Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-12 00:00:00

20.02.2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що між позивачкою та [PERSON] було укладено шлюб 29.01.2004 року, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області за актовим записом №12. Від шлюбу вони мають повнолітню дитину - [PERSON] (змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] згідно свідоцтва про зміну імені від 20.10.2023 року серії [NUMBER] ) [INFO] , яка продовжує навчання в Київському столичному університеті імені Бориса Грінченка, та знаходиться на утриманні позивачки. Із власних доходів позивачка не може повністю забезпечити повноцінне навчання доньки та її утримання. Ніяких допомог позивач не отримує. Відповідач матеріальної допомоги на утримання повнолітньої доньки не надає, тому вона змушена поставити питання про стягнення аліментів в судовому порядку, оскільки доньці необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники тощо. З метою досудового врегулювання вказаного спору позивач зверталася до відповідача з проханням добровільної сплати відповідної суми коштів на утримання дитини, але останній на них не реагує. Посилаючись на викладене, просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 від заробітку (доходу), щомісяця, починаючи стягувати з моменту подання позову до досягнення дитини 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Заочним рішенням від 25.07.2024 року позов було задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання - [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 20.02.2024 року і до досягнення дитини двадцяти трьох років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Ухвалою суду від 28.03.2025 року заочне рішення скасовано та справа призначена до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі, суду пояснила, що донька навчається на бюджетній основі денної формі навчання у місті Києві, але потребує матеріальної допомоги на дорогу, харчування, одяг та інші супутні витрати, самостійно себе забезпечити не може. Також зазначила, що квартира, яку відповідач подарував доньці, придбана за спільні кошти у шлюбі, тому вона була у спільній власності. Наразі дана квартира продана, а для доньки придбано трикімнатну квартиру у місті Києві в іпотеку, яку ще необхідно виплачувати. З урахуванням матеріального становища відповідача в судовому засіданні погодилася зменшити позовні вимоги до 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу). Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, суду пояснив, що залишився без житла, оскільки квартиру подарував доньці. На даний час винаймає житло, а також утримує хвору матір, яка після інсульту не може пересуватися самостійно та фактично є лежачою. Пояснив, що його середня заробітна плата складає близько 10 тисяч гривень, також отримує пенсію за віком близько 5 тисяч, більша частина доходу вираховується на сплату аліментів, оренду житла та утримання матері, на життя практично нічого не лишається. Зазначив, що згоден сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 1/8 частки всіх видів доходу. Вислухавши учасників процесу, дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог та заперечень, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.12.2005 року (а.с. 11). [INFO] [PERSON] досягла повноліття. Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 05.10.2018 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). З копії свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , зареєстрованого Южноукраїнським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вбачається, що [PERSON] 20.10.2023 року змінила ім`я на [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до довідки №2-1469/23 від 20.12.2023 року, виданої Київським університетом імені Бориса Грінченка, [PERSON] є студенткою 1-го курсу факультету психології, соціальної роботи та спеціальної освіти Київського університету імені Бориса Грінченка денної форми навчання, початок навчання 01.09.2023 року, дата закінчення навчання 30.06.2027 року (а.с. 9). Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789-ХІІ та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 2 ст. 150, ч. 12 ст. 155 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З огляду на положення ч. 1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 199 СК України\~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом ст. 199 СК України законодавцем визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатись, тобто на весь період навчання, який охоплює період від вступу до закінчення чи відрахування з навчання. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Саме такий правий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23.01.2019 у справі №346/103/17-ц. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду. Судом встановлено, що [PERSON] навчається на факультеті психології, соціальної роботи та спеціальної освіти у Київському університеті імені Бориса Грінченка, за денною формою навчання, у зв`язку з чим не має змоги працювати, а тому потребує матеріальної допомоги на період навчання. Як вбачається з договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу 31.07.2018 року, [PERSON] подарував доньці [PERSON] , від імені якої діяла її мати як законний представник, квартиру [ADDRESS] . (а.с.64-65). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач працевлаштований, має дохід, згоден сплачувати аліменти на утримання доньки, але просить врахувати наявність інших обставин, а саме сукупну суму його доходу, необхідність оренди житла та утримання непрацездатної матері. Зазначені обставини позивачем не оспорювались та підтверджуються актом про фактичне проживання відповідача (а.с.63), довідками про доходи відповідача (а.с.104-105, 108), випискою з медичної карти [PERSON] (а.с.111-112) та квитанціями про здійснення грошових переказів (а.с.66-70, 109-110), які суд приймає до уваги. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1/8 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, що відповідатиме потребам позивача в утриманні повнолітньої дитини та можливостям відповідача надавати допомогу у вказаному розмірі, до закінчення дитиною навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцятитрирічного віку. Згідно зі ст.141\~ЦПК\~України з відповідача на користь держави слід стягнути 1211 грн 20 коп. судового збору. У відповідності до п. 5 ч. 1\~ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: partial