Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів з вимогами: - стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на його користь моральну шкоду у розмірі 30 000 000 (тридцять мільйонів) євро, що є еквівалентом 1 326 000 000 (один мільярд триста двадцять шість мільйонів) грн, на момент подання позову з урахуванням ухвали Полтавського апеляційного суду від 24 грудня 2024 року справа № 545/3264/20 (номер провадження 11-кп/814/991/24), якою звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 190 та ч. 2 ст.190 КК України на підставі ст. 49 КК України, провадження стосовно [PERSON] закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України та у зв`язку з грубим порушенням статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини справа Karnaushenko v. Ukraine, no 23853/02, 30 november 2006, Muta v. Ukraine, no 37246/06, 31 July 2012, Chernaya v. Ukraine (dec.) Committee, no 1661/08, 15 December 2016 Державою Україна; - стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь [PERSON] , матеріальну шкоду у розмірі 30 000 000 (тридцять мільйонів) євро, що є еквівалент 300 Біткоїнів на час подання позову та складає 1 326 000 000 (один мільярд триста двадцять шість мільйонів) грн, саме на момент подання позову з урахуванням ухвали Полтавського апеляційного суду від 24 грудня 2024 року справа № 545/3264/20 (номер провадження 11-кп/814/991/24), якою звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 190 та ч. 2 ст.190 КК України на підставі ст. 49 КК України, провадження стосовно [PERSON] закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України та у зв`язку з грубим порушенням статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини справа Karnaushenko v. Ukraine, no 23853/02, 30 november 2006, Muta v. Ukraine, no 37246/06, 31 July 2012, Chernaya v. Ukraine (dec.) Committee, no 1661/08, 15 December 2016 Державою Україна. В обґрунтування\~позовної заяви\~позивач зазначив,\~що його права та законні інтереси порушені зі сторони Держави Україна в особі: Міністерства Внутрішніх справ України з урахуванням ухвали Полтавського апеляційного суду від 24 грудня 2024 року справа № 545/3264/20 (номер провадження 11-кп/814/991/24), якою звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 190 та ч. 2 ст.190 КК України на підставі ст. 49 КК України, провадження стосовно [PERSON] закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України та у зв`язку з грубим порушенням статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини справа Karnaushenko v. Ukraine, no 23853/02, 30 november 2006, Muta v. Ukraine, no 37246/06, 31 July 2012, Chernaya v. Ukraine (dec.) Committee, no 1661/08, 15 December 2016 Державою Україна. Також з урахуванням рішення Європейського суду з прав людини від 14 січня 2020 року у справі «Andreyev v. Russia» (заява № 28852/06); від 28 січня 2020 року у справі «Yunusova v. Russia» (заява № 5489/10); від 04 лютого 2020 року у справі «Shibayeva v. Russia» (закон № 13813/06); від 10 березня 2020 року у справі «Indayeva and Sultanov v. Russia» (заяви № 58821/08 та 18360/13); від 16 січня 2020 року у справі «Sinadinovska v. North Macedonia» (заява № 27881/06); від 11 лютого 2020 року у справі «Shmatova and others v. Russia» (заява № 36539/08); від 20 лютого 2020 року «Livancic and others v. Bosnia and Herzegovina» (заява № 15313/15); від 20 лютого 2020 року у справі «Vucenovic and Malkoc v. Bosnia and Herzegovina» (заяви № 17760/16 та 57495/17); 20 лютого 2020 року у справі «Pramenkovic and others v. Bosnia and Herzegovina» (заяви № 44114/16 та № 47031/16); від 05 березня 2020 року у справі «Kladnicanin v. Serbia» (заява № 137/10); від 2 липня 2020 року у справі «Dmytrenko and Bezdorozhniy v. Ukraine» (заяви № 59552/11 та № 7096/12), а також від 8 жовтня 2020 року у справі «Gogic v. Croatia» (заява № 1605/14), рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бурмич та інші проти України» (заява № 46852/13), рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04). Станом на 22.01.2025 ухвала Октябрського районного суду м. Полтави від 13.11.2017, справа № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/7371/2017) та ухвала Октябрського районного суду м. Полтави від 23.08.2018, справа № 554/12566/15-к (провадження № 1-кс/554/4842/2018) є не виконаними. Факт системної бездіяльності Держави Україна в особі: Міністерства Внутрішніх справ України як відповідача, доводиться ухвалою Полтавського апеляційного суду від 24 грудня 2024 року справа № 545/3264/20 (номер провадження 11-кп/814/991/24), адже звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 190 та ч. 2 ст. 190 КК України на підставі ст. 49 КК України, провадження стосовно [PERSON] закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. Протягом 2013-2015 років [PERSON] шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами сім`ї [PERSON] у сумі понад 10 500 доларів США на які придбав 300 Біткоїнів. В подальшому, 08.08.2015 слідчим відділенням Полтавського РВ УМВС України в Полтавській області було порушено кримінальне провадження № 12015170300001109 за ознаками злочину, передбачено ч. ч. 1, 2, 4 ст. 190 КК України. 07.12.2016 Полтавським ВП Полтавського РВП ГУНП в Полтавській області за вих. № 16295/115/104-2016 позивачу було надано довідку, про завдання матеріальних збитків сім`ї [PERSON] на загальну суму 10 500 доларів США на які [PERSON] придбав 300 Біткоїнів, що зафіксовано слідчим СУ ГУНП в Полтавській області Нагієва С., під час допиту у слідчого [PERSON] в присутності [PERSON] , але вказаний факт проігнорований, місце знаходження 300 Біткоїнів станом на 22.01.2025 не встановлено, 300 [PERSON] не повернуто, придбані за грошові кошти сім`ї [PERSON] чим завдано матеріальних збитків на суму понад 30 000 000 (тридцять мільйонів) євро. Але Міністерством Внутрішніх справ України, вказані факти проігноровані, що є неприпустимим фактом та свідчить про повну бездіяльність. Міністерством внутрішніх справ України, як відповідачем по справі, допущено повну бездіяльність, що підтверджено викладеним та наданими доказами, адже на адресу Міністерства внутрішніх справ України, було направлено понад 1 тисячу скарг та заяв, які були проігнорованими, що стосувалось вчасності та ефективності та всебічності, проведення досудового розслідування кримінального провадження № 12015170300001109 порушеного за ч. ч. 1, 2, 4 ст. 190 КК України, протягом розумного строку та стало грубим порушенням статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, адже місце знаходження 300 Біткоїнів не встановлено, 300 Біткоїнів не повернуто станом на 22.01.2025 та є порушенням ст. 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини справа Karnaushenko v. Ukraine, no 23853/02, 30 november 2006, Muta v. Ukraine, no 37246/06, 31 July 2012, Chernaya v. Ukraine (dec.) Committee, no 1661/08, 15 December 2016 Державою Україна. На обґрунтування завдання моральних збитків на суму 30 000 000 (тридцять мільйонів) євро, що є еквівалентом 1 326 000 000 (один мільярд триста двадцять шість мільйонів) грн, посилається на системну бездіяльність поліції, що призвело до стресів, моральних страждань та психо-емоційних навантажень, що встановлено рішеннями судів та не потребує додаткового доказування. Інші заяви по суті справи. 11.02.2025 від представника відповідача Міністерства внутрішніх справ України Щепанського А.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Міністерство внутрішніх справ України не визнає позовні вимоги у повному обсязі з наступних підстав. Позивачем не доведено заподіяння йому матеріальної та моральної шкоди працівниками Міністерства внутрішніх справ України. Позовні вимоги про стягнення на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 1 326 000 000 грн є безпідставною з огляду на наступне. Як вбачається зі змісту позовної заяви, майнова шкода позивачу (за умови її наявності) була заподіяна нібито протиправними діями громадянина [PERSON] (обвинувальний вирок суду відсутній) та нібито неправомірними діями працівників слідчого підрозділу Полтавського районного відділення поліції Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області при розслідуванні кримінального провадження. При цьому, позивач вказує на наявність протиправної бездіяльності МВС. При розгляді питання щодо наявності у позивача матеріальної шкоди (збитків) вважає, що суду необхідно звернути увагу на таке. Як вбачається з ухвали Полтавського апеляційного суду від 24.12.2024 у справі № 545/3264/20 громадянин [PERSON] у червні 2013 року та у лютому 2014 року шахрайським шляхом, під приводом отримання високого прибутку при роботі в системі «Webmoney», пообіцявши повернути кошти з відсотками, заволодів грошовими коштами дружини позивача - [PERSON] на загальну суму 9864,77 доларів США, що згідно курсу НБУ на момент вчинення злочину складало 84442,50 грн. 29.07.2014 (тобто, через рік після отримання грошей від дружини позивача) громадянин [PERSON] шахрайським шляхом, під приводом отримання високого прибутку при роботі в системі «Webmoney», пообіцявши повернути кошти з відсотками, заволодів грошовими коштами [PERSON] у сумі 500 доларів США, що згідно курсу НБУ на момент вчинення злочину складало 5 502,70 грн. Таким чином, на момент передачі [PERSON] грошей у розмірі 500 доларів США Позивач знав, що зазначена особа вже отримала від дружини позивача гроші на загальну суму 9864,77 доларів США і нічого не повернула. Але незважаючи на даний факт та усвідомлюючи те, що і його гроші не будуть повернуті в майбутньому, позивач все одно передав гроші громадянину [PERSON] . Таким чином, позивач фактично втратив гроші у сумі 500 доларів США внаслідок власного безпідставного прагнення до легкого збагачення. При цьому матеріали позову не містять будь-яких доказів наявності у позивача матеріальної шкоди на суму 1 326 000 000 грн. В порушення приписів процесуального закону та практики Верховного Суду, позивачем не доведено належними та допустимими доказами (взагалі будь-якими доказами) наявність всіх складових цивільного правопорушення з боку відповідача (МВС), а саме: не доведено протиправної бездіяльності відповідача (МВС), наявності матеріальної шкоди (збитків) на заявлену суму та причинно-наслідкового зв`язку між протиправною бездіяльністю відповідача (МВС) і матеріальною шкодою та вини заподіювача. Отже, позовна вимога про стягнення на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 1 326 000 000 грн є незаконною, безпідставною та не підлягає задоволенню. Позовна вимога про стягнення на користь позивача моральної шкоди у розмірі 1 326 000 000 грн є також безпідставною. Позовна заява містить стандартні фрази, котрі жодним чином не відображають індивідуальні психофізичні особливості позивача та не доводять виникнення у останнього моральної шкоди та в чому саме вона полягає (при умові наявності такої). Вважають, що позивач повинен довести, що страждання (душевні або фізичні) мали місце. Душевні страждання завжди конкретні - вони повинні виражатись у конкретній емоційній формі, мати облік, а не бути «взагалі». Практика українських та зарубіжних судів підтверджує тенденцію про необхідність доказування позивачем не тільки об`єктивних, але і суб`єктивних душевних страждань. Розрахунок та належне обґрунтування заявленої суми позову Позивачем до суду також не надано, позовна заява не містить фактичних даних, які б свідчили про негативні наслідки вказаних подій, які вплинули на зміну звичного образу життя позивача та дають суду підстави для відмови у задоволенні позову. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами (взагалі будь-якими доказами) наявність всіх складових цивільного правопорушення збоку відповідача (МВС), а саме: не доведено протиправної бездіяльності відповідача (МВС), наявності моральної шкоди на заявлену суму та причинно-наслідкового зв`язку між протиправною бездіяльністю відповідача (МВС) і моральною шкодою. Крім того, матеріали позову не містять доказів того, що на гроші, отримані від позивача [PERSON] придбав 300 Біткоїнів. Отже, позивач не навів суду жодних фактичних обставин та не надав доказів, які б свідчили про заподіяння йому відповідачем (МВС) матеріальної та/або моральної шкоди, не обґрунтував її розмір, в чому полягала незаконність дій/бездіяльності МВС України - не зазначив, отже позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню. МВС є неналежним відповідачем у справі, оскільки Міністерство внутрішніх справ України (код ЄДРПОУ 00032684) та Національна поліція України (код ЄДРПОУ 40108578)\~є окремими\~центральними органами\~виконавчої влади,\~не підпорядкованими\~одне одному.\~Відповідно до\~Положення про\~Міністерство внутрішніх\~справ України,\~затвердженого постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~28\~жовтня 2015\~року №\~878,\~МВС України\~не наділено\~повноваженнями щодо\~проведення досудових\~розслідувань кримінальних\~правопорушень.\~Тобто,\~МВС України\~не має\~жодного структурного\~підрозділу,\~який би\~мав повноваження\~здійснювати досудове\~розслідування кримінальних\~правопорушень.\~Нормами КПК\~України закріплено\~процесуальну самостійність\~слідчого.\~КПК України\~не містить\~жодної норми,\~яка б\~надавала повноваження\~Міністерству внутрішніх\~справ України\~втручатися в\~діяльність слідчого.\~Матеріали позову\~не містять\~жодного доказу\~порушення прав\~або інтересів\~позивача з\~боку Міністерства\~внутрішніх справ\~України.\~Таким чином,\~позивач визначає\~відповідачем у\~справі Міністерство\~внутрішніх справ\~України,\~яке його\~прав і\~інтересів не\~порушувало та,\~відповідно,\~не може\~нести відповідальність\~перед ним.\~Враховуючи розмежування\~повноважень МВС\~та Національної\~поліції України,\~а саме\~відсутність у\~Міністерства внутрішніх\~справ України\~повноважень втручатися\~в діяльність\~слідчого,\~повноважень на\~проведення досудових\~розслідувань кримінальних\~правопорушень,\~повноважень на\~притягнення до\~дисциплінарної відповідальності\~працівників поліції,\~слід дійти\~висновку,\~що МВС\~прав та\~інтересів позивача\~не порушувало,\~моральної та\~матеріальної шкоди\~останньому не\~завдавало,\~отже є\~неналежним відповідачем\~у справі.\~На підставі\~вищевикладеного,\~у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Міністерства внутрішніх справ України просить відмовити повністю. 16.04.2025 від представника третьої особи Національної поліції України Невгад Я.В. надійшли письмові пояснення щодо позову, в яких зазначено наступне. [PERSON] визначив відповідачами Державу Україна, Міністерство внутрішніх справ України, Державну казначейську службу України, а не Державу Україна в особі того органу, діями якого завдано шкоду. З матеріалів справи вбачається, що 08.08.2015 посадовими особами СВ Полтавського РВ УМВС України в Полтавській області було внесено відомості в ЄРДР за №12015170300001109 від 08.08.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 2, 4 статті 190 Кримінального кодексу України. Здійснення досудового розслідування у вищезазначеному кримінальному провадженні доручено слідчому відділу Полтавського РВ УМВС України в Полтавській області. 30.11.2020 слідчим слідчого відділу ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області матеріали кримінального провадження №12015170300001109 від 08.08.2015, було направлено до Полтавського районного суду Полтавської області. ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області є територіальним (відокремленим) підрозділом Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі ГУНП в Полтавській області). Відповідно до постанови КМУ від 16 вересня 2015 року №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» ГУНП в Полтавській області є територіальним органом поліції, який має статус самостійної юридичної особи (ідентифікаційний код юридичної особи 40108630 , юридична адреса: 36014, Полтавська область, місто Полтава, вулиця Пушкіна, 83) та самостійної особи публічного права. Згідно частини першої статті 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Отже, з підстав позову вбачається, що належним відповідачем у вказаній справі буде Держава Україна в особі ГУНП в Полтавській області (ідентифікаційний код юридичної особи 40108630 , юридична адреса: 36014, Полтавська область, м. Полтава, вул. Пушкіна, 83). Стосовно відсутності підстав відшкодування моральної шкоди зазначила, що у своєму позові позивач зазначає, що внаслідок бездіяльності органів досудового розслідування йому заподіяно моральної шкоди в результаті чого погіршився його стан здоров`я, що призвело до моральних страждань та душевних переживань, однак, останній не надав суду жодних доказів на підтвердження самого погіршення стану здоров`я внаслідок заподіяної йому моральної шкоди (наданих безпосередньо закладами охорони здоров`я), що свідчить про необґрунтованість позову. Разом з цим, [PERSON] у позовній заяві зазначає, що завдана йому «моральна шкода становить 300 Біткоїнів, що складає понад 30 000 000 (тридцять мільйонів) євро, адже місцезнаходження 300 Біткоїнів не відоме», однак визначений [PERSON] розмір моральної шкоди суперечить положенням статті 23 Цивільного кодексу України, оскільки моральною шкодою є саме витрати немайнового характеру, проте позивач чи то навмисно, чи то помилково, задля збільшення розміру відшкодування розраховує розмір моральної шкоди саме з розміру майнових збитків, завданих йому [PERSON] , а отже заявлений [PERSON] розмір моральної шкоди є безпідставним, необґрунтованим та умисно завищеним, та відповідно таким, що у випадку задоволення позовним вимог може призвести до понесення Державою Україною надмірного тягаря в умовах воєнного стану. Посилання позивача на рішення Полтавського окружного адміністративного суду та ухвали Октябрського районного суду міста Полтави є, відповідно до положень закріплених статтею 303 КПК України, механізмом реалізації прав особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення ними функцій органу досудового розслідування. В той же час, реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень дій чи бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень не свідчить про порушення прав позивача та відповідно не є підставою для відшкодування моральної та матеріальної шкоди. Щодо відсутності підстав для відшкодування матеріальної шкоди [PERSON] , то долучені до позову ухвали суду про визнання дій посадових осіб ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області (що є окремою юридичною особою), не можуть слугувати доказом у вказаній справі оскільки вказаними судовими рішеннями визнано протиправними дії саме посадових осіб ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, тобто посадових осіб територіального (відокремленого) підрозділу Головного управління Національної поліції в Полтавській області. Разом з цим, за правилами статті 82 ЦПК України установлені такими судовими рішеннями обставини не звільняють від доказування у справі, що переглядається. Тоді як незгода потерпілого із діями/бездіяльністю органу досудового розслідування, які були ним оскаржені в передбаченому КПК України порядку, не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування шкоди. Крім цього, наявність вище вказаних судових рішень не свідчить про протиправність дій органу досудового розслідування та не підтверджує того, що вказані дії завдали Позивачу матеріальної (майнової) шкоди саме у розмірі 30 000 000 (тридцять мільйонів) євро. Доводи позовної заяви [PERSON] щодо неефективного досудового розслідування вважають безпідставними, оскільки кримінальне провадження у справі завершено, а за його наслідками постановлено вирок суду, який набрав законної сили. Незгода [PERSON] із правомірністю та законністю такого судового рішення повинна була бути висловлена ним відповідно до норм КПК України під час розгляду судом безпосередньо тієї кримінальної справи, у межах якої було постановлено вирок суду. При цьому, Позивач не був позбавлений права звернутися до суду з цивільним позовом до обвинуваченого у порядку цивільного судочинства, а не до органів державної влади, які здійснювали досудове розслідування. Крім того, позивач в цивільному позові спочатку зазначає, що йому було завдано матеріальних збитків на загальну суму 30 000 000 (тридцять мільйонів) євро. Однак, в подальшому останній вказує, що «сім`ї [PERSON] » не відшкодовано матеріальні збитки на суму понад 30 000 000 (тридцять мільйонів) євро, проте позивач не надає доказів щодо складу «сім`ї [PERSON] », а також матеріали справи не містять доказів на підтвердження обставини наявності у володінні [PERSON] та/чи членів його сім`ї станом на 2013-2015 роки грошових коштів у відповідному розмірі 10500 доларів США, якими як зазначає останній шахрайським шляхом заволодів [PERSON] . Згідно з матеріалами справи майнову шкоду [PERSON] заподіяв [PERSON] , який шахрайським шляхом заволодів його грошовими коштами, в свою чергу у матеріалах справи відсутні докази причинного зв`язку між завданою [PERSON] майновою шкодою та діями Національної поліції України, відтак позовні вимоги [PERSON] про відшкодування йому матеріальної шкоди є необґрунтованими та безпідставними. З огляду на вищевикладене та

Outcome: dismissed