку з купівлею домоволодінь за громадянами, що прибули з Чорнобильської зони, затверджено присадибну ділянку [PERSON] площею 1762 кв. м. по [ADDRESS] (а.с. 17). Відповідно до технічного паспорта від 23.08.2024 року житловий будинок садибного типу, який розташований за адресою: [ADDRESS] , в цілому складається з: житлового будинку (літ.-А-1), погребу (літ.-а1), літньої кухні (літ.-Б,б), гаражу (літ.-Д), сараю (літ.-Е), навісу (літ.-е), огорожі № 1, ворота огорожі № 2, колодязю питного № 4 (а.с. 22-24). Відповідно до довідки № 701 від 19.07.2024 виданої Центром надання адміністративних послуг Гоголівської селищної ради, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 36, 61, 62). Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 1 Постанови Ради Міністрів Української РСР від 30 червня 1990 р. за № 149, яка була чинною на момент укладення договору купівлі-продажу 20.08.1991 року, встановлено, що жилі будинки садибного типу з надвірними будівлями державного або громадського житлового фонду, в які переселені в 1986-1990 роках чи переселятимуться громадяни з територій, що зазнали радіоактивного забруднення в результаті аварії на Чорнобильській АЕС, передаються їм безкоштовно в особисту власність. В справі маються достатні докази, які свідчать про те, що позивач має повне право на спірний житловий будинок, оскільки він має статус особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи та за направленням був переселений внаслідок аварії на ЧАЕС на територію Гоголівської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області, яка в подальшому забезпечила його житлом відповідно діючого на той момент законодавства, а також сторони в укладеному 20.08.1991 року договорі сторони повністю оговорили усі істотні умови договору. Усі зобов`язання за договором купівлі-продажу нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі. Факт купівлі-продажу жилого будинку і виконання умов укладеного договору не оскаржено і ніким не оспорюється. Інші письмові докази досліджені в судовому засіданні не спростовують висновків суду. За таких обставин, суд вважає доводи позивача про визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, вимог щодо розподілу судових витрат позивачем не заявлялось, а тому витрати пов`язані з судовим розглядом цивільної справи, покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved