Jurisdiction: civil
Date: 2025-04-29 00:00:00

25.11.2024 Адвокатом Ювченком В.А. до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області було подано позов [PERSON] до ТОВ «Діджи Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ПАТ «Банк Михайлівський», ТОВ «Фагор», ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просила визнати зобов`язання за кредитним договором №200501898 від 13.04.2016 та, укладеним з ПАТ «Банк Михайлівський», код ЄДРПОУ 38619024, припиненим, а також просила стягнути судові витрати по справі та витрати на правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.11.2024 Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області розглядається цивільна справа №742/6077/24 за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, де ТОВ «Діджи Фінанс» свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13.04.2016 року між [PERSON] та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір про надання фінансового кредиту №200501898, згідно з умовами якого їй був наданий кредит у розмірі 23260,91 грн з встановленням строку користування з 13.04.2016 по 13.04.2019 який вона нібито не виплатила до цього часу. Позивачка вважає, що вимоги ТОВ «Діджі Фінанс» про її заборгованість є безпідставними, так як вона в повному обсязі виконала умови по кредитному договору №200501898 і ніякої заборгованості на даний час немає. [PERSON] пояснила, що 13.04.2016 між нею та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено Договір №200501898 про надання фінансового кредиту в розмірі 23260,91 грн. В подальшому, між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ФК «Плеяда», відповідно до чинного законодавства України був укладений Договір факторингу №1905 від 19.05.2016, згідно з яким відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором №200501898 від 13.04.2016, що був укладений між позивачкою та ПАТ «Банк Михайлівський». Крім того, між ТОВ «Плеяда» та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір факторингу №1905 від 19.05.2016, згідно з яким відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором кредитним договором № 200501898 від 13.04.2016 що був укладений між ПАТ «Банк Михайлівський» і [PERSON] , як позичальником, разом з усіма додатками та додатковими угодами/договорами про внесення змін. Потім, ТОВ «ФК «Плеяда» отримані від ПАТ «Банк Михайлівський» права та вимоги за кредитним договором було відступлено на користь ТОВ «ФК «Фагор», відповідно до договору факторингу №1 від 20.05.2016. Так, 20.05.2016 на адресу позивачки надійшло повідомлення від ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ФК Плеяда» про те, що в подальшому отримані ними права вимоги за кредитним договором від ПАТ «Банк Михайлівський» відступлено на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» і погашення кредиту за кредитним договором №200501898 від 13.04.2016 вона повинна проводити на банківський рахунок ТОВ «ФК «Фагор». В подальшому [PERSON] щомісячно проводила перерахування коштів для погашення кредитних зобов`язань у відповідності до умов договору та графіку погашення кредитних зобов`язань, тому 10.05.2016 було перераховано 1600,00 грн, 09.06.2016 було перераховано 1600,00 грн, 08.07.2016 перераховано 1600,00 грн, 10.08.2016 перераховано 1600,00 грн, 08.09.2016 перераховано 1600,00 грн, 11.10.2016 перераховано 1600,00 грн. В листопаді 2016 року погіршився стан здоров`я сина позивачки (онкологічне захворювання) і тому виникла необхідність в поїздці за кордон для догляду за сином. Щоб не порушувати графік погашення кредитних зобов`язань, [PERSON] було проведене дострокове погашення кредитних зобов`язань і 07.11.2016 позивачкою було здійснено перерахунок решту коштів по кредитному зобов`язанні у розмірі 20263,00 грн. Однак, незважаючи на це, 20.07.2020 між ТОВ «Діджи Фінанс» та ПАТ «Банк Михайлівський», відповідно до чинного законодавства України, був укладений Договір відступлення прав вимоги №7_БМ. Згідно з даним договором 20.07.2020 відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №200501898 від 13.04.2016. Відповідно до договору про відступлення прав вимоги №7_БМ від 20.07.2020, укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс», банк відступив новому кредитору належні банкуправа вимоги, а новий кредитор набув права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього договору. Проте, постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі №910/11298/16, яка набрала законної сили, було вирішено: апеляційну скаргу ТОВ «Діджи Фінанс» на рішення Господарського суду м.Києва від 04.03.2021 у справі №910/11298/16 задовольнити; рішення Господарського суду м.Києва від 04.03.2021 у справі №910/11298/16 скасувати, в частині немайнових вимог, з ухваленням нового рішення про задоволення позову ТОВ «Діджи Фінанс» у цій частині; застосувати наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 №1905, а саме: зобов`язати ТОВ «ФК «Плеяда» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський», згідно з договором факторингу від 19.05.2016 №1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 №1 і №2; визнати відсутніми у ТОВ «ФК «Плеяда» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог від 19.05.2016 №1 та від 20.05.2016 №2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20.05.2016 №1 і №2 до зазначеного договору факторингу; визнати недійсним договір факторингу від 20.05.2016 №1, укладений між ТОВ «ФК «Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор»; зобов`язати ТОВ «ФК «Фагор» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський», згідно договору факторингу від 19.05.2016 №1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 №1 і №2; визнати відсутніми у ТОВ «ФК «Фагор» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог до нього від 19.05.2016 №1 та від 20.05.2016 №2, актах прийому- передачі від 20.05.2016 до зазначеного договору факторингу №1 і №2, та в договорі факторингу від 20.05.2016 року №1 та додатках до нього. За таких обставин, кошти, які були отримані ТОВ «ФК «Фагор» від позивачки на виконання своїх зобов`язань за кредитним договором №200501898 від 13.04.2016 на підставі недійсного правочину, підлягають поверненню первісному кредитору, яким на даний момент є ТОВ «Діджи Фінанс», який 20.07.2020, на підставі укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» договору №7_БМ набув прав вимоги до [PERSON] за кредитним договором, саме ТОВ «ФК «Фагор». Як вбачається з постанови Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 по справі №910/11298/16, судом встановлено, що 30.05.2016, згідно з наказом Тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Михайлівський» №37, затверджено результати проведеної перевірки, викладені в акті про проведення перевірки правочинів (у тому числі договорів), які відповідають критеріям нікчемності від 30.05.2016 №1, згідно з якими встановлено нікчемність договору факторингу від 19.05.2016 №1905, та прийнято рішення застосувати наслідки його нікчемності. Разом з тим, будь-яких доказів направлення ПАТ «Банк Михайлівський» повідомлення на адресу позивачки про встановлення банком вищевказаних обставин, a також роз`яснення їх наслідків, зокрема, щодо необхідності сплати заборгованості за кредитним договором саме на рахунок ПАТ «Банк Михайлівський», а не на рахунки ТОВ «ФК «Плеяда» або ТОВ «ФК «Фагор», матеріали справи не містять та відповідачем не надано. Позивачкою були сплачені кошти за кредитними договорами у повному обсязі на рахунок ТОВ «ФК «Фагор» до відступлення 20.07.2020 ПАТ «Банк Михайлівський» прав вимоги за даним кредитним договором ТОВ «Діджи Фінанс». Отже, виконання позивачкою своїх зобов`язань перед ТОВ «ФК «Фагор» за кредитним договором №200501898 від 13.04.2016 укладеним між [PERSON] та ПАТ «Банк Михайлівський», є належним виконанням зобов`язань, і претензії ТОВ «Діджи Фінанс», про необхідність сплати заборгованість за кредитним договором, є незаконною та не обґрунтованою, оскільки договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою-споживачем банківських послуг, в зв`язку з чим є безпідставним покладення на позичальника, як споживача банківських послуг, ризику настання наслідків нікчемності правочину між його кредиторами, обов`язку повторного погашення заборгованості по одному й тому ж самому кредиту, при цьому вже у збільшеному розмірі. З врахуванням викладених обставин, позивачка звернулася до суду з даним позовом. 16.01.2025 представниця ТОВ «Діджи Фінанс» подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі посилаючись на те, що ТОВ «Діджи Фінанс» є єдиним належним кредитором за спірним кредитним договором. Виконаний недійсний правочин породжує реституцію, під якою розуміють поновлення в попередньому правовому та майновому становищі, за яким відповідач по справі не виконала власне зобов`язання за даним кредитним договором. Риси реституції закріплені у ст.216 ЦК України, а саме: у разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання його правочину. Тому, представниця ТОВ «Діджи Фінанс» вважає, що зобов`язання не було виконано належним чином, оскільки при виконанні зобов`язання був відсутній елемент належного кредитора, в особі ТОВ «Діджи Фінанс», враховуючи норми ст.599 ЦК України (а.п.28-30). \~ \~ \~ \~20.01.2025 представник третьої особи - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, подав до суду письмове пояснення, в якому провести розгляд справи без його участі та зазначив, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 12.05.2020 №918 визначено активи ПАТ «Банк Михайлівський» затверджено умови продажу активів ПАТ «Банк Михайлівський», у тому числі право вимоги за спірним кредитним договором. Відповідно до інформації розміщеної в електронній торговій системі https://prozorro.sale (посилання на проведений аукціон - https://prozorro.sale/auction/UA-EA-2020-06-09-000032-b) датою проведення аукціону з продажу - Активи ПАТ «Банк Михайлівський», а саме: - права вимоги за кредитними договорами, що укладені з суб`єктами господарювання, в кількості 12 шт.; - права вимоги за кредитними договорами, що укладені з фізичними особами, в кількості 109642 шт.; - дебіторська заборгованість та майнові права за дебіторською заборгованістю суб`єктів господарювання, в кількості 327 шт.; - дебіторська заборгованість фізичних осіб, в кількості 6046 шт.; - основні засоби, в кількості 19 шт.*; Активи АТ «ІМЕКСБАНК», а саме: - основні засоби, в кількості 1106 шт. (лот GL16N618071) було 15.06.2020, до якого входило і право вимоги за кредитними договорами №200180105 від 28.01.2014 та №200501898 від 13.04.2016, укладеними між позивачкою та ПАТ «Банк Михайлівський». Зазначає, що відповідно до протоколу електронного аукціону від 15.06.2020 № UA-ЕА-2020-06-09-000032-b переможцем даного аукціону було визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс». Ціна продажу лоту склала 5359000,00 грн. За результатами проведеного аукціону між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено, у тому числі, договір про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 №7_БМ. У зв`язку з чим, ТОВ «Діджи Фінанс» правомірно набуло право вимоги за кредитним договором №200501898 від 13.04.2016, укладеним між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] (а.п.34-38). Позивачка та її представник у судове\~засідання\~ не з`явилися, проте останній завчасно подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та зробив уточнення щодо номеру та дати укладення кредитного договору між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] , а саме: кредитний договір №200501898 від 13.04.2016, зобов`язання, за яким вважати припиненим, та просив задовольнити уточнені позовні вимоги у повному обсязі (а.п.74). Представник відповідача ТОВ «Діджи Фінанс» у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причину неявки до суду не повідомив. Представники третіх\~осіб:\~ПАТ «Банк\~Михайлівський», ТОВ «ФК «Фагор», ТОВ «ФК «Плеяда» у судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та вчасно (а.п.69, 70, 72, 73). Відповідно до ч.2\~ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється судом за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, врахувавши позицію сторін, яка викладена у письмовій формі, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно\~зі ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Так, судом достовірно встановлено, що 13.04.2016 між позивачкою та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено Договір №200501898 про надання фінансового кредиту, відповідно до якого [PERSON] було надано кредит у розмірі 23260,91 грн з встановленням строку користування з 13.04.2016 по 13.04.2019. В подальшому, між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ФК «Плеяда», відповідно до чинного законодавства України був укладений Договір факторингу №1905 від 19.05.2016, згідно з яким відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором №200501898 від 19.05.2016, що був укладений між АТ «Банк Михайлівський» і позичальником [PERSON] разом з усіма додатками та додатковими угодами/договорами про внесення змін, та 20.05.2016 [PERSON] було повідомлено про необхідність перераховувати кошти в рахунок виконання зобов`язань за реквізитами наданими Фактором (а.п.13). В подальшому, ТОВ «ФК «Плеяда» отримані від ПАТ «Банк Михайлівський» права вимоги за кредитним договором було відступлено на користь ТОВ «ФК «Фагор», відповідно до договору факторингу №1 від 20.05.2016, та 20.05.2016 [PERSON] було повідомлено про необхідність перераховувати кошти в рахунок виконання зобов`язань за реквізитами ТОВ «ФК «Фагор» (а.п.14). Як вбачається з оригіналів квитанцій наданих позивачкою [PERSON] щомісячно проводила перерахування коштів для погашення кредитних зобов`язань у відповідності до умов договору т графіку кредитних зобов`язань, а саме: 10.05.2016 було сплачено 1600,00 грн, 09.06.2016 було сплачено 1600,00 грн, 08.07.2016 було сплачено 1600,00 грн, 10.08.2016 було сплачено 1600,00 грн, 08.09.2016 було сплачено 1600,00 грн, 11.10.2016 було сплачено 1600,00 грн, та 07.11.2016 позивача сплатила решту коштів по кредитному зобов`язанні у розмірі 20263,00 грн (а.п.81). Проте, 19.12.2022 на адресу [PERSON] від ТОВ «Діджи Фінанс» надійшла письмова претензія щодо сплати заборгованості за кредитним договором №200501898 від 19.05.2016, яка станом на 19.12.2022 складає 65129,17 грн (а.п.14-15). Відповідно до\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями\~525,\~526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 526 ЦК України\~визначені загальні умови виконання зобов`язання а саме: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно\~ст.1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до\~ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1\~ст. 530 ЦК України\~передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно\~ст.527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини 1 та 1\~ст. 598 ЦК України). Відповідно до\~ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Юридичним наслідком належного виконання зобов`язання відповідно до статей\~598,\~599 ЦК України\~є припинення зобов`язання. Таким чином, з моменту виконання боржником зобов`язань й прийняття їх кредитором, припиняється існування прав і обов`язків сторін, що складають зміст конкретного зобов`язального правовідношення. Статтею 545 ЦК України\~передбачено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Відповідно до\~ст.516 ЦК України, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно ч.2\~ст.517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до ч.1\~ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч.1\~ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що станом на 07.11.2016 позивачкою [PERSON] у повному обсязі виконані взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №200501898 від 13.04.2016. Однак, незважаючи на це, 20.07.2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» та ПАТ «Банк Михайлівський», відповідно до чинного законодавства України, був укладений Договір відступлення прав вимоги №7_БМ. Згідно з даним договором 20.07.2020 відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №200501898 від 13.04.2016. Відповідно до Договору відступлення прав вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» набуло прав кредитора до [PERSON] . Відповідно до договору №7_БМ про відступлення прав вимоги від 20.07.2020, укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс», за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього договору. Згідно з ч.4\~ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі №910/11298/16, яка набрала законної сили, вирішено: апеляційну скаргу ТОВ «Діджи Фінанс» на рішення Господарського суду м.Києва від 04 березня 2021 року у справі №910/11298/16 задовольнити; рішення Господарського суду м.Києва від 04 березня 2021 року у справі №910/11298/16 скасувати, в частині немайнових вимог, з ухваленням нового рішення про задоволення позову ТОВ «Діджи Фінанс» у цій частині; застосувати наслідки нікчемності договору факторингу від 19 травня 2016 року №1905, а саме: зобов`язати ТОВ «ФК «Плеяда» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський», згідно з договором факторингу від 19 травня 2016 року №1905 та актів прийому-передачі від 20 травня 2016 року №1 і №2; визнати відсутніми у ТОВ «ФК «Плеяда» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19 травня 2016 року №1905, реєстрах прав вимог від 19 травня 2016 року №1 та від 20 травня 2016 року №2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20 травня 2016 року №1 і №2 до зазначеного договору факторингу; визнати недійсним договір факторингу від 20 травня 2016 року №1, укладений між ТОВ «ФК «Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор»; зобов`язати ТОВ «ФК «Фагор» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський», згідно договору факторингу від 19 травня 2016 року №1905 та актів прийому-передачі до нього від 20 травня 2016 року №1 і №2; визнати відсутніми у ТОВ «ФК «Фагор» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19 травня 2016 року №1905, реєстрах прав вимог до нього від 19 травня 2016 року №1 та від 20 травня 2016 року №2, актах прийому-передачі від 20 травня 2016 року до зазначеного договору факторингу №1 і №2, та в договорі факторингу від 20 травня 2016 року №1 та додатках до нього (а.п.42-53). Окрім цього, відповідно до копії рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області по цивільній справі №2/742/230/25 (єдиний унікальний №742/6077/24) за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №200501898 від 13.04.2016, у задоволенні позовних вимог було відмовлено, посилаючись на відсутність обґрунтованих підстав вважати, що ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за вищевказаним кредитним договором укладеним між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] , що у свою чергу свідчить про недоведеність позивачем порушення його майнових прав (а.п.75-80). Стаття 215 ЦК України\~передбачає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до\~ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Згідно з ч.1\~ст.236 ЦК України, правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. За таких обставин, кошти, які були отримані ТОВ «ФК «Фагор» від [PERSON] на виконання своїх зобов`язань за кредитним договром №200501898 від 13.04.2016, на підставі недійсного правочину, підлягають поверненню первісному кредитору, яким на даний момент є ТОВ «Діджи Фінанс», який 20.07.2020, на підставі укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» договору №7_БМ, набув прав вимоги до [PERSON] за кредитним договором, саме ТОВ «ФК «Фагор». Відповідно до\~ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ч.1 та ч.2\~ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до\~ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч.1\~ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5 та 6\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з постанови Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року по справі №910/11298/16, судом встановлено, що 30 травня 2016 року, згідно з наказом Тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Михайлівський» №37, затверджено результати проведеної перевірки, викладені в акті про проведення перевірки правочинів (у тому числі договорів), які відповідають критеріям нікчемності від 30 травня 2016 року №1, згідно з якими встановлено нікчемність договору факторингу від 19 травня 2016 року №1905, та прийнято рішення застосувати наслідки його нікчемності. Разом з тим, будь-яких доказів направлення ПАТ «Банк Михайлівський» повідомлення на адресу позивачки [PERSON] про встановлення банком вищевказаних обставин, а також роз`яснення їх наслідків, зокрема, щодо необхідності сплати заборгованості за кредитним договором саме на рахунок ПАТ «Банк Михайлівський», а не на рахунки ТОВ «ФК «Плеяда» або ТОВ «ФК «Фагор», матеріали справи не містять та відповідачем не надано. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивачкою [PERSON] сплачено заборгованість за кредитними договорами у повному обсязі на рахунок ТОВ «ФК «Фагор» до відступлення 20.07.2020 ПАТ «Банк Михайлівський» прав вимоги за даним кредитним договором ТОВ «Діджи Фінанс». З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що виконання позивачкою [PERSON] своїх зобов`язань перед ТОВ «ФК «Фагор» за кредитним договором №200501898 від 13.04.2016, укладеними між нею та ПАТ «Банк Михайлівський», є належним виконанням зобов`язань, внаслідок чого вимоги ТОВ «Діджи Фінанс», надіслані на адресу позивачки про необхідність сплати заборгованість за кредитним договором,є незаконною та не обґрунтованою, оскільки договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг, в зв`язку з чим є безпідставним покладення на позичальника, як споживача банківських послуг, ризику настання наслідків нікчемності правочину між його кредиторами, обов`язку повторного погашення заборгованості по одному й тому ж самому кредиту, при цьому вже у збільшеному розмірі. Відповідно до ч.1-3\~ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, під час судового розгляду судом встановлено порушення прав [PERSON] , які підлягають захисту, оскільки на виконання кредитного договору нею повністю сплачено суму кредитних коштів, що підтверджується відповідними квитанціями, які наявні в матеріалах справи, в зв`язку з чим суд вважає вимоги позивачки [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ч.2\~ст.137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно зі\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові-на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із врахуванням задоволення позову повністю та сплати позивачкою 1211,20 грн судового збору відповідно до копії квитанції №9361-3599-7058-4423 від 22.11.2024 (а.п.9) вказаний судовий збір підлягає стягненню із відповідача на користь позивачки, а також і витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн відповідно до договору про надання консультативно-правової допомоги від 22.11.2024 (а.п.15-16) підлягають стягненню із відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного вище та ст.15, 215-216, 236, 516-517, 525-527, 530, 545, 598-599, 629, 1049, 1077, 1082 ЦК України,

Outcome: approved