Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

Позивач 25.12.2024 звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до [PERSON] та просить стягнути з нього суму майнової шкоди у розмірі 17\~554,81 грн та судовий збір у розмірі 3 028 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 19.11.2021 між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ТОВ «ТЕРРАФУД» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №1130/21-Т/Ц7, забезпечений транспорт Land Rover, номерний знак [NUMBER] . 19.12.2021 о 13:30 год [PERSON] , керуючи транспортним засобом Ford Focus, номерний знак [NUMBER] , в м.Київ, на б-р Дружби Народів, під час перелаштування не надав перевагу у русі автомобілю Land Rover, номерний знак [NUMBER] , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку водій [PERSON] мав намір перелаштуватися, внаслідок чого скоїв з ним зіткнення. Внаслідок ДТП застрахованому у позивача у автомобілю спричинені механічні пошкодження, а його власнику завданий матеріальний збиток у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу у розмірі 128\~844,84 грн. Постановою Печерського районного суду м.Києва від 27.04.2022 у справі №757/1587/22-п відповідача визнано винним у вказаній ДТП. Позивач визнав випадок страховим та виплатив власнику застрахованого автомобіля 128\~844,84 грн. Цивільно-правова відповідальність автомобіля Ford Focus, номерний знак [NUMBER] , була застрахована в АТ «СГ «ТАС» з лімітом відповідальності 130\~000 грн, франшиза 1\~500 грн. АТ «СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування з урахуванням зносу автомобіля у розмірі 111\~290,03 грн. До позивача перейшло право вимоги до відповідача на отримання різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 15.01.2025 справу передано за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси. Справа 03.03.2025 надійшла до Приморського районного суду м. Одеси та була передана судді Бондарю В.Я. 04.03.2025. У відповідності до ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.03.2025 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 07.04.2025. Зобов`язано Міністерство соціальної політики України надати інформацію про фактичне місце проживання [PERSON] . До суду 14.03.2025 надійшла відповідь з Міністерства соціальної політики України, згідно якої [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з відсутністю інформації про сповіщення відповідача, розгляд справи у судовому засіданні 07.04.2025 відкладено на 08.05.2025. У судове засідання 08.05.2025 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку. Представник ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» у позові просив здійснити розгляд справи за його відсутності. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення виготовлене 12 травня 2025 року. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» і товариство з обмеженою відповідальністю «Террафуд» уклали 19.11.2021 договір добровільного страхування наземного транспорту №1130/21-Т/Ц7, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля Land Rover, номерний знак [NUMBER] (а.с.6-12). 29.12.2021 о 13 год. 30 хв. водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Ford Focus, номерний знак [NUMBER] , в м.Київ, на б-р Дружби Народів, під час перелаштування не надав перевагу у русі автомобілю Land Rover, номерний знак [NUMBER] (водій [PERSON] ), що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку водій [PERSON] мав намір перелаштуватися, внаслідок чого скоїв з ним зіткнення. Постановою Печерського районного суду м.Києва від 27 квітня 2022 у справі №757/18587/22-п провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, при тому вина [PERSON] встановлена (а.с.17). Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вказана постанова у справі про адміністративне правопорушення є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої прийнята постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. ТОВ «Террафуд» 29.12.2021 звернулася до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» з заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку (а.с.13). Згідно рахунку №АсС-0000912 від 16.01.2022, ремонт автомобіля Land Rover, номерний знак [NUMBER] , складає 128\~844,84 грн (а.с.28 на звороті-29). Страховим актом №006.00051822-1 від 28.01.2022 вирішено здійснити виплату ТОВ «Террафуд» у розмірі 128\~844,84 грн (а.с.39). Сума у розмірі 128\~844,84 грн була сплачена ТОВ «Террафуд» позивачем 31.01.2022, відповідно до платіжного доручення №5439994 (а.с.40). Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Ford Focus, номерний знак [NUMBER] , була застраховано у АТ «СГ «ТАС» полісом серії [NUMBER] з лімітом відповідальності за шкоду майну 130\~000 грн (а.с.41). Згідно листа АТ «СГ «ТАС» від 12.07.2024, розмір страхового відшкодування виплаченого АТ «СГ «ТАС» становить 111\~290,03 грн, тобто 128\~844,84 грн мінус франшиза у розмірі 1\~500 грн та мінус 16\~054,81 грн коефіцієнт зносу замінених складових (а.с.42). Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача суму у розмірі 17\~554,81 грн, тобто вартість відновлювального ремонту у розмірі 128\~844,84 грн мінус вартість сплаченого страхового відшкодування у розмірі 111\~290,03 грн. Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (тут і надалі в редакції чинній на час настання події) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Верховний Суд в оцінці обставин справи виходить з того, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). При цьому пунктом 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. За змістом наведених положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ. Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті. Показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу. Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду. Ураховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, зумовлене передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів і агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів у зв`язку з ДТП і подальшим ремонтом. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є наслідком проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до реальних збитків. Відповідно до підпункту 8.6.1 пункту 8.6 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ. Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації усіх типів КТЗ. Підпунктом 8.6.2 Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо) (підпункт «е»). Таким чином, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується. Системний аналіз пункту 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. За таких обставин, розмір не сплаченої страховою компанією винної особи вартості фізичного зносу автомобіля і франшизи у сумі 17\~554,81 грн підлягає стягненню з винною у ДТП особи [PERSON] . Відповідно до змісту ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору в розмірі 3 028 грн.

Outcome: approved