Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-05 00:00:00

27.01.2025 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість у сумі 72199,18 гривень та судові витрати по справі. Вимоги мотивує тим, що 01.02.2021 між ТОВ «Будинок Комфорту»та [PERSON] укладено договір оренди майна з правом викупу № 1144210201016 у порядку, визначеному за умовами договору оренди орендодавець надав орендарю у строкове платне володіння та користування об`єкт оренди, смартфон; модель товару: Smart/tel Motorola Onefusion Plus 6/128 GB Blue, з подальшим переходом права власності на умовах, передбачених правилами надання майна у оренду, які є невід`ємною частиною договору та на момент укладення договору були розміщені на веб-сайті орендодавця у вільному доступі для необмеженого кола осіб. Орендар у свою чергу зобов`язався прийняти об`єкт оренди у строкове володіння та користування, а згодом і у власність, на визначених умовах, а також сплачувати орендодавцеві орендну плату. Відповідно до умов договору строк оренди майна становить 24 місяці, із щомісячним орендним платежем у розмірі 1 259,00 гривень, а також вартість об`єкту оренди: при викупі за 24 місяці (-в) складатиме 30 216,00 гривень. Сплата орендної плати у розмірі 1 259,00 грн. здійснюється орендарем до 01-го числа (включно) кожного наступного календарного місяця, що слідує за місяцем укладення договору протягом усього строку оренди, який становить 24 місяця, де днем внесення останнього платежу є 01.02.2023 р. Орендар в свою чергу виконував свої зобов`язання за договором неналежним чином, у зв`язку із чим починаючи із 01.04.2021 за договором виникла прострочена заборгованість за орендними платежами. Також відповідно правил до договору оренди за прострочення орендних платежів, орендодавець має право нараховувати орендарю пеню в розмірі до 3% (трьох відсотків) від суми простроченого платежу за кожний день такого прострочення, починаючи з першого дня прострочення, але не більше 50% від загальної суми прострочених орендних платежів за цим договором оренди. ТОВ «Будинок Комфорту» виконало свою частину зобов`язань у повному обсязі. Натомість, [PERSON] порушив умови договору оренди майна з правом викупу №1144210201016 від 01.02.2021 року у зв`язку з чим у нього станом на дату складання позовної заяви виникла заборгованість перед орендодавцем, яка становить: - заборгованість за простроченими орендними платежами 28 879,67 гривень, - заборгованість за пенею за договором 14 439, гривень, - заборгованість за вартістю орендного майна, донарахована позивачем 28 879,67 гривень, - загальна заборгованість 72 199,18 гривень. \~ \~ \~ \~ТОВ «Свеа Фінанс», на підставі укладеного 03.07.2023 року із ТОВ «Будинок Комфорту» договору факторингу № 01.02-28/23 набуло право вимоги за договором оренди майна з правом викупу № 1144210201016 від 01.02.2021 року. На даний час відповідач продовжує ухилятися від взятих на себе зобов`язань. Враховуючи наведене, ТОВ «Свеа Фінанс» просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Свеа Фінанс» заборгованість за договором оренди майна з правом викупу № 1144210201016 від 01.02.2021 року в сумі 72 199,18 гривень, а також судові витрати по справі. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.02.2025 року справу прийнято до розгляду та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи (а.с. 59). Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, відповідно до прохальної частини позовної заяви, просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 7). Судом було\~вжито всіх\~заходів для\~повідомлення відповідача\~про розгляд\~даної справи\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження. Встановлено, що копію ухвали про відкриття провадження надіслано відповідачу засобами поштового зв`язку на адресу зареєстрованого місця проживання, що відповідає вимогам п. 2 ч. 7 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України. Однак, до суду повернувся конверт із відміткою ДП «Укрпошта» про причини невручення за закінченням терміну зберігання (а.с. 61). Окрім цього, відповідача повідомлено про розгляд справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду (а.с. 68). Відзив на позов відповідачем у визначений в ухвалі суду термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, але не подав письмового відзиву, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Статтею 12 та частиною 1статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Виходячи з положень ч. ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі, якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі Закон). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 6 статті 11 Закону, передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт)може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. \~ \~ \~ \~ Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень ч. 1 ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно зі ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні. Статтею 762 ЦК України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором, що узгоджується з нормою ст. 764 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 Цивільного кодексу України). За змістом п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 01.02.2021 між ТОВ «Будинок комфорту» та [PERSON] укладено договір оренди майна з правом викупу № 1144210201016, шляхом підписання електронним підписом (використання одноразового ідентифікатора в якості аналога власноручного підпису)(а.с.8). Відповідно до умов якого відповідач отримав у строкове платне володіння та користування смартфон; модель товару: Smart/tel Motorola Onefusion Plus 6/128 GB Blue, зі строком оренди 24 місяці з щомісячним платежем у розмірі 1259,00 гривень. Відповідно до договору оренди майна, сплата орендної плати у розмірі 1259,00 гривень (в тому числі ПДВ 209,83 гривень) здійснюється орендарем до 01-го числа (включно) кожного наступного календарного місяця, що слідує за місяцем укладення договору протягом усього строку оренди, який становить 24 місяці, де днем внесення останнього платежу є 01.02.2023 року (а.с.8). За п. 4 договору оренди майна з правом викупу № 1144210201016, за прострочення орендних платежів орендар зобов`язується сплатити на користь орендодавця пеню в розмірі 2% (двох відсотків) від суми простроченого платежу за кожен день такого прострочення, починаючи з першого дня прострочення, але не більше 50% від загальної суми прострочених орендних платежів за цим договором (а.с.8). ТОВ «Будинок комфорту» повністю виконало свої зобов`язання за договорами оренди майна з правом викупу від 01.02.2021 року № 1144210201016, та надало відповідачу у строкове платне володіння та користування смартфон; модель товару: Smart/tel Motorola Onefusion Plus 6/128 GB Blue (а.с.18). Відповідач об`єкт оренди отримав, але свої зобов`язання щодо сплати орендної плати не виконав, в результаті чого у нього за розрахунком позивача станом на 18.06.2024 року виникла заборгованість за договором оренди з правом викупу від 01.02.2021 року № 1144210201016, яка становить 72 199,18 гривень, яка складається з: - заборгованість за простроченими орендними платежами 28 879,67 гривень, - заборгованість за пенею за договором 14 439,84 гривень, - заборгованість за вартістю орендного майна, донарахована позивачем 28 879,67 гривень (а.с.19-25). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним договором оренди майна, відповідачем по справі суду надано не було, як не надано і контррозрахунку заборгованості. На переконання суду, наданий позивачем розрахунок підтверджує розмір заборгованості за договором оренди з правом викупу від 01.02.2021 року № 1144210201016, адже містить детальний опис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, кількість днів, за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості, дати нарахування складових зазначеної заборгованості, а тому може вважатись належним та допустимим доказом в розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України. 03.07.2023 року між ТОВ «Будинок комфорту» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (після перейменування ТОВ «СВЕА ФІНАНС») укладено Договір факторингу № 01.02-28/23, відповідно до умов якого ТОВ «Будинок комфорту» відступає ТОВ «Росвен Інвест Україна» (ТОВ «СВЕА ФІНАНС»), а ТОВ «Росвен Інвест Україна» (ТОВ «СВЕА ФІНАНС») набуває права вимоги від ТОВ «Будинок комфорту» та сплачує ТОВ «Будинок комфорту» за відступлення прав вимог Фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору в порядку та строки встановлені цим Договором (а.с.28-33). За умовами вищевказаного правочину, ТОВ «Свеа Фінанс» набуло права стягувача за договором оренди майна з правом викупу від 01.02.2021 року № 1144210201016. Відповідно до платіжної інструкції № 9196 від 10.07.2023 року ТОВ «Росвен Інвест Україна» (ТОВ «СВЕА ФІНАНС») проведено оплату на рахунок ТОВ «Будинок комфорту» у розмірі 7200000,00 гривень за договором факторингу № 01.02-28/23 від 03.07.2023 року (а.с.38). Рішенням єдиного учасника ТОВ «Росвен Інвест Україна» № 1 від 25.03.2024 року змінено назву з ТОВ «Росвен Інвест Україна» на ТОВ «Свеа Фінанс» (а.с.40). За вказаних обставин, суд вважає встановленим факт переходу права вимоги до відповідача від ТОВ «Будинок комфорту» до ТОВ «Свеа Фінанс». Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем були порушені умови договір оренди майна з правом викупу № 1144210201016, позовні вимоги ТОВ «Свеа Фінанс» є обґрунтованими. Тому із [PERSON] слід стягнути на користь позивача заборгованість за договором оренди майна з правом викупу від 01.02.2021 року № 1144210201016 в загальній сумі 72 199,18 гривень, яка складається з: заборгованість за простроченими орендними платежами 28 879,67 гривень, заборгованість за пенею за договором 14 439, гривень, заборгованість за вартістю орендного майна, донарахована позивачем 28 879,67 гривень Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 гривень (а.с. 1). При цьому, суд прийшов до висновку про задоволення позову в повному об`ємі. Отже, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 2422,40 гривень. На підставі ст.ст. 509, 526, 527, 530, 759-765, 1048, 1050, 1054, 1077 ЦК України,

Outcome: approved