Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-06 00:00:00

24.12.2024р. [PERSON] (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія ОНЛАЙН ФІНАНС (далі - відповідач, ТОВ ФК Онлайн Фінанс), в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 12.03.2021р. приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, зареєстрований у реєстрі за № 23086, про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Онлайн Фінанс за кредитним договором № 126175970 від 27.07.2019р. у розмірі 31 855 грн. 40 коп. Позовні вимоги\~позивач обґрунтовує\~тим,\~що 27.07.2019р.\~вона уклала\~із ТОВ\~Манівео Швидка\~Фінансова Допомога\~(далі\~-\~ТОВ МШФД) договір № 126175970 за умовами якого отримала кредит. Правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ МШФД на підставі договору відступлення прав вимоги від 03.01.2020р. є ТОВ ТАЛІОН ПЛЮС, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору про відступлення прав вимоги від 29.01.2021р. є ТОВ ФК Онлайн Фінанс. З сайту Автоматизована система виконавчого провадження позивачка дізналася про внесення до реєстру боржників інформації щодо неї, в зв`язку з виконанням виконавчого провадження № 65477099. Ознайомившись із\~матеріалами виконавчого\~провадження позивачка\~дізналася,\~що 12.03.2021р.\~приватним нотаріусом\~Обухівського нотаріального\~округу Київської\~області Головкіною\~Я.В.\~було вчинено\~виконавчий напис\~№ 23086\~про стягнення\~на користь\~стягувача ТОВ ФК Онлайн Фінанс з боржниці [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 126175970 від 27.07.2019р. у розмірі 31 855 грн. 40 коп. В подальшому на підставі вищезазначеного виконавчого напису відкрито виконавче провадження, накладено арешт на всі рахунки боржника та звернуто стягнення на заробітну плату. Виконавчий напис було вчинено з численними порушеннями норм законодавства: - виконавчий напис було вчинено на копії кредитного договору, який не було нотаріально посвідчено, тобто виконавчий напис вчинено на документі, який не передбачений Переліком № 1172 від 29.06.1999р.; - вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання (постанова Верховного Суду від 30.09.2019р. в справі № 357/12818/17 (провадження N 44380св18). Оскільки позивачкою не отримувалося жодних вимог про стягнення боргу від відповідача, відсутні законні підстави для вчинення виконавчого напису. На підставі вищевикладеного, позивачка, посилаючись на ст. ст. 1, 11 Закону України Про захист прав споживачів та ст.ст. 87-89 Закону України Про нотаріат, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів № 1172 від 29.06.1999р., просила позов задовольнити. Також у позові зазначено, що сума витрат на правову допомогу становить 7 000 грн. 00 коп., за послуги перелік яких наведений у додатку № 2 до Додаткового договору до договору про надання правової допомоги від 05.11.2024р. Позивачка та її представник [PERSON] у судові засідання 10.03.2025р., 10.04.2025р., 07.05.2025р. не з`явилися, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлені про час, дату і місце судового розгляду. Водночас, у позовній заяві представник позивачки просив у разі його неявки в судові засідання, чи не явки позивачки, розгляд справи проводити без їх участі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судові засідання 10.03.2025р., 10.04.2025р., 07.05.2025р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час та місце судового розгляду шляхом направлення судових повісток про виклик у судові засідання з прикріпленими до них файлами одержувачу в його електронний кабінет. Про причини неявки суд не повідомив, а також не подав до суду відзив на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. в судові засідання 10.03.2025р., 10.04.2025р., 07.05.2025р. не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про час та місце судового розгляду шляхом направлення поштовим зв`язком судової повістки за зареєстрованою юридичною адресою, а також через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик до суду. Про причини неявки суд не повідомила, а також не подала до суду заяви про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи, письмових пояснень по суті спору. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шуляченко М.Б. в судові засідання 10.03.2025р., 10.04.2025р., 07.05.2025р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час та місце судового розгляду шляхом направлення судових повісток про виклик у судові засідання з прикріпленими до них файлами одержувачу в його електронний кабінет. Про причини неявки суд не повідомив, а також не подав до суду заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи, письмових пояснень по суті спору. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 07.05.2025р. судом в порядку, визначеному ст.ст. 280, 281 ЦПК України, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті без участі сторін за наявними у справі доказами. Дослідив матеріали справи, судом встановлено таке. Як вбачається з матеріалів справи, 27.07.2019р. між ТОВ МШФД та [PERSON] було укладено договір № 126175970 за умовами якого товариство зобов`язалося надати позичальнику кредит на суму 8 300 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним у розмірі 0,66% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (240,90% річних). Строк дії договору починається з моменту його укладення та становить 30 днів, кредит надається строком на 30 днів. У розділі 3 договору сторони погодили відповідальність у вигляді сплати пені у розмірі 1,3% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення повернення заборгованості, та у розділі 4 договору - що, у разі понадстрокового користування кредитом - відсоткова ставка становить 1,70% за кожен день користування кредитом. У п. 4.4 розд. 4 Договору № 126175970 сторони погодили, що у всіх відносинах між позичальником та товариством в якості підпису позичальника буде використовуватися електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України Про електронну комерцію, що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. У графіку розрахунків (додаток № 1 до Договору) визначено: термін платежу - 26.08.2019р., сума кредиту - 8 300 грн. 00 коп., нарахований процент - 1 643 грн. 40 коп., до сплати разом - 9 943 грн. 40 коп. 12.03.2021р. приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 23086, про звернення стягнення заборгованості з боржника [PERSON] за кредитним договором № 126175970 від 27.07.2019р. укладеним з ТОВ МШФД, правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 03.01.2020р. є ТОВ Таліон Плюс правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги від 05.08.2020р., реєстр прав вимоги № 3 від 29.01.2021р. є ТОВ ФК Онлайн Фінанс. Стягнення заборгованості проводиться за період з 29.01.2021р. по 27.02.2021р. Сума заборгованості складає 30 655 грн. 40 коп., з яких: 8 298 грн. 50 коп. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 15 418 грн. 40 коп. - прострочена заборгованість за несплаченими відсотками; 6 938 грн. 50 коп. - заборгованість за штрафами та пенями. Плата за вчинення виконавчого напису - 1 200 грн. 00 коп. Загальна сума, що підлягає стягненню - 31 855 грн. 40 коп. У виконавчому написі № 23086 від 12.03.2021р. приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. зазначено, що він вчинений на підставі ст.ст. 87-91 Закону України Про нотаріат та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99р. № 1172. 18.05.2021р. приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шуляченко М.Б. на підставі заяви стягувача ТОВ ФК Онлайн Фінанс про примусове виконання, відкрито виконавче провадження № 65477099, боржником за яким є [PERSON] та стягувачем ТОВ ФК Онлайн Фінанс, виконавчий документ - виконавчий напис № 23086 виданий 12.03.2021р. приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., сума до стягнення 31 855 грн. 40 коп. (постанова про відкриття виконавчого провадження № 65477099 від 18.05.2021р.). 18.05.2021р.\~приватним виконавцем\~виконавчого округу\~Одеської області\~Шуляченко М.Б.\~винесено постанову\~№ 65477099\~про стягнення\~з боржника [PERSON] основної винагороди в сумі 3 185 грн. 54 коп. 29.10.2024р. приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шуляченко М.Б. винесено постанову № 65477099 про арешт коштів боржника [PERSON] у виконавчому провадженні з виконання виконавчого напису № 23086 виданого 12.03.2021р. приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. 05.11.2024р. приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шуляченко М.Б. винесено постанову № 65477099 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] (в/ч № [NUMBER] ) у межах виконавчого провадження з виконання виконавчого напису № 23086 виданого 12.03.2021р. приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. 05.11.2024р. між Адвокатським об`єднанням Юрконсалт Геннадія Працевитого та клієнтом [PERSON] укладено договір про надання правової (правничої допомоги) відповідно до якого адвокат прийняв на себе обов`язки надавати правову допомогу та представляти права та інтереси клієнта в усіх судових інстанціях, тощо. Зміст правової допомоги за цим договором - це представництво прав та інтересів клієнта, надання консультацій, роз`яснень з юридичних питань, складання та подання всіх видів процесуальних та інших документів, участь в судових засіданнях. Розмір гонорару визначається та сплачується за погодженням сторін та викладається в додатку (додатковому договорі) до вказаного договору, який є його невід`ємною частиною. 05.11.2024р. між сторонами договору про надання правової (правничої допомоги) укладено додатковий договір, відповідно до умов якого в порядку розділу 3 основного договору, клієнт доручив, а адвокат зобов`язався надати правову допомогу з представництва інтересів клієнта щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню № 23086 від 12.03.2021р. вчинений [PERSON] на користь ТОВ 2ФК Онлайн Фінанс, заборгованості у розмірі 31 855 грн. 40 коп., ВП № 65477099, виконавець Шуляченко М.Б. У ньому ж визначено орієнтовний перелік послуг, що можуть бути надані (консультація адвоката, формування та направлення позовної заяви про скасування виконавчого напису, формування та направлення заяви про забезпечення позову, контроль справи в суді, написання та подання заяви по суті справи, отримання рішення суду, формування та направлення заяви про закінчення виконавчого провадження), всього на суму 7 000 грн. та визначено вартість однієї години роботи адвоката як 1 000 грн. Сума гонорару сплачується на користь адвоката протягом 10 днів з моменту набуття рішенням суду по справі законної сили. 05.11.2024р. керівником бюро Працевитим Г.О. видано рахунок про сплату послуг на суму 7 000 грн. 05.11.2024р. між сторонами договору про надання правової (правничої допомоги) від 05.11.2024р. складено акт про надані послуги, що підлягають оплаті (консультація адвоката, формування та направлення позовної заяви про скасування виконавчого напису, формування та направлення заяви про забезпечення позову, контроль справи в суді, написання та подання заяви по суті справи, отримання рішення суду, формування та направлення заяви про закінчення виконавчого провадження), всього на суму 7 000 грн. Встановив вказані обставини суд приходить до такого висновку. Статтями 87 та 88 Закону України Про нотаріат № 3425-ХІІ від 02.09.1993р. визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У відповідності до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦПК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до п.п. 3.1.-3.5. глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012р., нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Згідно п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014р. № 662 Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів перелік документів після розділу Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами був доповнений новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. У ньому було визначено, що за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, можуть вчинятися виконавчі написи. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з\~цим,\~Київський апеляційний\~адміністративний суд\~постановою від\~22.02.2017р.,\~залишеною без\~змін ухвалою\~Вищого адміністративного\~суду України\~від 01.11.2017р.\~у справі\~№ 826/20084/14,\~визнав незаконною\~та нечинною\~постанову Кабінету\~Міністрів України\~№ 662\~від 26.11.2014р.\~Про внесення\~змін до\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів,\~зокрема в\~частині пункту\~2\~змін,\~що вносяться\~до переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів: Доповнити перелік після розділу Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013р. Про судове рішення в адміністративній справі, визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013р. Про судове рішення в адміністративній справі, дійшов висновку про необхідність визнання нечинною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014р. Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, з моменту її прийняття. Отже, у зв`язку з визнанням судом незаконними норм постанови КМУ № 662 від 26.11.2014р., якими було доповнено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, положеннями про кредитні договори, то станом на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису постанова КМУ від 29.06.1999 № 1172 діяла в редакції, яка не передбачала права нотаріуса вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору, а передбачала стягнення на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів № 1172 в редакції від 29.06.1999р. (станом на 12.03.2021р. час вчинення виконавчого напису). Пунктом 1 зазначеного Переліку від 29.06.1999р., передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також, підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,затверджених наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012р. (в редакції чинній станом на дату вчинення спірного виконавчого напису) встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів (підпункт 5.2. пункту 5 глави 16 розд. ІІ Порядку № 296/5 від 22.02.2012). Отже, станом на 12.03.2021р., дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріусом, чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення виконавчого напису на підставі копій договорів чинним законодавством не передбачалось. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Верховний Суд України у постанові від 05.05.2017р. у справі № 6-887цс17 висловив правову позицію, згідно якої з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України Про нотаріат захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України Про нотаріат у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Встановлені судом обставини у цій справі свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 12.03.2021р., тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. у справі № 826/20084/14, щодо кредитного договору між банком і позивачем який був укладений у електронній формі, а також у період дії в Україні карантину через COVID-19. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та законними, а відтак підлягають задоволенню. Щодо витрат на правничу допомогу адвоката, то слід зазначити наступне. Статтею 137 цього кодексу визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто, витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України) Саме такою є правова позиція Верховного Суду, висловлена Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постановах: від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19, від 22.01.2021р. у справі № 925/1137/19. Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частиною 1 ст. 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, про що зазначено в ч. 4 ст. 62 ЦПК України. За положеннями п. 4 ст. 1, ч.ч. 3 та 5 ст. 27 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики. Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правничої допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до ст. 19 Закон № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів клієнта у судах, тощо. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закон № 5076-VI). Форма взаєморозрахунків, при якій сума гонорару адвоката залежить від результату (виграшу) справи, у практиці отримала назву гонорару успіху. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002р. Лавентс проти Латвії (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах Ніколова проти Болгарії та Єчюс проти Литви). Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis § 268 рішення ЄСПЛ від 23.01.2014р. у справі East/West Alliance Limited проти України, заява № 19336/04). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved