Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м.Черкаси позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовує тим, що 22.01.2019 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, номер актового запису 58. Після реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище на [PERSON] . Шлюб був підтверджений в Польщі через польські органи влади та видано свідоцтво про шлюб польською мовою. Оригінал даного документа разом з перекладом на українську мову додано до даної позовної заяви. Позивач, посилається на те, що стосунки складалися від початку добре, після шлюбу сторони мешкали разом й вели спільне сумісне господарство. З часом між ними почали з`являтися конфлікти пов`язані з різними поглядами на майбутнє життя, відомістю характерів та відсутністю порозуміння. Понад року вони перестали мешкати разом й вести спільне сумісне господарство, припиненні всі зв`язки: емоційні, фізичні та економічні. Шлюб носить формальний характер. Від даного шлюбу дітей не мають. Спільного сумісного майна не мають. У зв`язку з чим звернуся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.12.2024 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження. 23.04.2025 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) надано належним чином завірену копію актового запису про шлюб. Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 08.05.2025 року в задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про залишення позову без розгляду відмовлено. Представник позивача адвокат Круторогова С.І. та позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилися, Разом з тим, 08.08.025 адвокатом подано заяву, в якій просила розгляд справи проводити без участі позивача та його представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. 17.03.2025 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси засобами поштового зв`язку надійшла заява [PERSON] , яка відправлена з адреси [ADDRESS] , в якій вона повідомила суд про те, що вже досить тривалий час проживає в Республіці Польща. Позивач також зареєстрований та проживає в Республіці Польща. Оскільки за час спільного проживання ними було набуте спільне майно, яке знаходиться в Республіці Польща, тому з початком процедури розірвання шлюбу необхідно було вирішити питання щодо розподілу даного майна. Позивачу було достеменно відомо що нею в Республіці Польща вже ініційовано процедуру розірвання шлюбу та подано до суду м. Варшава відповідний позов. Відповідно до інформації наданої Департаментом «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради від 09.12.2024, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] , з 22.03.2012 і дотепер. Крім того, поштова кореспонденція, яка надходила на адресу суду від відповідача [PERSON] , відправлена саме з м.Черкаси, Україна. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засідання встановлено, що сторони 22.01.2019 року зареєстрували шлюб у Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про що зроблений актовий запис №58. Від шлюбу сторони дітей не мають. Згідно статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ст.110 СК, один з подружжя має право пред`явити до суду позов про розірвання шлюбу. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви NN 29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів... Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення..., держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя». Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку..., так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». Згідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч. 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. За правилами, встановленими ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «Приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28.01.2003 року, заява N 44647/98). З урахуванням викладено, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. При вирішенні питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що від позивача не надходило будь-яких клопотань про відшкодування понесених ним судових витрат, а тому суд не розглядає дане питання.

Outcome: approved