Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-13 00:00:00

позивач Акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (далі АТ «ПУМБ») звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить стягнути безпідставно набуті\~грошові кошти\~у розмірі\~32\~000,00 грн., вирішити питання щодо розподілу судових витрат. В обґрунтування позовних вимог представник позивача пояснив, що 19.09.2018 на підставі Заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №2001131711201 від 19.09.2018 та заяви про внесення змін анкетних даних від 26.03.2024 громадянину [PERSON] в АТ «ПУМБ» відкрито поточний рахунок у форматі IBAN: [NUMBER] у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися з використанням платіжної картки. 13.09.2024 з поточного рахунку клієнта Банку [PERSON] IBAN: [NUMBER] здійснено неналежні платіжні операції з переказів грошових коштів на загальну суму 32\~000,00 грн. 26.12.2024 після повідомлення клієнта [PERSON] на адресу АТ «ПУМБ» про здійснення 13.09.2024 з його дебетового рахунку неналежних платіжних операцій та проведеної Банком перевірки, грошові кошти повернуті на рахунок клієнта. 24.10.2024 клієнт [PERSON] звернувся до правоохоронних органів відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області з відповідною заявою про вчинене відносно нього кримінального правопорушення для встановлення всіх обставин шахрайських дій. 24.10.2024 за зверненням [PERSON] розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №12024163520000570 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Крім того, АТ «ПУМБ» звернувся до відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області з заявою про визнання Банку потерпілим у вищевказаному кримінальному провадженні з залученням як представника потерпілого - головного спеціаліста Управління розслідувань та взаємодії з правоохоронними та судовими органами влади Департаменту безпеки АТ «ПУМБ» Шаповала С.В. 28.01.2025 АТ «ПУМБ» з метою досудового врегулювання спору зверталось до надавача платіжних послуг АТ «Райффайзен Банк» з листом-вимогою за вих. №KHO-14.5.2/94, з проханням розглянути можливість повернення коштів з рахунку неналежного отримувача, на який 13.09.2024 були виконані неналежні платіжні операції з рахунків клієнта [PERSON] , а також із повідомленням про неналежні платіжні операції та його обов`язок, протягом трьох робочих днів з дати надходження повідомлення, ініціювати платіжну операцію про повернення коштів неналежному платнику. Крім того, в зазначеному листі АТ «ПУМБ», для подальшого захисту порушених прав у разі відмови неналежного отримувача коштів в їх поверненні, зазначив про намір звернення до суду з позовом та просив АТ «Райффайзен Банк» надати наявну інформацію стосовно неналежного отримувача, а саме: П.І.Б., РКНОПП, місце реєстрації, номери рахунку/рахунків, на який/які 13.09.2024 зараховані кошти за неналежними платіжними операціями. 30.01.2025 від АТ «Райффайзен Банк» надійшла відповідь (електронне повідомлення №81-15-9/1198-БТ) на вищенаведений лист, в якому Банк повідомив, що власником БПК № [NUMBER] (102100), на який 13.09.2024 здійснені неналежні платіжні операції з рахунків клієнта [PERSON] є [PERSON] , [INFO] , адреса проживання/реєстрації: РНОКПП [NUMBER] , адреса місця проживання/ реєстрації: [ADDRESS] . Можливість повернення грошових коштів відсутня, оскільки на рахунку вони не збереглися. БПК № [NUMBER] ( [NUMBER] ) заблоковано. 03.02.2025 АТ «ПУМБ» листом-вимогою за вихідним №КНО-14.5.2/109, з метою досудового врегулювання спору, повідомив Відповідача [PERSON] за адресою місця реєстрації та місця проживання про неналежні платіжні операцій, які були здійснені 13.09.2024 на його рахунок в АТ «Райффайзен Банк» з рахунків клієнта АТ «ПУМБ» [PERSON] та його обов`язок протягом трьох робочих днів з дати надходження повідомлення ініціювати платіжну/платіжні операції про повернення коштів. Згідно до наявної інформації у трекінгу «УКРПОШТА» ця вимога повернута з причин «Не вручення, за закінченням терміну зберігання». Станом на дату звернення АТ «ПУМБ» до суду безпідставно отримані Відповідачем грошові кошти у розмірі 32\~000,00 грн. у добровільному порядку Банку не повернуто. Саме не повернення Відповідачем неналежних йому коштів - є підставою для звернення АТ «ПУМБ» до суду за захистом своїх майнових прав. Ухвалою суду від 02.04.2025 матеріали позову залишено без руху з пропозицією до позивача усунути недоліки. 14.04.2025 недоліки представником позивача було усунуто. Ухвалою суду від 14.04.2025 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 14.05.2024 розгляд справи ухвалено проводити в заочному порядку. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача Сальніков Є.В. подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника банку, на позовних вимогах наполягав та просив їх задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, не повідомив причини неявки, відзиву не подав. Враховуючи вимоги частин першої та третьої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 19.09.2018 громадянину [PERSON] на підставі Заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №2001131711201 від 19.09.2018 було відкрито поточний рахунок в АТ «ПУМБ». Відповідно до заяви про зміну умов обслуговування за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 13.12.2023 (а.с. 12) [PERSON] було відкрито поточний IBAN: [NUMBER] у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися з використанням платіжної картки (а.с. 10, 11 копія заяви про внесення змін анкетних даних від 26.03.2024). Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Згідно із статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Частиною першою та третьою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідної платіжної інструкції, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом. Банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку (стаття 1071 ЦК України). 13.09.2024 з поточного рахунку клієнта АТ «ПУМБ» [PERSON] (IBAN: [NUMBER] ) здійснено неналежні платіжні операції з переказів грошових коштів на загальну суму 32\~000,00 грн., наступним способом: невідома особа шляхом перевипуску sim-картки належного йому номеру телефону оператора мобільного зв`язку та не санкціоновано, від його імені, авторизувалась/втрутилась в роботу автоматизованої банківської системи дистанційного обслуговування мобільного застосунку «ПУМБ» та здійснила несанкціоновані транзакції коштів з рахунків клієнта без його відома та згоди. Тобто 13.09.2024 дії за поточним рахунком [PERSON] в АТ «ПУМБ» відбулись без згоди та участі клієнта, не були ним ініційовані. Своїми діями чи бездіяльністю клієнт [PERSON] не надавав доступу до свого рахунку та банківської платіжної картки третім особам, нікому не повідомляв свої персональні данні та данні рахунків/БПК, не сприяв незаконному використанню іншими особами персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. 23.10.2024 клієнт [PERSON] звернувся до правоохоронних органів відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області з відповідною заявою про вчинене відносно нього кримінального правопорушення для встановлення всіх обставин шахрайських дій. 24.10.2024 за зверненням [PERSON] розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №12024163520000570 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (а.с. 13). 26.12.2024 після повідомлення клієнта [PERSON] на адресу АТ «ПУМБ» про здійснення 13.09.2024 з його дебетового рахунку неналежних платіжних операцій та проведеної Банком перевірки (неналежні платіжні операції на загальну суму 32\~000,00 грн. здійснені без законних підстав на картковий рахунок неналежного отримувача в АТ «Райффайзен Банк», МФО 300335: БПК № [NUMBER] ( [NUMBER] ), а саме з рахунку в АТ «ПУМБ» IBAN: [NUMBER] , 17:55:19, 20000.00 980 85 *DEBIT PAYHUB01 Переказ коштів на картку * [NUMBER] , 17:56:01, 12000.00 980 85 *DEBIT PAYHUB01 Переказ коштів на картку [NUMBER] ), грошові кошти повернуті на рахунок клієнта (а.с. 16). 13.01.2025 АТ «ПУМБ» звернувся до відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області з заявою про визнання Банку потерпілим у вищевказаному кримінальному провадженні з залученням як представника потерпілого - головного спеціаліста Управління розслідувань та взаємодії з правоохоронними та судовими органами влади Департаменту безпеки АТ «ПУМБ» Шаповала С.В. (а.с. 14, 15). 28.01.2025 АТ «ПУМБ» з метою досудового врегулювання спору зверталось до надавача платіжних послуг АТ «Райффайзен Банк» з листом-вимогою за вих. №KHO-14.5.2/94, з проханням розглянути можливість повернення коштів з рахунку неналежного отримувача, на який 13.09.2024 були виконані неналежні платіжні операції з рахунків клієнта [PERSON] , а також із повідомленням про неналежні платіжні операції та його обов`язок, протягом трьох робочих днів з дати надходження повідомлення, ініціювати платіжну операцію про повернення коштів неналежному платнику. Крім того, в зазначеному листі АТ «ПУМБ», для подальшого захисту порушених прав у разі відмови неналежного отримувача коштів в їх поверненні, зазначив про намір звернення до суду з позовом та просив АТ «Райффайзен Банк» надати наявну інформацію стосовно неналежного отримувача, а саме: П.І.Б., РКНОПП, місце реєстрації, номери рахунку/рахунків, на який/які 13.09.2024 зараховані кошти за неналежними платіжними операціями (а.с.18). 30.01.2025 від АТ «Райффайзен Банк» надійшла відповідь (електронне повідомлення №81-15-9/1198-БТ) на вищенаведений лист, в якому Банк повідомив, що власником БПК № [NUMBER] (102100), на який 13.09.2024 здійснені неналежні платіжні операції з рахунків клієнта [PERSON] є [PERSON] , [INFO] , адреса проживання/реєстрації: РНОКПП [NUMBER] , адреса місця проживання/ реєстрації: [ADDRESS] . Можливість повернення грошових коштів відсутня, оскільки на рахунку вони не збереглися. БПК № [NUMBER] ( [NUMBER] ) заблоковано (а.с.17). Відповідно до вимог ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. 03.02.2025 АТ «ПУМБ» листом-вимогою за вихідним №КНО-14.5.2/109, з метою досудового врегулювання спору, повідомив Відповідача [PERSON] за адресою місця реєстрації та місця проживання про неналежні платіжні операцій, які були здійснені 13.09.2024 на його рахунок в АТ «Райффайзен Банк» з рахунків клієнта АТ «ПУМБ» [PERSON] та його обов`язок протягом трьох робочих днів з дати надходження повідомлення ініціювати платіжну/платіжні операції про повернення коштів (а.с. 21). Згідно до наявної інформації у трекінгу «УКРПОШТА» ця вимога повернута з причин «Не вручення, за закінченням терміну зберігання» (а.с. 19, 20). Станом на дату звернення АТ «ПУМБ» до суду безпідставно отримані Відповідачем грошові кошти у розмірі 32\~000,00 грн. у добровільному порядку Банку не повернуто. Відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Спірні правовідносини у даній справі також регулюються, зокрема, положеннями Закону України «Про платіжні послуги», який врегульовує загальний порядок виконання платіжних операцій в Україні, встановлює виключний перелік платіжних послуг та порядок їх надання, категорії надавачів платіжних послуг та умови авторизації їх діяльності, визначає загальні засади функціонування платіжних систем в Україні, загальні засади випуску та використання в Україні електронних грошей та цифрових грошей Національного банку України, установлює права, обов`язки та відповідальність учасників платіжного ринку України, визначає загальний порядок здійснення нагляду за діяльністю надавачів платіжних послуг, надавачів обмежених платіжних послуг, порядок здійснення оверсайта платіжної інфраструктури. Статтею 1 Закону України «Про платіжні послуги» визначено наступні поняття: Неналежна платіжна операція платіжна операція, внаслідок якої з вини особи, яка не є ініціатором або надавачем платіжних послуг, здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видач йому коштів у готівковій формі; Неналежний отримувач особа, на рахунок якої без законних підстав зарахована сума платіжної операції або яка отримала суму платіжної операції в готівковій формі; Неналежний платник особа, з рахунку якої списано кошти без законних підстав. Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 88 Закону України «Про платіжні послуги» неналежний отримувач протягом трьох робочих днів з дати надходження повідомлення надавача платіжних послуг платника про виконання помилкової, неналежної або неакцептованої платіжної операції зобов`язаний ініціювати платіжну операцію на еквівалентну суму коштів, зараховану йому внаслідок помилкової, неналежної або неакцептованої платіжної операції, на користь такого надавача платіжних послуг. У разі відмови отримувача (неналежного отримувача) повернути суму помилкової, неналежної або неакцептованої платіжної операції на вимогу надавача платіжних послуг списання коштів з рахунку неналежного отримувача здійснюється у судовому порядку. Відповідно до ч. 15 статті 86 Закону України «Про платіжні послуги», у разі ненадходження коштів від неналежного отримувача надавач платіжних послуг має право на їх відшкодування у судовому порядку. Згідно аналізу статей 1212-1215 ЦК України грошові кошти, на які був здійснений помилковий переказ внаслідок рахункової помилки та відсутності добровільності на операцію переказу, підлягають поверненню як безпідставно набуті грошові кошти (майно). Відповідно до частини першої статті 177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Як визначено у статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Тлумачення статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Що узгоджується з правової позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18. Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі №922/3412/17 зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження майна за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 червня 2018 року в справі №212/3593/16-ц, від 20 березня 2019 року в справі №634/727/16-ц. Поряд з тим у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі №753/15556/15-ц міститься висновок про те, що зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондиційному зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним. Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої "абсолютної" безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Кондикція є позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Разом з тим для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки належним чином повідомлений про дату слухання справи відповідач відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не надав, враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин першої-третьої статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін також на сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у матеріалах справи, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «ПУМБ» до [PERSON] слід задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача 32\~000,00 грн. безпідставно набутих коштів. Згідно частини першої статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2\~422,40 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с. 1), тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень статті 141\~ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати.

Outcome: approved